Ухвала

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 379/743/15-ц

провадження № 61-1593зпв18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зупинення виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулось з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 178 914,16 доларів США.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 24 грудня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала кредит в сумі 160 000 доларів США зі сплатою 12,25% річних з кінцевим терміном повернення 10 грудня 2037 року.

Того ж дня між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 укладений договір поруки, за умовам якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 178 914,16 доларів США, яку банк просив стягнути солідарно з боржника і поручителя.

У грудні 2015 року ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк», в якому просив визнати поруку припиненою. Посилався на те, що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року, ухваленим у складі судді Набудович І. О., позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 178 914,16 доларів США.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано припиненою поруку за договором № 061-2900/840-0800-Р від 24 грудня 2007 року, укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ «Універсал Банк.

Стягуючи заборгованість за кредитом з боржника, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконувала умови кредитного договору щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, що є підставою для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Ухвалюючи рішення про задоволення зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості останній платіж на погашення кредиту боржник сплатив у січні 2014 року, проте банк звернувся до суду із цим позовом у квітні 2015 року, тобто з пропуском зазначеного в частині четвертій статті 559 ЦК України шестимісячного строку, що є правовою підставою для відмови в позові до ОСОБА_5 у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог поручителем.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року, ухваленим колегією суддів у складі: Слободянюк С. В., Левенця Б. Б., Панченка М. М., рішення Дарницького районного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнено солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 178 914,16 доларів США.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову та відмовляючи у задоволенні зустрічного, апеляційний суд виходив з того, що 22 серпня 2014 року банк направив боржнику і поручителю вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, яка отримана поручителем 26 серпня 2014 року. Встановивши, що днем настання строку виконання основаного зобов'язання є 61-й календарний день з моменту отримання вимоги - 27 жовтня 2014 року, а позов пред'явлено у квітні 2015 року, тобто в межах строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в солідарному порядку з боржника і поручителя заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року, постановленою колегією суддів у складі: Червинської М. Є., Завгородньої І. М., КоротунаВ. М., Писаної Т. О., Попович О.В., рішення Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року залишено без змін.

У січні 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах (пункт 1 частини першої статті 355 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання відповідної заяви).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2018 року відкрито провадження у справі та витребувано вказану справу з Дарницького районного суду м. Києва.

15 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду колегією суддів у складі п?яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

До Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зупинення виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 360-1 ЦПК Україниу редакції Кодексу, чинній на час подання відповідної заяви, суд вирішує питання про зупинення виконання відповідних судових рішень.

Вивчивши клопотання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року, оскільки заявниками не надано доказів про проведення виконавчих дій щодо виконання рішення апеляційної інстанції.

Керуючись статтею 360-1 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання відповідної заяви, підпунктом 1 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зупинення виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.А.Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

О. В.Ступак

Г. І. Усик