З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2018 року Лубенський міськрайонний суд
в складі: головуючого судді - Іващенка Ю.А.,
при секретарі - Карпенко Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В позові вказав, що йому відповідно до рішення Лубенської міської ради №152 від 28.04.1966 року про надання права індивідуального житлового будівництва, акту відводу земельної ділянки в натурі від 25.05.1966 року, акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 14 серпня 1984 року та технічної документації належить житловий будинок АДРЕСА_1
За даною адресою зареєстрований він та його внука ОСОБА_2.
Відповідач ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає вже майже десять років, місце її фактичного проживання йому не відоме.
Особисті речі відповідача у будинку відсутні.
В даний час у зв'язку з складним майновим становищем у нього виникла необхідність розпорядитися належним йому житловим будинком на свій розсуд, але, реєстрація в належному йому будинку ОСОБА_2 позбавляє його можливості це зробити.
На підставі вищевикладеного позивач прохав суд, визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1
В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без його участі, на позовних вимогах наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, хоча відповідно до ст.ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Стаття 47 Конституції України гарантує право кожному на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі рішення Лубенської міської ради №152 від 28.04.1966 року про надання права індивідуального житлового будівництва, акту відводу земельної ділянки в натурі від 25.05.1966 року, акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 14 серпня 1984 року та технічної документації належить житловий будинок АДРЕСА_1
Як вбачається із наданої суду копії домової книги, в будинку належному позивачу за вищевказаною адресою зареєстрована ОСОБА_2, 1991 року народження.
Згідно акту вуличного комітету від 07.07.2018 року ОСОБА_2, 1991 р.н., хоча і зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, але у вказаному будинку не проживає з 2008 року (а.с.7).
Вищевказані факти в своїй сукупності свідчать, про те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинку належному позивачу з 2008 року, не користується даним житлом, не з'являється в ньому, не несе жодних витрат по його утриманню.
У зв'язку з реєстрацією відповідача у належному позивачу житловому будинку він позбавлений як власник, на власний розсуд розпоряджатися належним йому нерухомим майном.
Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 13, 81, 263, 265, 268, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_1) такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Лубенського

міськрайонного судупідпис) Ю.А.Іващенко