Провадження № 2-о/234/1078/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Михальченко А.О.

секретар судового засідання Вербовецька Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську

цивільну справу № 234/11042/18

за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2

заінтересована особа - Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24 липня 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтували тим, що ОСОБА_1 народилася 11 квітня 1968 року в м. Краматорськ Донецької області. В свідоцтві про її народження зазначено мати - ОСОБА_3 (на російській мові) та батько - ОСОБА_4 (на російській).

ЇЇ дівоче прізвище - ОСОБА_4 (російською мовою), яке вона змінила на ОСОБА_1 після укладання шлюбу з ОСОБА_5.

ЇЇ мати ОСОБА_6, народилася 19.02.1943 р. н. у м. Краматорськ, Донецька область, Україна та померла 24.02.1994 року.

Дівоче прізвище її матері «Вуйченко», що підтверджено копію свідоцтва про одруження матері, складеного російською мовою. Згідно зазначеного свідоцтва про одруження її мати після укладання шлюбу з її батьком змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_6.

ЇЇ бабка по материнській лінії - ОСОБА_7 (ОСОБА_8) 27.07.1920 р. н. до реєстрації шлюбу 06.07.1941 року мала прізвище «Резанова», що підтверджено свідоцтвом про одруження бабусі. Їй відомо, що бабуся - ОСОБА_7 народилась та проживала у ОСОБА_9, була громадянкою ОСОБА_9, однак до початку Великої Вітчизняної Війни, вона виїхала з ОСОБА_9 до Радянського Союзу та безпосередньо стала проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1.

21.11.2002 року ОСОБА_7 померла.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03.04.2018 року по справі № 234/2419/18, яке набуло чинності 04.05.2018 року, встановлено факт того, що ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 є однією і тою ж особою.

Також даним рішенням суду встановленого, вона, ОСОБА_1, довожусь онукою ОСОБА_7 27.07.1920 р. н., яка померла 21.11.2002 року в м. Краматорськ Донецької області.

Крім того зазначила, що факт приналежності ОСОБА_7 (ОСОБА_10) до національності німкеня підтверджено витягом з Державного реєстру акті цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 3 від 23.05.2018 року.

Оскільки її бабуся - ОСОБА_11 була громадянкою ОСОБА_9 та належала до німецької національності вона та її родина мають можливість отримати посвідку на проживання в ОСОБА_9 та в подальшому отримати громадянство даної держави та реалізувати свої життєві плани.

З цього приводу вона звернулася разом зі своїм сином - ОСОБА_2 до посольства ОСОБА_9, де їм було запропонувало надати документи, які підтверджують їх приналежність до національної меншини «німці».

ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_1.

Отже, з огляду на вищезазначені обставини, в тому числі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03.04.2018 року по справі № 234/2419/18, яке набуло чинності 04.05.2018 року, ОСОБА_2 є правнуком ОСОБА_7, яка померла 21.11.2002 року в м. Краматорськ Донецької області та належала до національності німкеня.

Наша бабуся (прабабуся) - ОСОБА_11 виховувала їх відповідно до німецьких традицій, навчала німецькій мові, якою вони намагаються спілкуватися у родині.

В сім'ї поруч з українськими, дотримуються також і німецьких традицій, культурних звичаїв, вшановують релігійні свята за римо-католицьким календарем і обрядом. Вони підвищують свій рівень знань німецької мови відвідуючи спец, курси.

ОСОБА_2, є членом німецького товариства «Відергебурт» з 2017 року, діяльність якого направлена на підтримання та збереження національних німецьких традицій серед етнічних німців в Україні та інших країнах, де мешкають німці. Вони регулярно відвідують всі заходи німецького товариства «Відергебурт».

Враховуючи викладене просили суд встановити юридичний факт, що ОСОБА_1, що народилася 11 квітня 1968 року в м. Краматорськ Донецької області за національністю є німкеня та має німецьке походження; встановити юридичний факт, що ОСОБА_2, що народився 04 червня 1992 року в м. Краматорськ Донецької області, за національністю є німець та має німецьке походження.

Ухвалою суд від 25.07.2018 окреме провадження по справі відкрите.

В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не зявилися, надали заяви в яких просять розглядати справу за їх відсутності представника.

Всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно §6 Закону ОСОБА_9 «Про біженців та вигнанців» людиною німецької національної належності відповідно до цього закону вважається той, хто на своїй батьківщині визнав себе громадянином німецької національності, якщо це визнання буде підтверджений певними ознаками, такими як походження, мова, виховання, культура.

ОСОБА_1 народилася 11 квітня 1968 року в м. Краматорськ Донецької області. В свідоцтві про її народження зазначено мати - ОСОБА_3 (на російській мові) та батько - ОСОБА_4 (на російській), що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.04.1968р. І-АГ 135259.

Дівоче прізвище ОСОБА_1 - ОСОБА_4 (російською мовою), яке вона змінила на ОСОБА_1 після укладання шлюбу з ОСОБА_5.

Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_6, народилася 19.02.1943 р. н. у м. Краматорськ, Донецька область, Україна та померла 24.02.1994 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом.

Дівоче прізвище матері заявниці - «Вуйченко», що підтверджено копію свідоцтва про одруження матері, складеного російською мовою. Згідно зазначеного свідоцтва про одруження її мати після укладання шлюбу з її батьком змінила прізвище з ОСОБА_11 на ОСОБА_6.

Бабка ОСОБА_1 по материнській лінії - ОСОБА_7 (ОСОБА_8) 27.07.1920 р. н. до реєстрації шлюбу 06.07.1941 року мала прізвище «Резанова», що підтверджено свідоцтвом про одруження бабусі. ОСОБА_7 народилась та проживала у ОСОБА_9, була громадянкою ОСОБА_9, однак до початку Великої Вітчизняної Війни, вона виїхала з ОСОБА_9 до Радянського Союзу та безпосередньо стала проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1.

21.11.2002 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03.04.2018 року по справі № 234/2419/18, яке набуло чинності 04.05.2018 року, встановлено факт того, що ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 є однією і тою ж особою.

Також даним рішенням суду встановленого, ОСОБА_1, є онукою ОСОБА_7, 27.07.1920 р. н., яка померла 21.11.2002 року в м. Краматорськ Донецької області.

ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження.

Згідно з частино 1статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 (далі - Правила).

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

За приписами пунктів 1.7 та 1.16 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Згідно з підпунктом 2.16.7 пункту 2.16 вищезазначених Правил- на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Згідно п. 2.6. цих же Правил, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Згідно п. 2.7. цих же Правил, на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Згідно п. 2.15. цих же Правил, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається: якщо актовим записом про народження передбачені, але в ньому відсутні прізвище, власне імя, по батькові або громадянство батьків; якщо прізвище, власне імя та по батькові зазначено без урахування національних традицій; якщо при державній реєстрації народження дитині присвоєне прізвище або власне імя без урахування побажань батьків або одного з них; якщо дитина має власне імя, відмінне від того, яке зазначено в актовому записі про народження, і цього вимагають інтереси дитини; при необхідності зміни прізвища, власного імені, по батькові у звязку із зміною статі; при впізнанні особи, смерть якої була зареєстрована як невідомої (за наявності протоколу впізнання трупа); при зміні громадянства; при зміні батьком або матірю прізвища відповідно до статті 53 СК України та необхідності внесення змін до актового запису про народження їх дитини (висновок складається з урахуванням вимог, зазначених у статті 148 СК України); якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості); в інших окремих випадках, що не суперечать вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання.

Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом.

Згідно зі ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя.

Частиною 2статті 300 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з положеннями статей1,3 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення.

Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах.

При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невідємною частиною загальновизнаних прав людини.

До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до статті 4 даного Закону відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, повязаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність.

Примус громадян хоч би в якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до частини 1статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх, формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд, здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до статті 9 даного Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997 року «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у звязку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в зазначеній Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими.

Частиною 1 статті 11 вказаної Конвенції визначено, що сторони зобовязуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та імя мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5-8,12-19,23,89,128,131,136,197,206,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, що народилася 11 квітня 1968 року в м. Краматорськ Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 за національністю є німкеня та має німецьке походження.

Встановити факт, що ОСОБА_2, що народився 04 червня 1992 року в м. Краматорськ Донецької області, РНОКПП НОМЕР_2 за національністю є німець та має німецьке походження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Повний текст судового рішення виготовлений суддею 23.10.2018

Суддя Краматорського міського суду ОСОБА_12