Справа № 363/1130/18 Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/3359/18 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 47 20.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Таргоній Д.О.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 доОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 доОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволена заява позивачки та забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно, а саме:

-земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою Київська область, Вишгородський район, Хотянівська сільська рада;

-автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель Е13110, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1;

-гараж НОМЕР_4 в гаражному кооперативі «Лісовий», що розташований у м.Вишгород Київської області;

-автомобіль марки RENAULT MASTER, державний номерний знак НОМЕР_2.

Не погоджуючись із ухвалою відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині накладення арешту на гараж НОМЕР_4 у гаражному кооперативі «Лісовий», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту і неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи. Скаргу мотивує тим, що він не є ні власником гаража, ні власником земельної ділянки у гаражному кооперативі «Лісовий», що розташований у м.Вишгороді, а відтаквідсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

В іншій частині ухвала суду не оскаржується.

Позивач ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно вжив заходи забезпечення позову, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції представник скаржника адвокат ОСОБА_4 подану апеляційну скаргу підтримала, просила задоволити та скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області як незаконну.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_5 належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.

ОСОБА_3 не з'явилася, подала заяву про відкладення розгляду з огляду на її хворобу, проте причини її неявки визнано судом неповажними, бо надана нею довідка про стан здоров'я не містить відомостей про неможливість явки до суду. При цьому суд враховує, що згідно відомостей у системі діловодства суду заяву про відкладення ОСОБА_3 подала до суду особисто в період хвороби.

Адвокат ОСОБА_5 до суду не з'явилася, причин неявки не повідомила, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. При цьому суд враховує, що попереднє судове засідання було відкладене саме за клопотанням адвоката.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що в провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 доОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Предметом спору у справі є поділ майна подружжя, зокрема позивачка просить в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути із відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 1343848 грн. у якості компенсації за придбане у шлюбі майно, яке відчужене відповідачем не в інтересах сім'ї.

Провадження у вказаній справі відкрите 08 червня 2018 року.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі шляхом накладення арешту на майно.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом вказаних норм, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови ПВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_3

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

При вжитті заходів забезпечення позову судом обгрунтовано враховано як характер спірних правовідносин, обсяг тазміст вимог ОСОБА_3, які полягають у стягненні із відповідача на її користь грошових коштів в розмірі 1343848 грн. у якості компенсації за придбане у шлюбі майно, яке відчужене відповідачем не в інтересах сім'ї, так і співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункти 3 і 4 постанови ПВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не є власником земельної ділянки у гаражному кооперативі «Лісовий», оскільки суд не накладав арешт на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_5.

Водночас безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не є власником гаража НОМЕР_4 у гаражному кооперативі «Лісовий», оскільки всупереч вимогам ст.ст.12, 81ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень скаржник не надав суду доказів, що він не є власником гаража.

Окрім того, відсутність зареєстрованого права власності на цей гараж не перешкоджає у розподілі цього майна у якості будівельних матеріалів.

В решті доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про необхідність застосування заходів забезпечення позову.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: