Провадження № 2/161/3511/18
У Х В А Л А

11 вересня 2018 року Луцький міськрайонний суд в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П. за участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитро Вікторович, публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. На адресу суду представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову. Вказує, що як стало відомо позивачу, 12.03.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Таранком Д.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №55968053 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 21.09.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором. В рамках вказаного виконавчого провадження державний виконавець здійснює заходи, що направлені на звернення стягнення на зазначене нерухоме майно - земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Таким чином, існує реальна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача і захист цих прав є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову. На підставі наведеного просив зупинити продаж арештованого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,2426 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Виходячи із змісту ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з ч.3 ст.149 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду. Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вивчивши заяву, додані до неї матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про забезпечення позову слід відмовити, оскільки здійснюється виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитро Вікторович, публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про поділ спільного майна подружжя - відмовити. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області В.П. Пушкарчук