набрало чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/976/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2018 р.

Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Пилипенко І.О.,

при секретарі Ткаченко Л.Г.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеної угоди про реструктуризацію заборгованості від 17.10.2016 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 22333,43 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом в повному обсязі не сплатив, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з відповідача борг за договором кредиту в сумі 33274,78 грн. та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутністю представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні, яке відбулося 12.03.2018 року позовні вимоги не визнали.

В наступні судові засідання, які були призначені 10.04.2018 року, 17.05.2018 року, 10.08.2018 року, 30.08.2018 року, 01.10.2018 року відповідач ОСОБА_2 не з'явився хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення йому судових повісток.

Суд, заслухавши учасників удового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 17.10.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, предметом якої стало надання ОСОБА_2 строкового кредиту в сумі 22 333,44 гривні на строк 24 місяці з 17.10.2016 року по 31.10.2018 року шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі, в обмін на зобов'язання відповідача повернути кредит, сплатити відсотки, в розмірі 2,0 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові коштив сумі 1180,79 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.10.2018 року.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов.

Підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 17.10.2016 року (далі - кредитний договір), позичальник ОСОБА_2 погодився з тим, що даний договір вважається укладеним за умови його підписання обома сторонами.

Позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами цього договору, підтвердив свої права та обов'язки за цим договором і погодився з ними, а також підтвердив свою здатність виконувати умови даного договору.

Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено, що згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в даній Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день, по зобов'язанням строк виконання яких не настав, Сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 3616,26 грн.

Пунктом 2.8 кредитного договору передбачено, що за порушення позичальником зобов'язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої встановлений положеннями Умов та правил надання продукту кредитних карт, а саме - 0, 1% від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення, але не вище подвійної облікової ставки НБУ.

Генеральною угодою від 17 жовтня 2016 року сторони узгодили розмір заборгованості за кредитним договором, а також остаточний термін погашення заборгованості.

За загальними правилами, що випливають з положень ст. ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625, ЦК України, цивільні права та обов'язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов'язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов'язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в т.ч., вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 628, ч. 1 ст. 634 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У зв'язку з порушенням договірних зобов'язань у ОСОБА_2 виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 13 червня 2017 року становить 33274,78 грн., з якої: 21852,56 грн. - заборгованість за кредитом; 3311,36 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4494,60 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди: 3616,26 грн. - штраф.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 17.10.2016 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на строк 24 місяці у розмірі 22333,44 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,0 % на місяць (24.00 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак позичальник ОСОБА_3 порушив свої зобов'язання стосовно щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, припинивши погашення заборгованості в лютому 2017 року.

Отже, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним з відповідачем, надавши кредит.

Разом з тим, відповідач, в свою чергу, умови договору виконував не належним чином.

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України надано право позикодавцю у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання за договором стосовно повернення позики частинами, в разі прострочення повернення чергової частини, вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів відповідно умов договору.

Наявність та розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 21852,56 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 3311,36 грн. відповідачем фактично не оспорюється. Також факт отримання та користування ОСОБА_2 кредитними коштами відповідачем не оспорювався.

Перевіривши дані розрахунку позивача, суд вважає його вірним, жодних доказів на спростування правильності розрахунку в цій частині відповідачем, у відповідності до приписів ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, суду не надано.

Твердження сторони відповідача про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» надав невірний розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості по тілу кредиту, нарахованих процентів та штрафу, на увагу не заслуговують, оскільки є голослівними і не спростовують належними та допустимими доказами.

Відповідач та його представник ОСОБА_1 жодним чином не конкретизувала, за який період і в якому розмірі позивач не здійснив зарахування внесенних нею грошових коштів на погашення тіла кредиту чи процентів.

Так само, відповідач не скористалась своїм правом на надання альтернативного розрахунку.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані відповідачу за одні й ті самі порушення, а тому колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня, у задоволенні вимог про стягнення штрафу необхідно відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не виконав умови договору, то позивач має право вимагати погашення боргу та відсотків, а також передбаченими умовами договору пеню, що ґрунтується на законі.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню окрім заборгованості за тілом кредиту у сумі 21852,56 грн., заборгованості за відсотками 3311,36 грн., а також і заборгованість за пенею за період з 31.12.2016 року по 13.06.2017 року в сумі 4494,60 грн.

Судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду розподіляються між сторонами у відповідності до вимог ЦПК України - пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту № б/н від 17.10.2016 року у сумі 29658,52 грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати - 1426,08 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя І.О. Пилипенко