Справа № 318/974/18 Номер провадження №2/318/526/2018
"03" жовтня 2018 р. м. Камянка-Дніпровська
Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: судді Комишньої Н.І.; при секретарі Борисенко П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам"янка-Дніпровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, вказуючи, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Новодніпровка, вул. Савушкіна, 38. З ним в будинку прописаний його колишній зять ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який вже тривалий час не проживає у даному будинку, не оплачує комунальні послуги та не бере участі у його утриманні. ОСОБА_2 переїхав до м. Запоріжжя шість років тому, з того часу позивач та його колишній зять не бачились, звязку не підтримують. Приписка відповідача в житловому будинку позивача не дозволяє розпоряджатися ним на власний розсуд та значно обмежує його законні права. Просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Камянсько-Дніпровський район, с. Новодніпровка, вул. Савушкіна, 38 та зобовязати Камянсько-Дніпровський районний сектор УДМС РВУМВС України в Запорізькій області зняти його з реєстраційного обліку.
В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином через розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, відзив на позов не подано.
У звязку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві думку позивача про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини.
Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_1 є власником будинку по вул. Савушкіна, 38 в с. Новодніпровка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області на підставі рішення виконавчого комітету Новодніпровської сільської ради Кам»янсько-Дніпровського району Запорізької області № 18 від 18.04.1995 року (а.с.8, 14).
Як вбачається з копії розпорядження органу приватизації ОСОБА_1 на підставі його заяви на приватизацію передано у приватну спільну власність будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Новодніпровка, вул. Савушкіна, 38 (а.с.10).
Як вбачається з копії довідки № 267 від 19.04.2018 року виданої виконкомом Новодніпровської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично не проживає (а.с.9).
Як вбачається з копії довідки № № 267 від 19.04.2018 року виданої виконкомом Новодніпровської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області ОСОБА_1 дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 та має склад сімї: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (не мешкає), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (не мешкає), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (не мешкає) (а.с. 9).
Як вбачається з копії довідки № 266 від 19.04.2018 року виданої виконкомом Новодніпровської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, але за даною адресою не мешкає з 2012 року (а.с. 15).
Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За приписами ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснені.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
За правилами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.
Таким чином, враховуючи ті обставини, що між сторонами по справі договір найму не укладався, відповідач не є наймачем житлового будинку за адресою: в с. Новодніпровка по вул. Савушкіна, 38.
Відповідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач не є членом сімї позивача.
Згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Таким чином, відповідач будучи зареєстрованим у будинку позивача, не будучі членом його сімї, наймачем в житловому будинку, що належить позивачу на праві приватної власності, не проживає в цьому будинку, чим порушує права та законні інтереси позивача, чинить йому перешкоди як власнику на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном, а тому відсутні підстави для проживання відповідача в будинку, що належить позивачу на праві приватної власності.
Щодо позовних вимог в частині покладення на Камянсько-Дніпровський районний сектор УДМС України в Запорізькій області обовязку зняти відповідача з реєстраційного обліку, то вони є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї з таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільного вибору місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, відповідно до приписів вищенаведеного Закону України, безумовною підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тому, у вказаному випадку, покладення судовим рішенням на відповідні органи реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, обовязку зняття з реєстрації місця проживання особи, діючим законодавством не передбачено.
На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 76- 81, 258, 264, 265, 268, 273- 280, 352 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою Запорізька область, Кам"янсько-Дніпровський район с. Новодніпровка, вул. Савушкіна, 38.
В іншій частині відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Камянсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Суддя Н.І. Комишня