Справа № 525/99/18
Номер провадження 2/525/115/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

19 вересня 2018 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Гавриш О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої майну джерелом підвищеної небезпеки, -

встановив:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої майну джерелом підвищеної небезпеки.

В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що є власником транспортного засобу марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1, який в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27 січня 2015 року з вини ОСОБА_3 отримав механічні ушкодження. Позивач зазначаючи, що відповідач ОСОБА_6 є власником транспортного засобу, а відповідач ОСОБА_3 перебував за кермом транспортного засобу в момент дорожньо-транспортної пригоди, а тому на підставі положень ст. 13 Конституції України, ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 1166, ст. 1188, ст. 1190 ЦК України просив суд: 1) стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3 на його користь 121180,12 гривень матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1; 2) стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3 на його користь 50000,00 гривень моральної шкоди, завданої пошкодженням майна; 3) стягнути на користь позивача судові витрати.

Відповідно до ухвали суду від 14 лютого 2018 року судом витребувано з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справу №308/1638/15-п щодо ОСОБА_3 (а.с. 34).

Позивач та його представник подали в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених в позовній заяві.

Другий відповідач по справі та представник обох відповідачів позовні вимоги позивача в судовому засіданні не визнали, посилалися в своїх поясненням на поданий другим відповідачем по справі відзив на позовну заяву (а.с. 46, 47, 70, 71), зазначали, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 27 січня 2015 року сталася не з вини водія ОСОБА_3, на підтвердження чого надали до суду висновок експерта судової транспортно-трасологічної експертизи № 1296/1297 від 27 березня 2018 року, вважали незаконною, необґрунтованою постанову судді Апеляційного суду Закарпатської області Крегула М.М. від 27.11.2017 року, вказували, що водій ОСОБА_3, керував технічно справним транспортним засобом марки Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2, докази про те, що заднє ліве колесо, яке відірвалося від транспортного засобу марки Mercedes-Benz Sprinter, яким керував відповідач ОСОБА_3 зіткнулося з транспортним засобом марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачеві, відсутні, а механічні ушкодження транспортний засіб марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачеві, отримав в результаті зіткнення з транспортним засобом марки SCANIA, державний номерний знак НОМЕР_3, з напівпричепом Schmitz, державний номерний знак напівпричепа НОМЕР_7.

Суд, заслухавши промови позивача, представника позивача, другого відповідача та представника обох відповідачів, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, допитавши в судовому засіданні судових експертів ОСОБА_7 та ОСОБА_8, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником транспортного засобу марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 (а.с. 10).

27.01.2015 року, о 17 годині 20 хвилин, на 261 кілометрі автодороги Київ-Харків, відбулася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується відповідною довідкою № 932 від 20.03.2015 року, учасники дорожньо-транспортної пригоди: 1) водій ОСОБА_3, транспортний засіб марки Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2; 2) водій ОСОБА_9, транспортний засіб марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1; 3) водій ОСОБА_10, транспортний засіб марки SCANIA, державний номерний знак НОМЕР_3, з напівпричепом Schmitz, державний номерний знак напівпричепа НОМЕР_7, транспортні засоби отримали механічні ушкодження (а.с. 11, 12).

В результаті дорожньо-транспортної події, що сталася транспортний засіб марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні ушкодження: 1) розбито: передній бампер, ліва передня блок-фара, лобове скло, ліве дзеркало заднього виду, скло лівих дверей, сполер вітровий; 2) деформовано: ліве крило, ліва частина кабіни, будка автомобіля, рама (а.с. 12).

Транспортний засіб марки Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, належить на праві власності ОСОБА_6 (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою судді Апеляційного суду Закарпатської області від 24.11.2017 року, справа № 308/1638/15-п, відповідача по даній справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке було вчинено 27.01.2015 року. Постановою суду встановлено, що технічною причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди стало недотримання водієм ОСОБА_3 вимог п. п. 2.3 а) та 31.1.1 Правил дорожнього руху (а.с. 163-166).

ОСОБА_3 правопорушення вчинене за наступних обставин: 27 січня 2015 року, о 17 годині 20 хвилин, на 261 кілометрі автодороги Київ-Харків, водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2, не стежив за технічним станом транспортного засобу, внаслідок чого стався відрив заднього лівого колеса, яке зіткнулося з транспортним засобом марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_9, який рухався в зустрічному напрямку, після чого транспортний засіб марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1, зіткнувся з транспортним засобом марки SCANIA, державний номерний знак НОМЕР_3, з напівпричепом Schmitz, державний номерний знак напівпричепа НОМЕР_7, під керуванням водія ОСОБА_11, в результаті чого сталося пошкодження транспортних засобів (а.с. 163-166, 88).

Аргументи сторони відповідачів, які стосуються того, що вина ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді відсутня, суд до уваги не приймає, зважаючи на положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

Досліджені в судовому засіданні письмові докази по справі №308/1638/15-п (88-166), висновок експерта судової транспортно-трасологічної експертизи № 1296/1297 від 27 березня 2018 року (а.с. 73-78), що наданий стороною відповідача, відомості, які отримані під час допиту експертів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо експертного висновку № 1296/1297 від 27 березня 2018 року, не містять відомостей, які вказують на наявність вини водіїв ОСОБА_9 та ОСОБА_10, у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 27 січня 2015 року, о 17 годині 20 хвилин, на 261 кілометрі автодороги Київ-Харків, які керували транспортними засобами марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1 та марки SCANIA, державний номерний знак НОМЕР_3, з напівпричепом Schmitz, державний номерний знак напівпричепа НОМЕР_7 відповідно.

