Справа № 182/2910/18
Провадження № 2/0182/2160/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2018 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого суддіРибакової В.В.
при секретарі Затуливітер Н.В.

за участю позивача - ОСОБА_3, представника позивача - ОСОБА_4, відповідача - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.2-4), посилаючись на наступні обставини.

Він є власником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, який належить йому на підставі договору міни, посвідченого 15.11.2010 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 817.

У належному йому будинку, крім нього, зареєстровані: його колишня дружина, відповідач по справі та його донька - ОСОБА_7. Вказаний будинок був придбаний ним під час шлюбу з відповідачем шляхом укладення договору міни.

Згідно договору міни відчужувана ним квартира є його особистою приватною власністю як така, що набута ним внаслідок міни приватизованої квартири, а житловий будинок, що набувається буде його особистою власністю, що підтверджується відповідною згодою дружини - ОСОБА_5, справжність підпису якої засвідчена приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О. 15.11.2010 року. Таким чином, вказане домоволодіння не є спільною сумісною власністю подружжя, а належить йому на прав приватної власності.

З листопада місяця 2014 року вони з колишньою дружиною не спілкуються та не підтримують ніяких зв'язків, з того часу вона в належному йому домоволодінні не проживає. На даний час йому відомо, що відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_2, добровільно знятися з місця своєї реєстрації відмовляється.

Вважає, що відповідач втратила право користування належним йому домоволодінням, оскільки не проживає там з 2014 року, у будинку відсутнє будь-яке її майно, вона ніколи не приймала участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг.

Залишаючись зареєстрованою у будинку, відповідач перешкоджає йому вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. До того ж він не може реалізувати своє право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

На підставі викладеного, просить суд усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому майном, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження по справі, призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті (а.с.25,26).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.09.2018 року замінено відповідача ОСОБА_5 на ОСОБА_5 (а.с.46).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що у листопаді місяці 2014 року, поки він перебував на роботі, відповідач зібрала всі свої речі, що знаходились у будинку і покинула його. Колишня дружина казала йому, що хоче відсудити у нього половину будинку, навіть погрожувала спалити його, через що він звертався до правоохоронних органів. З того часу до будинку відповідач не поверталась, там не жила, приходила лише до квартального за довідками. Шлюб розірвано у 2015 році, донька ОСОБА_7 зареєстрована та проживає разом з ним, інша дитина - з матір'ю. Зазначив, що не може оформити субсидію чи зробити ремонт у будинку. Речей відповідача у спірному будинку не залишилось, в оплаті за послуги участі не приймає.

Представник позивача ОСОБА_4 суду пояснив, що будинок був придбаний за час перебування сторін у шлюбі, однак власником спірного будинку на підставі договору міни, є ОСОБА_3 У будинку зареєстровані позивач, його донька ОСОБА_7 та колишня дружина. З 2014 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, участі в оплаті за будинок не приймає, вона вже не є членом сім'ї, проте добровільно зніматись з реєстрації не бажає.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечувала. Суду пояснила, що претендує на спірний будинок. Вони сім'єю спочатку проживали в однокімнатній квартирі, потім виміняли її на двокімнатну, потім на будинок. Життя з чоловіком не склалось і вона пішла від нього, з 01.11.2014 року у будинку не проживає. Зазначила, що позивач змінив замки. У будинку була через рік, як пішла, мала намір зустрітися з донькою, заходила але нікого не застала. Позивач у будинку прописав тільки доньку, сина прописувати не бажає. Вона проживає на квартирі, яку винаймає. Добровільно зніматися з реєстрації не бажає, так як в квартальному комітеті за місцем реєстрації бере довідки для отримання соціальної допомоги. Вказала, що деякі її речі, посуд, лопати та сапки, повинні були залишитись у будинку, однак зі слів позивача, він зібрав їх та викинув. З позовом про поділ спірного майна до суду не зверталась.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні 18.09.2018 року пояснила, що є дружиною позивача. З чоловіком мешкає у спірному будинку з 2016 року, зі слів свекрухи знає, що ОСОБА_5 пішла з родини та покинула дитину у 2014 році. З часу її проживання у будинку відповідача в будинку не бачила.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила наступне. Позивача знає більше 7 років, стосунки хороші, її чоловік хрестив доньку позивача. Відповідача знає, спілкувалась з нею коли сторони ще перебували у шлюбі, зараз з нею не спілкується. Вона з чоловіком приходять в гості до позивача, бувають у позивача в будинку декілька разів у місяць. Вже близько чотирьох років, за адресою, де знаходиться спірне майно, відповідач не з'являється, вона її там не бачила, у будинку її речей не помічала. Де зараз проживає ОСОБА_5 їй не відомо.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що позивача знає з 2014 року, познайомились коли разом їхали з роботи, відповідача не знає взагалі, ніколи її не бачив. Позивач ще на початку їх знайомства розповідав, що його покинула дружина, зібрала речі і забрала дітей, він залишився один. Зараз позивач одружений з його кумою ОСОБА_10, проживають разом з дітьми - ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Речей відповідача у будинку не бачив ніколи.

