Справа № 343/1412/17
Провадження № 22-ц/779/18/2018
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Максюти І.О., Василишин Л.В.

за участю секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду, ухвалене суддею Лицуром І.М. 06 вересня 2017 в м. Долина у справі за позовом ОСОБА_2 до Малотур`янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Ільків Марія Михайлівна, про встановлення заповіту нікчемним, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Малотур`янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Ільків Марія Михайлівна про встановлення заповіту нікчемним.

Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Мала Тур`я вул. Полуванки, 21 Долинського району Івано-Франківської області, земельну ділянку, на якій він знаходиться та інше майно.

Ще за життя матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, батьки разом вирішили поділити своє майно між дітьми наступним чином: дочці ОСОБА_3 дали кошти в сумі 4000,00 доларів США, отримані від реалізації акцій ПАТ «Укрнафта»; йому, ОСОБА_2, заповіли житловий будинок в с. Мала Тур`я Долинського району Івано-Франківської області та інше дрібне майно; внукові зі сторони ОСОБА_3 - ОСОБА_8 заповіли земельну ділянку.

З цією метою батьком було складено 13 липня 1998 року заповіт на його користь, а 09 вересня 2008 року - на користь внука ОСОБА_8

При житті батька він з сестрою ОСОБА_3 спільно дбали про його добробут та здоров`я, солідарно несли витрати по утриманню житла. Однак, в останній період життя батька ОСОБА_3 категорично відмовилась брати участь в його лікуванні, заперечувала необхідність операції по ампутації ноги, затягувала обстеження в лікарні.

Після похорону ОСОБА_6 йому стало відомо, що сестра ОСОБА_3 самостійно розпоряджається будинком та господарює там, а також те, що батько склав заповіт на її користь. Звернувшись до нотаріуса, 04 квітня 2017 року, отримав витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), де зазначено, що 17 вересня 2008 року Малотур`янською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області зареєстровано в реєстрі за №104 інший заповіт.

08 червня 2017 року він звернувся до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Ільків М.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6

Вважає спірний заповіт нікчемним з тих підстав, що він не відповідає дійсній волі спадкодавця, складений з недодержання в момент вчинення правочину вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину.

Крім того, з останнього заповіту батька вбачається, що підстав для обов`язкової присутності свідків під час його посвідчення не існувало. Більше того, заповіт посвідчувався секретарем Малотур`янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області в присутності посадових осіб органу місцевого самоврядування - голови та бухгалтера сільської ради, що є грубим порушенням вимог ст. 1253 ЦК України.

Таким чином, існують підстави вважати останній заповіт ОСОБА_6 від 17.09.2008 року нікчемним.

А тому просив встановити посвідчений секретарем Малотур`янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області ОСОБА_9 від 17 вересня 2008 року заповіт нікчемним; витребувати від Малотур`янської сільської ради Долинського району другий примірник заповіту ОСОБА_6 від 17 вересня 2008 року та Книгу реєстрації нотаріальних дій Малотур`янської сільської ради Долинського району за 2008 рік для огляду в судовому засіданні; з метою забезпечення позову заборонити приватному нотаріусу Долинського районного нотаріального округу Ільків Марії Михайлівні вчиняти нотаріальні дії щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2017 року у задоволені позову відмовлено у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

ОСОБА_2 на дане рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на грубе порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що в даному випадку суд не спростував той факт, що спірний заповіт посвідчено посадовою особою Малотур`янської сільської ради Долинського району з порушенням порядку та форми посвідчення заповіту, що суперечить Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України від 25 серпня 1994 року за №22/5.

Наголосив, що у 2008 році батько був здоровим чоловіком, тому підписати та прочитати документ міг самостійно, і посвідчення заповіту в сільській раді за присутності невідомих свідків є незрозумілим.

Суд першої інстанції безпідставно посилається на норми ч. 1 ст. 1253 ЦК України, як на бажання заповідача посвідчити його заповіт при свідках, оскільки такої обставини не було встановлено під час розгляду справи.

