Провадження № 2/185/1110/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 жовтня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В

26 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 23014.37 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1600.00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 18 листопада 2005 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Позивач свої зобов'язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак, відповідач не виконав належним чином умови укладеного договору, в результаті чого станом на 30.11.2017 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 23014.37 грн., яка складається з наступного:

2905.50 грн. - заборгованість за кредитом;

18536.76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

та штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг

500.00 грн. - штраф (фіксована частина);

1072.11 грн. - штраф (процентна складова).

Тому, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання була належним чином повідомлена шляхом отримання SMS-повідомлення. Також в позові зазначила, що просить суд, розглядати справу за її відсутності, та в разі неявки відповідача, не заперечувала проти винесення судом заочного рішення.

29 травня 2087 року відповідачем ОСОБА_2 була подана заява, в якій він просить застосувати до позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" наслідки пропуску позовної давності та виклав свої заперечення на позов, вважає, що доводи викладенні у позовній заяві є безпідставними, позовні вимоги він не визнає у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на письмові заперечення, викладенні в заяві про застосування строку позовної давності, також просила застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності.

Вислухавши представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до змісту ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що 18 листопада 2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк"є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_3 "Приватбанк", на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_3 "Приватбанк") та ОСОБА_2 був укладений договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-13). Зазначений договір було укладено шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ПАТ КБ Приватбанк та відповідачем ОСОБА_2 договір про надання банківських послуг.

При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору і цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Із наданої банком заяви про видачу кредиту, яка підписана позичальником, вбачається, що дата відкриття карткового рахунку №4149 6053 2319 1607 на ім'я відповідача та дата видачі платіжної картки - 11 серпня 2005 року, що засвідчив своїм підписом працівник банку, при цьому заява підписана відповідачем 18 листопада 2005 року (а.с.7-13).

Відповідно до пункту 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитом (кредитною лінією, кредитним лімітом ) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Строк дії платіжної картки співпадає зі строком дії кредитного договору. Згідно із заявою строк дії картки Універсальна складає 360 днів.

Виходячи із положень Умов та правил надання банківських послу, строк дії платіжної картки сплив 18.11.2007 року.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 30 листопада 2017 року становить договором у розмірі 23014.37 грн., що складається з наступного:

2905,50 грн. - заборгованість за кредитом;

18536.76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

та штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг

500.00 грн. - штраф (фіксована частина);

1072,11 грн. - штраф (процентна складова)( а.с. 4-6).

Відповідно до статті 256 ЦПК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові частина четверта статті 267 ЦК України.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч.2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ Приватбанк і ОСОБА_2 кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений у 24 місяці.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення не має.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Як встановлено судом, строк дії картки, наданої банком відповідачу та відповідно строк дії кредитного договору сплинув у листопаді 2007 року.

За умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання. Останній місячний платіж відповідачу слід було внести до 25 листопада 2007 року, а ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом лише 26.12.2017 року, отже, з пропуском як загального, так і спеціального строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідач заявив клопотання про застосування позовної давності (а.с.38-39).

Згідно із ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Оскільки зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Посилання позивача на те, що дії відповідача по погашенню кредиту, зокрема, останнє погашення 11.03.2008 року на суму 130.00 грн., свідчать про визнання нею суми боргу 23014,37 грн., а тому відповідно до правил ч.1 ст.264 ЦК України це перериває перебіг позовної давності, не ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Виходячи з цього, внесення нею суми 130.00 грн. у березні 2008 року, не розцінюється судом, як визнання відповідачем суми боргу. Більш того, на 11.03.2008 року за наданим позивачем розрахунком сальдо простроченої заборгованості за кредитом складала 00,0 грн., за процентами 72,00 грн. Тому відповідач на той час не знав і не міг знати суми боргу, яка заявлена позивачем у дійсному позові.

Суд зазначає, що встановлення пунктом 1.1.7.31. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом банку № СП-2-10-256 від 06.03.2010 року строку позовної давності у 50 років відносно вимог Банку по поверненню кредиту, оплаті процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки, на що посилався позивач, суперечить цивільному законодавству.

Положеннями ч.1 ст.547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі, і одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є власне неустойка або її різновиди (штраф чи пеня), що визначено параграфом 2 Глави 49 ЦК України.

За змістом ч.2 ст.207 та п.2 ч.1 ст.208 ЦК України необхідною та обов'язковою умовою для укладення письмового правочину є те, що сторони власноруч вчиняють підпис при укладенні правочину, а вчинення його між фізичною та юридичною особою вимагає письмової форми. Із аналізу цих норм витікає, що банк повинен узгодити збільшення строку позовної давності з позичальником шляхом внесення відповідного пункту до письмового кредитного договору (якщо такий укладався), або ж шляхом укладання окремого договору, що позивачем не було зроблено.

На підставі вищевикладеного суд відмовляє позивачу у позові за пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем витрати на сплату судового збору в сумі 1600.00 грн. слід покласти на позивача.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" () до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості - відмовити.

Витрати на судовий збір в сумі 1600.00 гривень покласти на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 24 жовтня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_4