РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2347/17

пр. № 2/759/824/18

06 грудня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Величко Т.О.,

при секретарі - Забелі А.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Фактринг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Фактринг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те, що 30 грудня 2011 року між ОСОБА_1 (далі - «Відповідач») та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - «Банк») був укладений Договір про надання споживчого кредиту № (надалі - «Кредитний договір»). Згідно п. 1.2.1. Кредитного договору для придбання Товару та Послуг Банк надає Позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов цього договору, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. З метою контролю за цільовим використанням кредиту, Банк перераховує визначені в п. 1.1. цього договору суми кредиту на користь Продавців в рахунок оплати Товару та Послуг, що передбачено п. 1.2.2. Кредитного договору. Згідно умов Кредитного договору, що викладені у п. 1.4.1 - 1.4.7., Позичальник зобов'язаний повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 30 грудня 2012 року.

Представник позивача зазначив, що у зв'язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом, станом на 18.01.2017 року у Позичальника за Договором про надання споживчого кредиту № від 30.12.2011 року існує заборгованість перед Позивачем в розмірі 26 616,77 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 24 696,00 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 1920,77 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2017 року позов залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.05.2017 у справі відкрито провадження у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.08.2017 року справу прийнято до провадження.

У судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Також, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини нявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання у порядку ст.. 280 ЦПК України.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 30 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № .

Судом встановлено, що Згідно умов Кредитного договору, що викладені у п. 1.4.1 - 1.4.7., Позичальник зобов'язаний повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 30 грудня 2012 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

У ст. 629 ЦК України зазначено про те, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

У ст. 629 ЦК України зазначено про те, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається зі змісту ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки, відсутні первинні бухгалтерські документи про наявність заборгованості, виписка з особового рахунку позичальника, а тому позов не доведений та задоволенню не підлягає.

Керуючисьст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 550, 610, 611, 624, 625, 629, 1046, 1048-1049, 1050, 1054 ЦК України; ст.ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовуТовариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Фактринг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: