Провадження № 2/638/4600/18
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

11 вересня 2018 року Суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Аркатова К.В., при прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» про захист прав споживачів та визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» про захист прав споживачів та визнання договору недійсним.

Однак зазначена позовна заява не може бути прийнята судом до розгляду, так як не відповідає вимогам ст.175,177 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Частиною 3 ст. 177 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо. Так, в другому пункті прохальної частини позивач просить призначити незалежну судово-економічну експертизу фінансових взаємовідносин з відповідачем. Порядок призначення судом експертизи врегульований, зокрема, ст.ст.103-106 ЦПК України. Статтями 182-183 ЦПК України визначений порядок та загальні вимоги до форми та змісту клопотання. Тобто, позивачу необхідно викласти другий пункт прохальної частини позовної заяви окремим клопотанням відповідно до вимог ст.ст.182,183 ЦПК України.

Згідно ч. 6 ст. 177 ЦПК України до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування. Таким чином позивачу необхідно надати копію договору №02 від 02.06.2017 року або клопотання про його витребування, яке має відповідати вимогам ст.84 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач посилається на ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу звільнення від сплати судового збору.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» передбачені пільги щодо сплати судового збору, і споживачі до цієї категорії чинною редакцією закону не віднесені.

Між тим, ст.22 ч.3 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає можливість звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів". Цим Законом встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно ст.1 ч.1 п.22 Закону № 1023-ХІІ споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Ураховуючи зазначене, судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб - споживачів товарів, робіт і послуг.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є правочин, який позивач просить визнати недійсним.

Згідно із ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

А відтак, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст.175 ЦПК України, зобов'язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів»), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

У зв'язку цим, застосування Закону № 1023-XII до правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, тощо, які передують укладенню договору. Після укладення кредитного договору між сторонами виникають інші правовідносини.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров'я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному Законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форма його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. А у разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Після укладання договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є правочин, укладений між відповідачами, який просить визнати позивач.

Таким чином, правовідносини, які виникли між сторонами за позовом, не є захистом прав споживачів фінансових послуг, а відтак вищевказаний позов підлягає оплаті судовим збором у встановленому законом розмірі.

Зазначене узгоджується з правовим позицією Верховного Суду України від 02.12.2015 року по справі №6-1341цс15.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 10000 грн моральної компенсації та 50000 грн матеріальної компенсації, упущену вигоду в період з травня 2018 року по теперішній час. Проте, всупереч п.5 ч.2 ст. ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно до 2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 704,80 грн. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати уточнену позовну заяву з урахуванням зазначених вище недоліків, надати докази на підтвердження викладених у позовній заяві обставин або клопотання про їх витребування, сплати судовий збір та надати оригінали квитанцій у розмірі 2114 грн 40 коп. (по 704 грн 80 коп. за кожну вимогу) за вказаними нижче реквізитами.

Отримувач коштівУК Шевченкі/мХар Шевченківс/22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37999654
Банк отримувачаКазначейство України (ЕАП)
Код банку отримувача (МФО)899998
Рахунок отримувача0003
Код класифікації доходів бюджету22030101
Призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дзержинський районний суд м. Харкова (назва суду, де розглядається справа)

Таким чином, вищевказані недоліки позовної заяви унеможливлюють відкриття провадження по справі.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання позивача у звільненні від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» про захист прав споживачів та визнання договору недійсним - залишити без руху, запропонувати позивачу протягом 10 діб з моменту отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви.

Роз?яснити позивачу, що у разі не виправлення недоліків позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя