Справа № 136/1730/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про встановлення факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про встановлення факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, а саме:

- встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 перебував на утриманні у померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 в період з початку 1977 року по день її смерті;

- визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) в розмірі 3,43 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що належала ОСОБА_2 на підставі Сертифікату серії НОМЕР_2 (зареєстрованого 10.04.1997 року за № НОМЕР_3) на право на земельну частку (пай), що перебула у колективній власності КСП "Україна" с. Зозів Липовецького району Вінницької області.

Обґрунтовуючи своє звернення до суду позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його прабаба ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. До складу спадщини увійшла земельна частка (пай) в розмірі 3,70 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Прийнявши спадщину, позивач не в змозі її оформити, оскільки втрачено правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), крім цього йому слід підтвердити факт перебування на утриманні в ОСОБА_2 в період з початку 1997 року по день її смерті, оскільки встановити вказаний факт в інший спосіб не представляється можливим. На підтвердження вказаних обставин позивач покликається на те, що з початку 1997 року він проживав разом з ОСОБА_2, оскільки його батьки поїхали на заробітки. Позивач допомагав ОСОБА_2 по господарству, а остання з родинних спонукань піклувалась про нього, а також утримувала його (купувала за власні кошти необхідні одяг, продукти харчування, канцелярські приладдя тощо). Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв позивач, який фактично вступив в управління і володіння спадковим майном. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, не має.

Голова Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області подав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у відсутність представника органу місцевого самоврядування.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 4). Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила.

До складу спадщини увійшла земельна частка (пай) в розмірі 3,70 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що належала ОСОБА_2 на підставі Сертифікату серії НОМЕР_2 (зареєстрованого 10.04.1997 року за № НОМЕР_3, а.с. 5) на право на земельну частку (пай), що перебула у колективній власності КСП "Україна" с. Зозів Липовецького району Вінницької області.

З повідомлення Липовецької державної нотаріальної контори від 11.09.2018 року №01-09/791, а також Державного нотаріального архіву Вінницької області від 30.08.2018 року №2358/01-18 слідує, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 не заведена.

Факт родинних відносин позивача з ОСОБА_2 підтверджується даними, що наведені в довідці Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 20.08.2018 року №814.

З початку 1997 року позивач проживав разом з ОСОБА_2, оскільки його батьки поїхали на заробітки. З родинних спонукань ОСОБА_2 піклувалась про позивача, а також утримувала його (купувала за власні кошти одяг, продукти харчування, канцелярські приладдя тощо) до дня своєї смерті, про що вказано в довідках виконкому Зозівської сільської ради від 20.08.2018 року №813, 822, а також показами свідка ОСОБА_3

Згідно статті 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказується, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Визначальною ознакою поняття "утриманство" має бути наявність такого фактичного рівня забезпеченості громадянина, який відповідно до частини третьої статті 46 Конституції України є нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму.

Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 перебував на утриманні у померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 в період з початку 1997 року по день її смерті, оскільки не мав власного заробітку, а утримання яке надавалось ОСОБА_2 було основним і постійним джерелом засобів до його існування.

Прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом фактичного вступу у управління і володіння спадковим майном, позивач не в змозі її оформити, оскільки оригінал сертифікату на земельну частку (пай) було втрачено.

Згідно виписки із Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області по колективному сільськогосподарському підприємству "Україна" с. Зозів суд встановив, що на підставі рішення Липовецької РДА від 17.09.1996 року № 314 на ім'я ОСОБА_2 як члена КСП "Україна" с. Зозів було видано Сертифікат серії НОМЕР_2 (зареєстровано 10.04.1997 року за № НОМЕР_3) на право на земельну частку (пай) в розмірі 3,70 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Оригінал примірника вищевказаного правовстановлюючого документу (сертифікат) було втрачено. Порядку видачі нового на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи не передбачено. Таким чином, у звязку з відсутністю визначеного законом порядку, позивач не в змозі отримати його дублікат, що позбавляє його можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. З урахування зазначеного суд вважає, що втрата правовстановлюючого документу не позбавляє спадкоємця права на оформлення прийнятої спадщини.

У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі").

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про його задоволення.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) перебував на утриманні у померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 в період з початку 1997 року по день її смерті.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) в розмірі 3,43 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що належала ОСОБА_2 на підставі Сертифікату серії НОМЕР_2 (зареєстрованого 10.04.1997 року за № НОМЕР_3) на право на земельну частку (пай) і перебула у колективній власності КСП "Україна" с. Зозів Липовецького району Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник