АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Кравець В.А.

при секретарі: Борисенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою через представника ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, Державний нотаріус Першої Київської нотаріальної контори міста Києва Майхеркевич ОксанаІгнатівна про усунення від права на спадкування та про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и л а :

у вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

у/н справи № 761/31921/16-ц апеляційне провадження № 22-ц-796/832/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обгрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її сестра ОСОБА_6, після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить спірна квартира. Вона як єдина спадкоємиця другої черги за законом, у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадкового майна, однак, постановою державного нотаріуса від 31.08.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із ненаданням правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на квартиру на ім'я померлої. Вказані документи на квартиру знаходяться у ОСОБА_4, який після смерті ОСОБА_6 забрав їх з квартири останньої та в подальшому, маючи на меті успадкувати квартиру померлої, звертався до нотаріуса з відповідною заявою та документами, серед яких були й оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, проте їй ці документи він не надає.

22.03.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому просив встановити факт, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець села Копачів Обухівського району Київської області, є двоюрідним братом померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки села Копачів Обухівського району Київської області; усунути ОСОБА_2 від права на спадкування майна після смерті ОСОБА_6.

В обґрунтування позову зазначав, що він є двоюрідним братом померлої. Його мати - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, є рідною сестрою ОСОБА_10, 1911 року народження, який, в свою чергу, є батьком померлої ОСОБА_6, проте отримати всі необхідні документи з архіву немає можливості. Відповідності до положень п. 4 ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

ОСОБА_2 не опікувалася, матеріально не забезпечувала, а також не надавала будь-якої іншої допомоги ОСОБА_6, яка через похилий вік та тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, а тому просив усунути ОСОБА_2 від права на спадщину.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2017 року в задоволенні позовів відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні її позову та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення її позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що позивач не втрачала документ, який засвідчує її право власності, тому суд безпідставно застосував ту частину статті 392 ЦК України до спірних правовідносин, де вказується про «втрату документа, який засвідчує його право власності». Суд мав би застосувати до спірних правовідносин частину статті 392 ЦК України, де зазначено про те, що «якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою». Відповідач не визнає та оспорює право позивача на спадщину та не надає оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, незважаючи на те, що у судовому засіданні вказував, що ці документи знаходяться у нього та у разі вирішення спору на користь позивачки він передасть їй ці документи. Позивач неодноразово направляла відповідачу лист з проханням повернути їй оригінал правовстановлюючого документа, проте відповідач таких документів не передав. Звернення до суду з позовом про зобов'язання вчинити певні дії особою (зобов'язати відповідача надати документи), як про те вказав суд у рішенні є неефективним способом захисту, оскільки в процесі виконання рішення суду відповідач може послатися на втрату, викрадення, випадкове знищення документа, що призведе в подальшому до порушення законного права позивача на оформлення спадкового майна. За вказаних обставин вважає, що обраний спосіб захисту, а саме визнання права власності на спадкове майно є найбільш ефективним.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначених у цій скарзі та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_11 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування заперечень посилалися на те, що ОСОБА_4 вважає себе спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, а тому утримує у себе правовстановлюючий документ на спірну квартиру. Рішення суду, яким би його було зобов`язано передати ці документи ОСОБА_2 не існує та з таким позовом остання не зверталася.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко В.Д. 13.12.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5103.

ОСОБА_2 є рідною сестрою померлою та відноситься до спадкоємців другої черги за законом.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 433/2016 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6, 08.04.2016 року від ОСОБА_2 надійшла нотаріально засвідчена заява про прийняття спадщини та 31.05.2016 року ОСОБА_4 31.05.2016 року подав заяву до Першої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини.

В подальшому, ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2016 року.

31.08.2016 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Майхеркевич О.І. винесено постанову про відмову у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на квартиру на ім'я померлої.

Крім того, листом Першої київської державної нотаріальної контори від 02.06.2016 року за № 4623/02-14 ОСОБА_4 було повідомлено, що він не є спадкоємцем після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт їх родинних відносин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивачки про визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є передчасною, оскільки право власності повинно набуватися шляхом нотаріального оформлення такого права. Оскільки відповідач не надає правовстановлюючі документи, то способом захисту порушеного права є витребування таких документів, а не визнання права власності на спадкове майно та позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про зобов'язання відповідача передати правовстановлюючі документи. Відтак позивач обрала не вірний спосіб захисту свого порушеного права.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

ОСОБА_2 є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_6 та у визначений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини. Дані обставини сторонами не оскаржуються.

Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після спливу шестимісячного терміну, визначеного ст. 1298 ЦК України, проте у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності померлої на спірну квартиру.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.

Суд першої інстанції не врахував, що причиною звернення позивачки до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно стала неможливість оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. ОСОБА_4 не заперечував, що такі документи знаходяться в нього, проте він відмовляється їх надати ОСОБА_2 чи до нотаріальної контори, оскільки не визнає право останньої на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд не врахував, що між сторонами виник спір про право на спадкове майно та за вказаних обставин ОСОБА_2 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в іншому (позасудовому) порядку.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.08.2016 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру через відсутність правовстановлюючих документів.

Остання також не може отримати дублікат правовстановлюючого документа, оскільки такий документ не втрачено і не зіпсовано.

Відповідно ж до п. 1 глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 р. за N 282/20595 у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа.

За вказаних обставин висновки суду першої інстанції щодо неналежного способу захисту порушеного права колегія суддів вважає помилковими. В даному випадку у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не визнає за позивачкою право на спадкове майно такий спір підлягає вирішенню шляхом визнання права власності на спадкове майно.

Висновки суду про те, що в даному випадку позивач мала б звернутися з вимогами до ОСОБА_4 про витребування правовстановлюючих документів не можна визнати обґрунтованими, оскільки за обставинами справи встановлено, що такий спосіб захисту не є ефективним. Так, при розгляді справи у суді першої інстанції ОСОБА_4 вказував на те, що передасть правовстановлюючі документи у тому разі, якщо рішення буде ухвалено на користь позивачки. У суді апеляційної інстанції вже вказував на те, що передасть ці документи, якщо буде рішення суду про витребування у нього цих документів. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що навіть за наявності рішення суду він не визнає за позивачкою право на спадщину.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 має право на спадщину як спадкоємець другої черги за законом після смерті ОСОБА_6, а ОСОБА_4 не довів своє право на спадкування, основний позов підлягає задоволенню.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не оскаржується, відтак в апеляційному порядку не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлено 17 січня 2018 року.

Головуючий

Судді