31.10.2018 227/3472/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хоменко Д.Є.

при секретарі судового засідання Малашко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Добропільського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

14.08.2018р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Добропільського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування.

Свій позов мотивує тим, що 07.03.2016р. помер її чоловік ОСОБА_3, після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки (паю) розміром 7,85 га, яка була набута на підставі рішення суду. Але після отримання судового рішення ОСОБА_3 за переоформленням сертифікату на право на земельну ділянку не звертався. 15.07.2016р. позивач звернувшись до нотаріальної контори, для прийняття спадщини, отримала відмову оскільки не надала сертифікат на спадкове право на земельну частку. У звязку з чим у відповідача відсутня можливість реалізувати своє право через нотаріальну контору, тому просить визнати право власності за собою на земельну частку розміром 7,85 в кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 07.03.2016р., що належала йому на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.12.2015р,

У відкрите судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, але в матеріалах справи мається заява від 17.09.2018р., про розгляд справи без її участі, з участю її представника ОСОБА_4, позовні вимоги підтримує, просила його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 у відкрите судове засідання також не зявився, 31.10.2018р. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. На позовних вимогах наполягав, просиві їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Добропільського району Донецької області в судове засідання також не зявився. 22.10.2018р. на адресу суду надійшла заява від голови ОСОБА_2 сільської ради про розгляд справи без участі представника, у звязку з відсутністю можливості прибути у судове засідання. Заперечень на позовну заяву до суду не надходило.

Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін та їх представників на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до копії сертифікату серії ДН 0121683 ОСОБА_5 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Добропільське» розміром 7,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.13).

Відповідно до належним чином засвідченої копії рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.12.2015р., за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця р-п Більшовик Авдіївського району Донецької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) № визнано право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла 15 лютого 2001 року, що належала останній згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0121683 від 27 червня 1997 року, розміром 7,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості, який видано на підставі розпорядження ОСОБА_6 райдержадміністрації від 07 квітня 1997 року № 134 (а.с.10-12).

Згідно повідомлення відділу у Добропільському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №1051/103-18 від 30.05.2018р., зазначений сертифікат, який належав гр. ОСОБА_5 серії ДН 0121683 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Добропільське» розміром 7,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на громадянина ОСОБА_3 не переоформлений (а.с.19).

Позивач ОСОБА_1 є дружиною гр.ОСОБА_3, про що в матеріалах справи мається копія свідоцтва про шлюб, яке видане 20.08.2014 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Добропільського району Донецької області, шлюб зареєстрований 12.07.1975р., актовий запис №3 (а.с.9).

ОСОБА_3 помер 07.03.2016р. у віці 62 років відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-НО №943043, виданого 09.03.2016р. виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Добропільського району Донецької області, актовий запис №10 (а.с.14).

Як зазначає позивач, після його смерті залишалась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) розміром 7,85 га, яка була набута на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області (а.с.10-12).

15.07.2016р. ОСОБА_1 звернулась до Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори з заявою №174 про прийняття спадщини на майно померлого 07.03.2016 року чоловіка ОСОБА_3, 12.02.1954р.н., на підставі якої була відкрита спадкова справа №75/2016 до майна померлого.

Постановою державного нотаріуса Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори №200/02-31 від 05.06.2018р. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки сертифікат який був виданий на імя ОСОБА_5, після смерті якої 15.02.2001р. за спадкодавцем у судовому порядку було визнано право власності на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.12.2015р. Та за переоформленням сертифікату на право на земельну частку (пай) на своє імя спадкодавець не звертався. Тому видати ОСОБА_1 свідоцтво про прав на спадщину за законом на спадкове право на земельну частку неможливо (а.с.5, 6).

Позивач у позові зазначає, що спадкоємцями також є ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які надали заяви про відмову від спадщини на користь своєї матері, дружини померлого ОСОБА_1, про що в матеріалах справи маються відповідні копії заяв (а.с.16, 17).

Також своїм листом №321/02-14 від 19.10.2018р. ОСОБА_6 державна нотаріальна контора повідомила, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є дружина ОСОБА_1, яка спадщину прийняла у встановлений законом строк, діти спадкодавця: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які відмовились від спадщини на користь своєї матері, дружини спадкодавця ОСОБА_1

Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.

Аналізуючи норми цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що отримання свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обовязком спадкоємців, будь-які терміни для отримання свідоцтва чинним законодавством не встановлені, а його неотримання не позбавляє спадкоємців права на спадкове майно.

Суд враховує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, та має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори №200/02-31 від 05.06.2018р. вбачається, що позивач дійсно зверталась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку розміром 7,85 га, без визначення меж цієї частки в натурі, яка знаходиться в землях КСА «Добропільське». Але у видачі зазначеного свідоцтва їй було відмовлено, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 на своє імя не переоформив сертифікат на право на земельну частку пай, який набув право власності на земельну ділянку на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.12.2015р., яке набрало законної сили 29.12.2015р.

У відповідності зі ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином суд зауважує, що у позивача відсутня будь-яка інша можливість щодо отримання свідоцтва про спадщину у нотаріальній конторі, позивач в свою чергу здійснив всі необхідні дії для реєстрації своїх прав на спадщину, але через не переоформлення у свою чергу спадкодавцем ОСОБА_3 на своє імя сертифікату на земельну ділянку, не може реалізувати свого права на спадщину.

Враховуючи викладене, єдиною підставою для одержання спадщини в даному випадку є рішення суду про визнання права власності в порядку спадкування.

Підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги викладені у поданій заяві обставини, з огляду на сукупність досліджених доказів, відсутність заперечень з боку відповідача, з метою захисту права на спадщину, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 386, 392, 1216, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 89, 200, 206, 247, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Добропільського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1, 01.03.1958р.н., уродженою м.Родинське міста Красноармійськ Донецької області, ІПН НОМЕР_1 на земельну частку (пай) розміром 7,85 в кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 07.03.2016р., що належала йому на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12.12.2015р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Д.Є. Хоменко