Суд, вислухавши позивача, його представника, відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ст.ст.15,16,319,321,383,386,391,405 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з договору міни житла від 15.11.2010 року, ОСОБА_3 виміняв належну йому двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться на неприватизованій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9,10). Договір посвідчено 15.11.2010 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 817; зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Вказане також підтверджується матеріалами справи (а.с.11,12 - Витяг з Державного реєстру правочинів, а.с.13 - Витяг про державну реєстрацію прав).

Пунктом 6.2. Договору міни житла зазначено, що відчужувана ОСОБА_3 квартира є його особистою приватною власністю як така, що набута ним внаслідок міни приватизованої квартири, а житловий будинок, що набувається буде його особистою власністю, що підтверджується відповідною згодою дружини - ОСОБА_5, справжність підпису якої засвідчена приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О. 15.11.2010 року по реєстру за № 816 (а.с.10). Згідно п.7 договору, внаслідок цього договору власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 стає ОСОБА_3.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.05.2015 року ухваленим по справі №182/1415/15-ц, розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.21,22). Рішення набуло чинності 08.06.2015 року.

ОСОБА_5 після укладення шлюбу з ОСОБА_13 змінила прізвище на «ОСОБА_5», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (НОМЕР_3) від 21.10.2017 року (а.с.34,35 - копія паспорту, Свідоцтва про шлюб).

Згідно відповіді Комунального підприємства «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 761 від 18.07.2018 року (а.с.30), станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1, зареєстровано за: ОСОБА_3 - в цілому на підставі договору міни від 15.11.2010 р. р№817.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 130242625 від 10.07.2018 року (а.с.27-28), право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_3, реєстраційний номер майна - 23945543.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 20.06.2018 року, що надійшли на запит суду 25.06.2018 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 01.12.2010 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).

Згідно довідки №89 від 18.04.2018 року, виданої квартальним комітетом №36 за підписом голови комітету ОСОБА_14 (а.с.14), ОСОБА_3 мешкає в АДРЕСА_1, разом з ним донька ОСОБА_7, 2006 р.н., ОСОБА_5 (не мешкає з листопада 2014 року).

З Акту про не проживання № 10 від 18.04.2018 року (а.с.15), складеного квартальним комітетом №36 за участю сусідів та затверджених головою квартального комітету ОСОБА_14, вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але фактично не проживає за цією адресою з: 1 листопада 2014 року.

У зв'язку з реєстрацією відповідача у спірному будинку позивач вимушений нести додаткові витрати при оплаті комунальних послуг, у нього виникають труднощі з оформленням субсидії

Крім того, порушуються його права, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження спірним будинком. Він позбавлений права на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном.

Згідно п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У добровільному порядку вирішити спір не вдається.

Посилання відповідача на те, що вона претендує на спірний будинок, суд не може прокласти в основу рішення, так як відповідач до суду з відповідною позовної заявою не зверталася, що знайшло підтвердження в судовому засіданні поясненнями сторін. Жодних доказів в обґрунтування заперечень проти позову відповідач суду не представила.

Враховуючи викладене, обставини справи, те, що відповідач з листопада місяця 2014 року не проживає у спірному будинку, доказів щодо поважних причин її не проживання та щодо домовленості між нею та власником житла суду не пред'явлено, те, що відповідач фактично проживає за іншою адресою, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 4,12,13,76,81,89,128,131,259,264-265,268 ЦПК України,ст.ст. 15,16,319,321,383,386,391,405 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Повне судове рішення складено 24.09.2018 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова