ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/419/18 Справа № 214/6566/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О.І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний Банк України», Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 лютого 2018 року, яке постановлено суддею Євтушенко О.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 16 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ПАТ КБ "ПриватБанк", ПАТ «Державний Ощадний Банк України», Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області з позовом про зняття арешту з майна, в обґрунтування якого зазначила, що 08.07.2008 року між ВАТ КБ «Південкомбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Південкомбанк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 61/01-МК-08, відповідно до якого вона отримала кредит в сумі 58 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним за ставкою 16,2% річних.

Забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором стала іпотека квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору іпотеки №61/01-МК-08 від 08.07.2008 року, укладеного між ВАТ КБ «Південкомбанк» та ОСОБА_2

Пізніше, 27.04.2016 року ПАТ «Південкомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс» уклали договір відступлення прав вимоги за вказаним іпотечним договором, в результаті чого ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс» набуло право нового іпотекодержателя за договором іпотеки №61/01-МК-08 від 08.07.2008 року, укладеним з ОСОБА_2

27.04.2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс» та фізична особа ОСОБА_1 уклали договір відступлення прав вимоги за вказаним іпотечним договором, в результаті чого ОСОБА_1 стала дійсним іпотекодержателем квартири за договором іпотеки №61/01-МК-08 від 08.07.2008 року із внесенням відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У зв'язку з наявністю у позичальника ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором №61/01-МК-08 від 08.07.2008 року станом на 25.04.2016 року в розмірі 52 970,95 доларів США, позивач, як кредитор та іпотекодержатель, прийняла рішення про задоволення її вимог позасудовим способом шляхом продажу предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1. Однак наявність на нерухомому майні обтяження у вигляді арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, застосована державним виконавцем Центрально-міського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області Мірошник А.Л. в рамках виконавчого провадження № 26103268 згідно постанови від 19.11.2012 року, унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення нею вимог за основним зобов'язанням.

Позивач просила суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за № 26103268 від 19.11.2012 року, винесеної державним виконавцем Центрально-міського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області Мірошник А.Л., номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 13265159 від 22.03.2013 року; стягнути з ОСОБА_2 понесені нею судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що вона, як кредитор та іпотекодержатель, прийняла рішення про задоволення її вимог позасудовим способом шляхом продажу предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1. Однак наявність на нерухомому майні обтяження у вигляді арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, застосована державним виконавцем Центрально-міського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області Мірошник А.Л. в рамках виконавчого провадження № 26103268 згідно постанови від 19.11.2012 року, унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення нею вимог за основним зобов'язанням.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відсутні докази про обсяг вимог, які перейшли від нового кредитора, оскільки матеріалами справи вказані обставини підтверджені, зокрема розрахунком заборгованості, нотаріально посвідченим листом вимогою та визнанням позовних вимог ОСОБА_5

Також позивач зауважує на тому, що вона має право на пріоритет іпотекодержателя над вимогами інших стягувачів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Державний Ощадний Банк України» просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог позивача, представника ПАТ КБ "ПриватБанк"- Бродька А.І., представника ПАТ «Державний Ощадний Банк України» - Радіонову Н.Є. та державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області - Смаглюка О.А., які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача та просили залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 08.07.2008 року між ВАТ КБ «Південкомбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Південкомбанк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 61/01-МК-08, за умовами якого позичальник отримала кредит в іноземній валюті в розмірі 58000 доларів США зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 16,2% річних з кінцевим терміном повернення кредиту 05.07.2013 року (а.с.7-10).

В забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором між ВАТ КБ «Південкомбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Південкомбанк», та ОСОБА_2, який виступив майновим поручителем ОСОБА_5, 08.07.2008 року було укладено іпотечний договір № 61/01-МК-08, за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку належне йому, згідно договору купівлі-продажу від 04.04.2008 року, на праві приватної власності нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 41,5 кв.м. Вказаний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбіна Н.М. 08.07.2008 року, та під час посвідчення на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» накладено заборону відчуження квартири до припинення чи розірвання договору іпотеки (а.с.11-13), заборону зареєстровано в реєстрі за № 6242.

27.04.2016 року між ПАТ КБ «Південкомбанк», як первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс», як новим кредитором, укладено договір відступлення прав за договором іпотеки № 61/01-МК-08 від 08.07.2008 року, укладеним з ОСОБА_2, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредиторові права за іпотечним договором на квартиру АДРЕСА_1 із передачею обсягу всіх прав іпотекодержателя (а.с.15-16).

В свою чергу, за договором відступлення прав вимоги від 27.04.2016 року, ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс» - первісний кредитор, відступило фізичній особі ОСОБА_1, як новому кредиторові, права вимоги за іпотечним договором на квартиру АДРЕСА_1 із передачею обсягу всіх прав іпотекодержателя (а.с.17-18).

Звертаючись з даним позовом до суду позивач просила звільнити з-під арешту предмет іпотеки, посилаючись на неможливість реалізації нею права на задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки шляхом звернення на нього стягнення в досудовому порядку.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено пріоритетність її вимог як іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна та виконавчих проваджень іпотекодавця та їй було відмовлено у задоволенні вимог за рахунок предмету іпотеки у зв'язку з наявним арештом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищими пріоритетом має переважене право на звернення стягнення на предмет обтяження.

У ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Згідно з ч. 3 ст. 54 цього Закону для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Водночас ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі договору відступлення прав вимоги від 27.04.2016 року, ОСОБА_1 набула статусу нового кредитора як в кредитно-договірних зобов'язаннях ОСОБА_5, так і забезпечуваних їх зобов'язаннях ОСОБА_2 статусу іпотекодержателя за договором іпотеки від 08.07.2008 року відносно квартири АДРЕСА_1, належної на праві власності іпотекодавцеві ОСОБА_2

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (а.с.13-14) слідує, що на вказану квартиру, власником якого є ОСОБА_2, накладено заборону приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. на підставі іпотечного договору №61/01-МК-08 від 08.07.2008 року, іпотекодержатель ОСОБА_1, обтяження № 29437969 від 27.04.2016 року та арешт на підставі постанови про арешт майна боржника від 19.11.2012 року в рамках виконавчого провадження № 26103268 державним виконавцем Центрально-Міського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області, обтяження №13265159 від 19.12.2012 року.

Як вбачається з відповіді Центрально-Міського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області №35699 від 28.09.2017 року (а.с.95) виконавче провадження, в рамках якого винесено постанову про арешт майна боржника від 19.12.2012 року, закінчено постановою від 05.07.2012 року на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв'язку із направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; матеріали виконавчого провадження знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Натомість, з відповіді ДВС №5600 від 26.10.2017 року вбачається, що згідно відомостей спецпідрозділу АСВП на виконанні в Центрально-Міському ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області перебував ряд виконавчих документів, боржником за якими є ОСОБА_2, у тому числі за зобов'язаннями перед стягувачами ПАТ КБ «Приватбанк» (ухвала №2-10630 від 30.04.2010 року), ПАТ «ОТП Банк» (в/л №2-2656/2010 від 20.09.2010 року), ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (виконавчий напис №2762 від 15.05.2013 року), ПАТ «Державний ощадний банк України» (в/л №2-148 від 02.02.2009 року та інші. Відомості про закінчення виконавчих проваджень, у тому числі у зв'язку з їх повних виконанням боржником, відсутні.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 зазначала, що у зв'язку із накладенням арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, вона позбавлена можливості реалізувати своє право на погашення існуючої заборгованості, як іпотекодержатель.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що після накладення арешту на нерухоме майно державним виконавцем здійснювалися заходи по його реалізації, а отже і що відповідачами порушується пріоритетність права ОСОБА_1 на задоволення своїх вимог за рахунок цього ж майна.

Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1, як іпотекодержателю, було відмовлено у задоволенні її вимог за рахунок предмету іпотеки в зв'язку із наявним арештом.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено, яким чином внаслідок лише факту накладення арешту на майно, порушуються її права, свободи та інтереси та в зв'язку із порушеннями підлягає захисту.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що вона, як кредитор та іпотекодержатель прийняла рішення про задоволення її вимог позасудовим способом шляхом продажу предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1, однак наявність на нерухомому майні обтяження у вигляді арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, застосована державним виконавцем Центрально-міського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області Мірошник А.Л. в рамках виконавчого провадження № 26103268 згідно постанови від 19.11.2012 року, унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення нею вимог за основним зобов'язанням з тих підстав, що позивачем, відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не надано доказів на підтвердження тих обставин, що їй, як іпотекодержателю, було відмовлено у задоволенні її вимог за рахунок предмету іпотеки в зв'язку із наявним арештом.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відсутні докази про обсяг вимог, які перейшли від нового кредитора, натомість матеріалами справи вказані обставини підтверджені, зокрема розрахунком заборгованості, нотаріально посвідченим листом вимогою та визнанням позовних вимог ОСОБА_5, оскільки в даному випадку позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності пріоритетності її вимог, як іпотекодержателя та з тих підстав, що позивачем не доведено, що їй було відмовлено у задоволенні її вимог за рахунок предмету іпотеки в зв'язку із наявним арештом.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суд та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що вона має право на пріоритет іпотекодержателя над вимогами інших стягувачів з тих підстав, що після накладення арешту на нерухоме майно державним виконавцем здійснювалися заходи по його реалізації, а отже і що відповідачами порушується пріоритетність права ОСОБА_1 на задоволення своїх вимог за рахунок цього ж майна.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: