Номер провадження: 22-ц/785/5205/18
Номер справи місцевого суду: 500/4128/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Озарчук В.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2018 року у складі судді Жигуліна С.М.,

в с т а н о в и л а:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася з позовом про стягнення премії, посилаючись на те, що працює контролером на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки в Ізмаїльській філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України». У червні 2016 року до неї наказом № 142 від 23 червня 2016 року були застосовані заходи дисциплінарного впливу, що стало наслідком позбавлення її премії за червень, липень та серпень 2016 року. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2017 року, яке набуло законної сили за ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2017 року, наказ визнано недійсним, тому премії її позбавлено безпідставно. Просила стягнути на її користь премію за червень 2016 року у розмірі 54,5% за наказом 114-ВУП від 29 липня 2016 року, за липень 2016 року у розмірі 62% за наказом №139-ВУП від 31 серпня 2016 року та за серпень 2016 року в розмірі 42% за наказом № 158-ВУП від 30 вересня 2016 року, а також стягнути на її користь денний заробіток 284,57 грн. за знаходження в судовому засіданні апеляційного суду Одеської області, на відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на її користь 8 449,9 грн.

Не погодившись з рішенням суду, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду. При цьому посилається на те, що строк на звернення позивача до суду з позовною заявою пропущено. Окрім цього, судом не звернуто увагу на те, що позивач є змінним працівником, а отже розмір заробітної плати кожного місяця буде різним відповідно до фактично відпрацьованого часу, також позивачем не надано підтвердження заподіяння їй моральної шкоди.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач працює контролером на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки в Ізмаїльській філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

У червні 2016 року до ОСОБА_2 наказом № 142 від 23 червня 2016 року були застосовані заходи дисциплінарного впливу, що стало наслідком позбавлення її премії за червень, липень та серпень 2016 року.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2017 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області 14 червня 2017 року, наказ № 142 від 23 червня 2016 року про застосування дисциплінарних заходів визнано недійсним.

Відповідно до вимог п.п.2.2 та 2.3 Положення про порядок виплати премії за поліпшення результатів фінансово-економічної діяльності філії працівникам Адміністрації Ізмаїльського морського порту, яке є додатком № 25 до колективного договору, дія якого пролонгована на період, розмір премії встановлюється у відсотках до фонду заробітної плати працівника, а сам фонд складається з величини фактичного фонду основної і додаткової заробітної плати працівника за даний період.

Наказами відповідача за спірний період працівникам за посадою, аналогічною посаді ОСОБА_2, були встановлені премії в таких розмірах: червень 2016 року в розмірі 54,5% за наказом 114-ВУП від 29 липня 2016 року, липень 2016 року - 62% за наказом №139-ВУП від 31 серпня 2016 року, серпень 2016 року - 42% за наказом № 158-ВУП від 30 вересня 2016 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має право на премію, якої її було позбавлено безпідставно, на підставі наказу, в подальшому визнаному незаконним.

З таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки суд правильно встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Не приймаються до уваги та не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 був пропущений строк звернення до суду, оскільки до визнання наказу недійсним, правові підстави звернення до суду у неї були відсутні, такі обставини були встановлені 14.06.2017, відтак, звернувшись до суду з поовом 28.07.2017, ОСОБА_2 строк не пропустила.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не були враховані вимоги Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України « (Адміністрація Ізмаїльського морського порту), а саме Положення про порядок виплати премії за поліпшення результатів фінансово економічної діяльності філії працівникам ІФ ДП «АМПУ», за яким виплата премії за поліпшення фінансово економічних результатів господарської діяльності проводиться за підсумками роботи філії за місяць та в межах визначеного фонду оплати праці, а розмір премії встановлюється у відсотках до фонду заробітної плати працівника в залежності від внеску відповідного структурного підрозділу в загальний результат діяльності філії та особисто працівника, з урахуванням відповідного рішення балансової комісії, і визначається індивідуально, а відтак не може бути визначений, до уваги не приймається, оскільки представником відповідача підтверджено, що єдиною причиною її невиплати був наказ про застосування дисциплінарних заходів.

Таким чином, за відсутності наказу складові для її призначення були наявні, а тому скасування наказу має наслідком відновлення права на премію.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про відсутність доказів заподіяння моральної шкоди, оскільки встановлення факту порушення трудових прав працівника є такою підставою, і спеціального доказування не потребує. Крім того, хоча премія і призначається на розсуд адміністрації, але єдиною підставою для відмови в її видачі визнаний наказ, який скасований, відтак працівник не може лише з таких підстав бути поставлений у гірше становище порівняно із іншими працівниками.

Таким чином, вищеперелічені доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Разом із тим, не можна повністю погодитися з висновком суду в частині розміру премії, яка підлягає стягненню, рішення суду в цій частині не мотивоване, відповідних розрахунків не містить, на підставі яких доказів до стягнення визначені 7449,9 грн. судом не зазначено.

Зважаючи на такі обставини і невідповідність рішення суду в цій частині вимогам ст.263 ЦПК України, воно підлягає зміні, виходячи з доказів про розмір заробітної плати позивачки за визначений період, наказів про розмір премій інших працівників з аналогічними посадами та з врахуванням розрахунків, наданих ДП «Адміністрація морських портів» на підставі наведеної ним формули (а.с.84-86).

Таким чином, розмір премії ОСОБА_2 складає 2889,90х54,5%+2901х62%+2325,60х42%= 4354 грн.

Крім того, стягненню з відповідача підлягають судові витрати на користь держави в розмірі 374 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2018 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення суду в оскарженій частині в наступній редакції:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) на користь ОСОБА_2 4354 грн., на відшкодування моральної шкоди 1000 грн., судові витрати на користь держави в розмірі 374 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді