Справа № 191/2408/18
Провадження № 2-з/191/10/18
У Х В А Л А

08 жовтня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Кухар Д.О.,

за участю секретаря: Яніної О.В.

розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання позивача ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 до Товариства з додаткової відповідальністю «Агротехсервіс-Синельникове про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову, мотивуючи своє клопотання тим, що в провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться справа № 191/2408/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехсервіс-Синельникове» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Зважаючи на те, що провадження у даній справі відкрито більше трьох місяців тому, а розгляд справи по суті не розпочато, вважає за необхідне звернутися до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Агротехсервіс- Синельникове» чи будь-якій іншій третій особі яка діятиме від імені відповідача чи в його інтересах до набрання законної сили рішення суду по справі, вчиняти будь-які дії щодо користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:003:0349, що знаходиться на території Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, а саме провадити будь-які сільськогосподарські роботи, у тому числі, але не тільки: боронувати, дискувати, культивувати, орати, сіяти, вносити будь-які мінеральні чи органічні добрива, засоби захисту рослин.

На даний час відповідач розпочинає польові роботи з обробітку земель та засівання озимих зернових культур, в тому числі і земельної ділянки, яка належить позивачу на праві власності. Якщо відповідачем будуть проведені роботи з обробітку належної позивачу земельної ділянки та засіяно сільськогосподарськими культурами, то між нею та відповідачем виникне конфлікт майнових інтересів, що приведе до настання негативних наслідків як для позивача у вигляді не отриманих доходів, так і для відповідача у вигляді витрат понесених при проведенні сільськогосподарських робіт.

З урахуванням вказаного та зважаючи на те, заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами позивача та їх невжиття може істотно утруднити виконання рішення суду та унеможливити ефективний захист оспорюваних прав позивача, за яким вона і звернулася до суду.

Враховуючи вищевикладене просить суд, заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Агротехсервіс-Синельникове» чи будь-якій іншій третій особі яка діятиме від його імені чи в його інтересах до набрання законної сили рішення суду по справі, вчиняти будь-які дії щодо користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:003:0349, що знаходиться на території Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, а саме провадити будь-які сільськогосподарські роботи, у тому числі, але не тільки: боронувати, дискувати, культивувати, орати, сіяти, вносити будь-які мінеральні чи органічні добрива, засоби захисту рослин.

Сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалися.

Ознайомившись з матеріалами позову та заявою про його забезпечення, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав. Нормами статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з частиною 1 статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову серед іншого повинно бути зазначено: 1) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 2) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Види забезпечення позову передбачені ст. 150 ЦПК України, одним з яких є заборона вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу вищезазначених положень процесуального закону випливає, що засоби забезпечення позову є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють збереженню існуючого між сторонами положення до набрання законної сили судовим актом. Заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього звязку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

В той же час, при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як субєкт господарювання.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або повязані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Натомість у поданій до суду заяві представник позивача не зазначив жодного доказу, який би доводив, що внаслідок дій або бездіяльності ТОВ «Агротехсервіс-Синельникове» може погіршитись стан належної позивачу земельної ділянки. Сама по собі наявність спору про право не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчинення дій з користування землею. Заявник також не надав докази та не навів переконливого обґрунтування, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України, тобто до неможливості виконання рішення про визнання договору оренди недійсним (або утруднення такого виконання). Припущення представника позивача про те, що якщо будуть проведені роботи з обробітку належної позивачу земельної ділянки та засіяно сільськогосподарськими культурами, то між нею та відповідачем виникне конфлікт майнових інтересів, що приведе до настання негативних наслідків як для позивача у вигляді не отриманих доходів, так і для відповідача у вигляді витрат понесених при проведенні сільськогосподарських робіт не можуть свідчити однозначно про порушення прав позивача при виконанні рішення суду в разі його задоволення.

Необхідно відмітити, що позов містить вимоги про визнання недійсними договорів оренди землі, а клопотання про забезпечення позову з припиненням господарської діяльності відповідача на неї є фактичною передачею цієї ділянки позивачу. Тобто такі дії призведуть до умовного вирішення справи на користь позивача за рахунок забезпечення позову до встановлення обставин по справі та зясування підстав недійсності укладеного договору оренди, що суд вважає недопустимим.

З огляду на зазначене, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги, що обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися майном, яким в даному випадку є орендована земельна ділянка, є прямим втручанням в господарську діяльність товариства та може призвести до негативних та безповоротних наслідків для відповідача та інших осіб. Таким чином, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову, оскільки представником позивача не доведена необхідність вжиття відповідних заходів та не обґрунтована наявність зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів. Крім того, такий захід забезпечення позову може істотним чином зашкодити правам та охоронюваним законом інтересам субєкта господарювання.

Керуючись ст.ст. 149-151, 153, 258, 352, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 до Товариства з додаткової відповідальністю «Агротехсервіс-Синельникове про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним - відмовити. Копію ухвали надіслати учасникам справи. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення або складення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: Д. О. Кухар