РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року місто Чернігів

Справа №751/5737/18

Провадження№2/751/1386/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Сащенко О.М.

учасники справи:

в судове засідання не прибули

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (14000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (14000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_8

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі Договору дарування квартири від 09.04.2010 року вона являється власником квартири за адресою: АДРЕСА_7. У вказаній квартирі в даний час зареєстровані: вона, її батько - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Перешкод в користуванні і у проживанні відповідачу не чинила, але з 2016 року син добровільно обрав собі інше місце проживання та виїхав з квартири. Відповідач не приймає ніякої участі в оплаті комунальних послуг. Факт не проживання ОСОБА_2 в квартирі підтверджується актом не проживання особи від 30.07.2018 року. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу здійснювати право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд. Посилаючись на ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України просить задовольнити даний позов.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлено належним чином, 31.10.2018 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі.

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування квартири від 09.04.2010 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_9 (а.с.7-9).

У квартирі АДРЕСА_4, крім позивача, зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою про склад сім»ї, виданою Управлінням адміністративних послуг ЧМР (а.с.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_5 є майном (житлом) позивача, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В позові ОСОБА_1 стверджувала, що відповідач, який доводиться їй сином, з 2016 року, тобто більше 1 року, не проживає в квартирі належній позивачу.

30.07.2018 року сусідами був складений акт, затверджений майстром ДОЖФ № 2 КП «Новозаводське», в якому зазначено, що ОСОБА_2 в АДРЕСА_6 зареєстрований, але фактично не проживає з 2016 року (а.с.5).

На думку суду позивачка довела той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, отже на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Керуючись статтями 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, статтями 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (14000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (14000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою: 14000, АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст заочного рішення виготовлено 31 жовтня 2018 року.

Суддя С. М. Ченцова