Справа №720/1389/18
Провадження № 2/720/701/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Мелещук К.О.,

сторін по справі:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчму судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Боянської сільради, Новоселицького району, - про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Представник позивача звернулася до суду з позовом, про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що господарство по АДРЕСА_1 станом на 1990 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору членом якого була, голова двору ОСОБА_3.

У звязку із чим дане дворогосподарство належало їй одноособово.

При житті ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина в цілому на домоволодіння по АДРЕСА_1.

Спадщину за заповітом своєчасно прийняла ОСОБА_4 та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане домоволодіння, однак не зареєструвала його у відповідних органах.

При житті ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла житловий будинок по вул.. Ростовська, 4 в с. Бояни Новоселицького району ОСОБА_2.

14 серпня 2017 року ОСОБА_4 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина в цілому на домоволодіння по АДРЕСА_1.

Спадщину за заповітом своєчасно прийняла ОСОБА_2, оскільки у встановлений законом строк подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.

Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок.

Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе.

Представник позивача просить суд визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву в повному обсязі з підстав зазначених в ній. Просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні не зявився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Суд вислухавши думку представника позивача враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності представника відповідача і задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Матеріалами справи судом встановлено, що господарство по АДРЕСА_1 станом на 1990 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору членом якого була, голова двору ОСОБА_3, що підтверджується довідкою № 705 від 12 березня 2018 року виданою Боянською сільською радою Новоселицького району.

У звязку із чим одноособовим власником даного дворогосподарства була ОСОБА_3.

Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є обєктом права приватної власності.

При житті 18 квітня 1996 року ОСОБА_3 склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 7 та посвідчений секретарем виконавчого комітету Боянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, яким все своє майно заповіла ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, про що складений актовий № 7 Боянською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина в цілому на домоволодіння по АДРЕСА_1.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Так відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_4, як спадкоємець за заповітом, що підтверджується заявою від 25 лютого 1997 року поданою до нотаріальної контори та 19 серпня 1997 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1, однак не зареєструвала його у відповідних органах.

При житті 21 червня 2017 року ОСОБА_4 склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 65, посвідчений секретарем виконавчого комітету Припрутської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, яким заповіла житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, про що складений актовий запис № 22 виконавчим комітетом Боянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина в цілому на домоволодіння по АДРЕСА_1.

Згідно ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Спадщину за заповітом своєчасно прийняла ОСОБА_2, оскільки у встановлений законом строк 09 жовтня 2017 року подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Постановою нотаріуса від 23 лютого 2018 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ст. 82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач своєчасно прийняла спадщину, тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 80, 82, 142, 176, 200, 206, 245, 246, 258-273, 354 ЦПК України і на підставі ст.ст. 524, 525, 534, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 1216, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, право власності на житловий будинок літер А, сарай літер Б,В,Г, вбиральні літер Д. огорожі №1-3 розташований по АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони можуть ознайомитись з повним мотивованим рішенням суду через десять днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.