Щодо висновку пункту 1 експертного висновку № 1296/1297 від 27 березня 2018 року, на який вказували відповідач ОСОБА_3 та його представник, а саме: 1) враховуючи проведені вище дослідження, показання водія автомобіля марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_9, щодо факту зіткнення (наїзду) його автомобіля марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1, з заднім лівим колесом автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до раптового (швидкого) розвертання його автомобіля ліворуч на зустрічну смугу руху, з технічної точки зору, є неспроможним, то суд зазначає, що сприймає даний висновок відповідно до тих відповідей, які надані при допиті експертами та тієї технічної інформації, що містить сам висновок, а саме, що експертами проаналізовані вихідні дані, що стосуються часу від початку зміни автомобілем ГАЗ-3302 напрямку руху і до місця зіткнення з автопоїздом SCANIA, який за їхніми підрахунками становить 2,48 с &?і; t &?і;3,46 с. Висновок експертів, що показання водія ОСОБА_9 є з технічної точки зору не спроможними стосуються лише тієї обставини, що розвертання транспортного засобу марки ГАЗ-3302 не було миттєвим, а відбулося у зазначений проміжок часу, що в свою чергу тільки уточнює обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася, та жодним чином не доводить вини водія автомобіля марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_9 у дорожньо-транспортній пригоді.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Стороною відповідачів під час розгляду справи по суті не заперечувався сам факт отримання механічних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 27 січня 2015 року, транспортним засобом марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачеві по справі, як не висувалися будь-які заперечення щодо висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 020118 від 15 січня 2018 року, яким визначено завдану позивачеві матеріальну шкоду в результаті пошкодження його автомобіля. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1, становить 121180,12 гривень (а.с. 16-18), яку суд приймає, як належним чином обґрунтовану загальну суму матеріальної шкоди, яка була завдана позивачеві.

З огляду на вище зазначене, суд приходить до висновку, що саме з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути завдану з його вини, як водія транспортного засобу, матеріальну шкоду завдану позивачеві, внаслідок пошкодження його транспортного засобу.

Вимоги позивача щодо стягнення солідарно із особи, яка керувала транспортним засобом та особи, якій належить транспортний засіб, задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, 2.2. Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

З огляду не те, що власник транспортного засобу марки Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_6, перший відповідач по справі, в належний спосіб передала у користування іншій особі, яка має посвідчення водія на право керування транспортним засобом, належний власнику транспортний засіб, тому жодних законних підстав стягувати з неї матеріальну шкоду на підставі ст. 1188 ЦК України суд не знаходить, зобов'язання виникає тільки у володільця-водія транспортного засобу - ОСОБА_3, з вини якого транспортний засіб позивача отримав механічні ушкодження.

Щодо стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача моральної шкоди в сумі 50000,00 гривень на користь позивача по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Щодо стягнення з першого відповідача по справі ОСОБА_6 моральної шкоди, то суд керується зазначеними вище висновками. За відсутності вини першого відповідача у заподіянні майнової шкоди позивачеві, підстав для стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди на користь позивача суд не знаходить, так як відповідачем не порушувалися права позивача.

Щодо стягнення з другого відповідача по справі ОСОБА_3 на користь позивача моральної шкоди, то суд зазначає, що будь-яких доказів, якими позивач доводить та обґрунтовує розмір маральної шкоди до суду не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивачем по справі не надано доказів на підтвердження того, що позивачеві завдано другим позивачем по справі моральну шкоду, зважаючи на конструкцію ч. 2 ст. 23 ЦК України. Довгий час розгляду судової справи, якою було доведено вину відповідача, як і те, що позивач припинив свою підприємницьку діяльність суд до уваги не приймає, зважаючи на те, що розгляд справ у суді унормований процесуальним законом, а припинення підприємницької діяльності є правом позивача та від дій другого відповідача по справі не залежить.

Відповідно до вимоги ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 6211,80 (шість тисяч двісті одинадцять) гривень 80 копійок, з огляду на те, що позивачеві фактично задоволено 50 % його позовних вимог, врахувавши, що у задоволенні позовних вимог до першого позивача суд відмовив повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 141, 263, 264, 265, 268, 273, Розділом ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, до ОСОБА_6, адреса проживання: АДРЕСА_2, номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, ОСОБА_3, адреса проживання: АДРЕСА_2, номер облікової картки платника податків НОМЕР_6, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої майну джерелом підвищеної небезпеки, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, 121180,12 (сто двадцять одну тисячу сто вісімдесят) гривень 12 копійок майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу марки ГАЗ-3302, державний номерний знак НОМЕР_1.

У задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з ОСОБА_6 майнової шкоди, відмовити.

У задоволенні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача маральної шкоди, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, судові витрати в сумі 6211,80 (шість тисяч двісті одинадцять) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його складання, шляхом подачі апеляційних скарг через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Повний текст рішення виготовлено 28.09.2018 року.

Суддя Ю.І. Ячало