Справа № 316/1769/18
Провадження № 2/316/927/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2018 р. м. Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Бульба О.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2018 року до Енергодарського міського суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах якої на підставі ордеру діє адвокат ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про поділ майна подружжя, відповідно до якої позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 автомобіля марки HYUNDAI TIBURON 2006 року випуску, як обєкту спільної сумісної власності подружжя та 1/2 частину автомобіля за відповідачем.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви вважаю, що вона не в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, згідно п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позивачка у позовній заяві визначила ціну позову у розмірі 116412 грн. 48 коп., та вказала, що оскільки вона не має технічного паспорту на автомобіль та даний автомобіль перебуває у володінні відповідача, тому провести незалежну експертну оцінку не може. У звязку з чим, вартість спірного автомобіля визначена нею шляхом порівняння схожих за своїми характеристиками автівок, згідно роздруківки з інтернет-сайтів RST та AUTO.RIA з продажу автомобілів.

Відповідно до зазначених вище роздруківок, ціни на автомобіль марки HYUNDAI TIBURON 2006 року випуску, що є предметом позову, складають 210400 грн. та 261423 грн. відповідно.

Виходячи з ціни позову, визначеної позивачкою та змісту позовної заяви, суд робить висновок, що ОСОБА_1 вирахувала її від 1/2 частини приблизної вартості автомобіля.

Згідно п.2 ч.1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування, ціна позову визначається саме вартістю всього майна, а не його частини.

Згідно п.16 постанови Пленуму ВСУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається також з урахуванням вартості всього спірного майна, а не його частини, як визначила позивачка.

Позивачем судовий збір сплачено виходячи з 1/2 частини вартості майна у розмірі 1164 грн.12 коп., замість загальної суми вартості автомобіля, а отже позовна заява не відповідає і вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України. Крім того, суду не зрозуміло яким чином позивачка вирахувала ціну позову та яку саме вартість автомобіля вона взяла за її основу, а відтак є необґрунтованим і розмір судового збору. Тобто позивачкою взагалі не обґрунтований розрахунок суми ціни позову, що є порушенням вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Згідно п.16 постанови Пленуму ВСУ №10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Згідно пп. 1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто в гривневому еквіваленті мінімальний розмір судового збору у справах даної категорії складає 704,80 грн., максимальний - 8810 грн..

Відповідно до роздруківок, доданих позивачкою до позовної заяви, мінімальна ціна на автомобіль марки HYUNDAI TIBURON 2006 року випуску, аналогічного по відношенню до спірного автомобіля, складає 210400 грн..

Таким чином, враховуючи предмет позовних вимог, характеристику майна, що підлягає поділу, суд попередньо визначає суму судового збору у розмірі 2104 грн. та приходить до висновку, що позивачу необхідно сплатити судовий збір саме у розмірі 2104 грн., який суд вирахував від мінімальної ціни подібного авто, згідно наданих позивачем роздруківок з інтернет-сайту продажу автомобілів, з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Враховуючи попередньо визначену судом суму судового збору яка складає 2104 грн., беручи до уваги сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1164 грн.12 коп., різниця судового збору, яка підлягає доплаті позивачем складає 939 грн. 88 коп..

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин суд вважає необхідним залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надати позивачу строк для усунення наведених судом недоліків.

На підставі викладеного та керуючись положеннями Пленуму ВСУ №10 від 17.10.2014 року, ст.ст. 146, 175-177, 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визначити розмір судового збору за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ майна подружжя у розмірі 2104 (дві тисячі сто чотири) грн., з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ майна подружжя, залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків наведених у мотивувальній частині ухвали.

Зазначені судом недоліки підлягають усуненню шляхом надання позивачем до суду документу про сплату недоплаченої суми судового збору у розмірі 939 (девятсот тридцять девять) грн. 20 грн.

Якщо позивач не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала в частині визначення розміру судового збору може бути оскаржена протягом 15-ти днів з дня її постановлення.

В іншій частині ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Бульба