Крім цього, особи свідків не встановлювалися, про що свідчать відсутні відповідні службові записи у заповіті від 17 вересня 2008 року.

Також судом не дано оцінки тому факту, що другий заповіт ОСОБА_6 Онуфрійовча від 09 вересня 2008 року в реєстрі за №101 на користь внука ОСОБА_8 не внесено до Спадкового реєстру заповітів Івано-Франківської філії ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України». І вже через вісім днів - 17 вересня 2008 року батько змінив заповіт на користь дочки - співвідповідачки по справі, порушуючи всі попередні домовленості в родині, що є підтвердженням сфабрикованих заповітів батька.

Більше того заповіт посвідчувався секретарем Малотур`янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області в присутності посадових осіб органу місцевого самоврядування - голови та бухгалтера сільської ради, що є грубим порушенням вимог ст. 1253 ЦК.

На підставі наведеного, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду залишити без змін.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Ільків М.М. в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи в її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не представлено належних та допустимих доказів нікчемності оспорюваного заповіту. Натомість судом встановлено, що даний заповіт складений та посвідчений уповноваженою посадовою особою, з дотриманням встановленої законом форми та вимог щодо його посвідчення, а тому заявлений позов є безпідставним.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 17.09.2008 року склав заповіт, згідно якого все своє майно, яке буде належати йому на день смерті на праві власності, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповів дочці ОСОБА_3 (а.с. 16).

Оспорюваний заповіт складено в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт підписаний особисто заповідачем ОСОБА_6 та посвідчений секретарем Малотур'янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі №104, при свідках з повною цивільною дієздатністю ОСОБА_10 (сільський голова) і ОСОБА_11 (бухгалтер сільської ради) (а.с. 12, 15). Заповіт не був змінений та скасований.

Згідно рішення Малотур'янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 01 травня 2006 року №7-01/06 ОСОБА_9, як секретарю сільської ради, було доручено здійснювати повноваження по вчиненню нотаріальних дій (а.с. 27).

08.06.2017 року в строки, визначені ст. 1270 ЦК України, ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Ільків М.М. із заявою №45 про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_6 (а.с. 10).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Стаття 1251 ЦК України передбачає, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У тексті заповіту заносяться відомості про особу свідків. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції про те, що заповіт, складений з дотриманням вимог щодо його форми та посвідчення, а волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, обґрунтованим, оскільки з матеріалів справи вбачається, що підстави, на які посилається позивач для визнання правочину нікчемним (при складенні заповіту було порушено вимоги щодо його форми та посвідчення), визначені ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 1257 ЦК України відсутні.

Не спростовують висновків місцевого суду і доводи апелянта про те, що оспорюваний заповіт складений в присутності посадових осіб органу місцевого самоврядування, що є порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки такі особи не відносяться до категорії осіб, які не можуть бути свідками в розумінні ч. 4 ст. 1253 ЦК України.

Крім того, в судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій секретар виконавчого комітету сільської ради ОСОБА_9 вказала на бажання самого спадкодавця щодо посвідчення заповіту при свідках.

Посилання ОСОБА_2 на наявність заповіту від 13.07.1998 року за реєстровим номером №14, за змістом якого ОСОБА_6 заповів позивачу все належне йому майно, теж не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ст. 1254 ЦК передбачає право заповідача на скасування та зміну заповіту.

Так, за приписами зазначеної статті ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни.

Не довів позивач і обставин, що підпис в оспорюваному правочині не належить спадкодавцю.

Так, Висновком посмертної судової почеркознавчої експертизи №1.1.-80/18 від 27.04.2018 року, проведеної Івано-Франківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром на підставі ухвали Апеляційного суд Івано-Франківської області від 23.02.2018 року за клопотанням апелянта, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_6 в графі: «заповідач» у заповіті ОСОБА_6 від 17.09.2008 року виконаний гр. ОСОБА_6 (а.с. 187-191).

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи на увагу не заслуговують і висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст.ст. 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду від 06 вересня 2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Максюта І.О.

Василишин Л.В.