РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року

м. Рівне

Справа № 559/2500/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/83/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.

суддів:Ковальчук Н.М., Бондаренко Н.В.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"

відповідачі: ОСОБА_3, Фермерського господарства "Бескід"

розглянув в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 травня 2018 року, ухваленого в складі судді Ходака С.К. у м. Дубно, повний текст якого складено 29 травня 2018 року, у справі №559/2500/16-ц

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернувся з позовом до ОСОБА_3, Фермерського господарства "Бескід" про стягнення заборгованості.

Позовна заява обґрунтована тим, що 02 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №1580/07 (надалі Кредитний договір), за яким відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 50 000 грн. строком до 01 листопада 2012 року. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов'язання не виконує, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість станом на 31.10.2016: по відсотках 8596,43 грн.; пеня 13127,53 грн.

17.12.2012 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (виступає правонаступником Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов'язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами. Таким чином, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №1580/07 від 02.11.2007 ТОВ «Кредитні Ініціативи».

Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути солідарно з відповідачів прострочену заборгованість за кредитом .

Просив суд про задоволення позову.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 21 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (адреса: вул. Вікентія Хвойки, 21, м. Київ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1), Фермерського господарства "Бескід" (адреса: вул. Млинівська, 22, с. Сатиїв, Дубенський район Рівненська область) про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що наявне судове рішення про повне задоволення вимог кредитора не надає позивачу права на нарахування і отримання відсотків за зазначеним кредитним договором.

В поданій на судове рішення апеляційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не в повній мірі з'ясував обставини справи, не надав належної оцінки усім доказам в їх сукупності. Зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Із матеріалів справи убачається і це встановлено судом, що 02.11.2007 Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_3 уклали Кредитний договір №1580/07, за яким останній отримав кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 50 000 грн. з кінцевим терміном погашення не пізніше 01 листопада 2012 року та зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних.

На забезпечення умов виконання кредитного договору № 1580/07 від 02.11.2007 з Фермерським господарством "Бескід" було укладено Договір поруки № 1582/07 від 02.11.2007. Відповідно до умов договору поруки, Фермерське господарство "Бескід" поручається за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами.

Банк виконав свої зобов'язання відповідно до умов кредитного договору, що не заперечується відповідачем.

В зв'язку з порушенням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань по погашенні кредиту Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком у листопаді 2010 року направлялася вимога про погашення кредиту згідно договору в повному обсязі яку відповідач отримав та не виконав.

У зв'язку з цим у травні 2011 року банк звернувся до суду з позовом до про стягнення заборгованості за договором кредиту №1580/07, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 22 листопада 2011 року по справі №2-649/11 задоволено, стягнуто солідарно заборгованість, яка виникла станом на 18 січня 2011 року в сумі 50308,77 грн., у тому числі за кредитом 39080 грн., за відсотками 9002,35 грн. та пеня 2226,42 грн.

Рішення Дубенського міськрайонного суду від 22 листопада 2011 року по справі №2-649/11 не виконане.

17.12.2012 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (виступає правонаступником Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов'язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами. Таким чином, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №1580/07 від 02.11.2007 ТОВ «Кредитні Ініціативи».

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що банк, пред'явивши до суду позов про стягнення кредитної заборгованості, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, змінивши строк виконання основного зобов'язання в повному обсязі.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-41цс14, від 07 червня 2017 року у справі № 6-298цс17.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення заборгованості, заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 04 липня 2018 року № 14-154цс18 та від 28 березня 2018 року провадження № 14-10цс18.

Із матеріалів справи вбачається, що первісний кредитор звертаючись, 05.05.2011 року, з позовними вимогами включив всю суму заборгованості за кредитним договором в тому числі і штрафні санкції, змінивши строк виконання основного зобов'язання в повному обсязі.

Крім того, умовами укладеного між банком та відповідачем кредитного договору від 02 листопада 2007 року, зокрема п. 2.3., був встановлений термін повернення кредиту, відсотків не пізніше 01 листопада 2012 року. Право грошової вимоги до позивачем перейшло 17.12.2012 року. Після переходу прав грошової вимоги заборгованості фактор має право нараховувати, як новий кредитор, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов'язкові платежі відносно боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому.

Отже, оскільки після пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України та після закінчення строку дії договору право позивача нараховувати проценти та пеню за кредитом припинилося, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення кредитної заборгованості та нарахованих процентів після рішення суду.

Крім того, із позовними вимогами про стягнення сум, визначених статтею 625 ЦК України, за період невиконання рішення суду позивачем не заявлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, посилання позивача на те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджені матеріали справи, що призвело до прийняття необґрунтованих висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, що в свою чергу є підставою для скасування рішення суду, не знайшли свого підтвердження, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права..

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 травня 2018 року залишити без зміни.

Судові витрати за перегляд справи судом апеляційної інстанції віднести за рахунок позивача.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: