РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2018 року Провадження №2/425/445/18

Справа №425/1760/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Чикунової Ю.С.,

учасників справи:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 24.04.1999 року по 16.07.2018 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в даний час проживає з нею, є повнолітнім та з 01.09.2017 року навчається у Державному закладі «Луганський державний медичний університет» за спеціальністю «Медецина» на денній формі навчання, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги.

У звязку з тим, що відповідач працює, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить, позивач просила суд стягнути з

ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частина усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 20.06.2018 року та до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що вже сплачує аліменти на утримання спільної неповнолітньої доньки у розмірі ? частина від усіх видів заробітку (доходу).

Суд, заслухавши думку сторін, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 21.09.1999 року народився ОСОБА_3, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, та який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 06.10.1999 року, відповідний запис № 325, Серія І-ЕД № 123315, а також довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 18.06.2018 року № 14525 (а.с. 5, 7).

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується копією паспорту позивача, довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 18.06.2018 року № 14523 (а.с. 3, 8).

Актом про встановлення фактичного місця проживання від 12.09.2018 року встановлено, що за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Визволителів, 104-а,

кв. 20, фактично проживають: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, 21.09.1999 року народився та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 27).

ОСОБА_3 є студентом другого курсу Державного закладу «Луганський державний медичний університет» денної форми навчання, четвертого рівня акредитації, на контрактній осонові, стипендію не отримує, що підтверджується довідкою від 06.09.2018 року № 1853-ст, виданою Державним закладом «Луганський державний медичний університет» (а.с.6).

Дохід ОСОБА_2 з лютого 2018 року по липень 2018 року включно становить 45 410,03 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 23.08.2018 року № 214-4673, виданою ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Зоря» (а.с.21).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 фактично проживає з позивачем та навчається на 2 курсі Державного закладу «Луганський державний медичний університет» денної форми навчання.

Частиною 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В ч. 2 цієї ж статті зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим

23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Крім того, Сімейний кодексу України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків (стаття 141 СК України). Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно дог ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так відповідач стверджує, а позивач не заперечує, що він вже сплачує аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд враховує, що позивачем в обґрунтування необхідності стягувати з відповідача аліментів саме в розмір 1/4 частина усіх видів заробітку щомісяця не надано конкретного розміру витрат, які пов'язанні із навчанням їх повнолітнього сина - ОСОБА_3, а також бере до уваги, що відповідач також сплачує аліменти на неповнолітню доньку - ОСОБА_4

Суд приймає до уваги, що повнолітній ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матірю позивачем, продовжує навчання, у зв'язку з чим має відповідні витрати та потребує матеріальної допомоги, позивач його мати, не може самостійно надавати достатню матеріальну допомогу сину, а відповідач, маючи постійне місце роботи, як батько зобов'язаний брати участь у наданні такої допомоги своїй дитині, а тому, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, що буде відповідати вимогам розумності і справедливості, та не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).

Позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з вказаним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб , а саме 704, 80 грн.

Враховуючи те, що позов задоволено частково (стягнуто 17% від усіх видів заробітку замість 25%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму понесених судових витрат в розмірі 648,41 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (704, 80 грн. х 92% / 100).

Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 141, 263-265, 403 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8,

кв. 20, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованої за адресою: Луганська область,

АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з 20 червня 2018 року та до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення ним

23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8,

кв. 20, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 648 (шістсот сорок вісім) гривень 41 копійку на такі реквізити: отримувач коштів ГУК у

м. Києві /м. Київ/ 22030106, , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20 вересня 2018 року.

Суддя Є.О. Романовський