Номер провадження 4-с/643/79/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2018 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

за участю секретарів Горборукової М.О., Воловод К.А.

заявника ОСОБА_1

представника державної виконавчої служби державного виконавця Павличева Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

в с т а н о в и в:

11.04.2018. ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якій просить скасувати постанову від 28.02.2018 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; скасувати постанову від 28.02.2018 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника в керуванні транспортними засобами; скасувати постанову від 28.02.2018 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; скасувати постанову від 28.02.2018 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; зобовязати державного виконавця надати розрахунки та обгрунтування вказаної суми начебто заборгованості заявника в розмірі 66749,24 грн. за період з 17.10.2012 р. по 01.02.2018 року. Стягнути судові витрати на його користь. В обгрунтування своєї скарги заявник зазначив, що 02.04.2018 р. отримав лист від Московського ВДВС, який містив в собі чотири зазначених постанови по виконавчому провадженню № 37287818. В резолютивній частині постанов державний виконавець Оболенцев М.В. зазначає, що 29.03.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. У боржника є заборгованість по аліментам, згідно виконавчого листа № 2027/16172/12 від 18.03.2013 року, що видав Московський районний суд м. Харкова, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.02.2018 року за період з 17.10.2012 року по 01.02.2018 року в сумі 66749,24 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, що відповідно до закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Зазначені постанови вважає протиправними. Він має спільну дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, із гр. ОСОБА_3 свої обовязки як батько дитини він виконував сумлінно та в повному обсязі. Гроші на дитину передавав в готівковій формі. Квитанції про сплату аліментів надавав виконавчій службі до 2016 року, однак відмовився віддати оригінали квитанцій виконавчій службі. Із телефонних розмов з ОСОБА_3 та зі своєю дочкою ОСОБА_2 йому відомо, що вони не мають до нього жодних претензій щодо сплати аліментів. Заявник є приватним підприємцем та за для надійного функціонування своєї справи та надання послуг клієнтам йому необхідно використовувати власний транспортний засіб протягом всього робочого дня, кожен день. І обмеження його в праві керування ставить під загрозу його справу і, відповідно, джерело доходів, з яких він добросовісно сплачує аліменти, а також податки до державного бюджету. Також заявник має стареньку матір, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за межами України. Крім того, він не має дозволу на володіння зброєю та полювання.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав свою скаргу, посилаючись на вищенаведене, та просив скаргу задовольнити. Крім того, зазначив, що є приватним підприємцем з 1998 року, однак державному виконавцю свідоцтво про реєстрацію не надавав. В липні 2018 року він отримав розрахунок заборгованості по аліментам, виконаний державним виконавцем, з розрахунком не згодний, однак до цього часу розрахунок не оскаржував. Він займається ремонтом радіоелектронної апаратури, тому підтвердити дані про те, що автомобіль є його єдиним джерелом доходів, не може. Інвалідності він не має та у нього не перебувають на утриманні особи, які мають інвалідність І та ІІ групи, або дитина з інвалідністю.

Представник Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області державний виконавець Павличев Ю.В., який діє на підставі виданої довіреності, в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 не визнав та в задоволенні скарги просив відмовити за її необгрунтованістю. Крім того, надав письмові заперечення на скаргу, в яких зазначив, 26.03.2013 р. до Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області надійшла заява про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа № 2027/16172/12, виданого 18.03.2013 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.10.2012 року до її повноліття. 29.03.2013 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 16.04.2013 р. боржнику був направлений виклик з вимогою зявитись до Московського ВДВС м. Харкова. 25.04.2013 року ОСОБА_1 зявився на прийом до державного виконавця, де був повідомлений та ознайомлений з матеріалами провадження, та з сумою аліментів, що підлягають стягненню. Після цього, ОСОБА_1 майже три роки не надавав жодної інформації про сплату аліментів, а в 2015 році стягувач звернулась до відділу за довідкою про неотримання аліментів, у звязку з чим, була винесена постанова про арешт майна боржника, з метою повного та своєчасного виконання виконавчого документа. 21.04.2016 р. боржник за вимогою державного виконавця зявився на прийом до відділу виконавчої служби, де був ознайомлений з наслідками щодо несплати аліментів. Тільки 13.09.2016 року ОСОБА_1 надав інформацію про доходи за 2012 та перший квартал 2013 року, та копії квитанцій про сплату аліментів, але не в повному обсязі, в яких була надана інформація тільки за 2012 рік у сумі 1600 грн. та за 2016 рік у сумі 2500 гривень. Ці суми та довідки були враховані при розрахунку заборгованості. Після цього, боржник жодного разу не надав до відділу інформацію щодо сплати аліментів, та погашення заборгованості, хоч боржник був повідомлений про наявність відкритого виконавчого провадження. Крім того, ОСОБА_1 не надав до відділу виконавчої служби на підтвердження заяв про передачу коштів у готівковій формі, а одяг та ліки не є аліментами, а лише як додаткова допомога на утримання дитини. Також при відкритті виконавчого провадження, згідно Закону України «Про виконавче провадження» (частина третя статті 11-1 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 06.09.2005 р. № 2798-ІV) боржник зобовязаний у строк, встановленим державним виконавцем, надати достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, рахунки в банківських та фінансових установах, своєчасно зявлятися за викликом державного виконавця, письмово повідомляти державного виконавця про майно, що перебуває в заставі або у інших осіб, а також про майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. Сторони зобовязані письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обовязкове зупинення виконавчого провадження, встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник фізична особа про зміну місця роботи. Вищевказані дії боржник не вчинив, ніяких відомостей про виконання виконавчого документу до виконавчої служби не надав, чим порушив Закон України «Про виконавче провадження». Щодо розрахунку заборгованості, то відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (ч.2 ст. 74 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 10.07.2003 р. № 1095-ІV) розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається, виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника, а у Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року у ст. 71 п.3 зазначено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, та відповідно до п.7.13, п.17.13.1 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02.04.2012, та розд. 16 п.3, п.4 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02.06.2016, у разі якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржник, а також, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Боржником квитанції (або копії) до відділу не надавались. ОСОБА_1 стверджує, що він є приватним підприємцем, але звітів та підтвердження до відділу виконавчої служби не надав, до того ж згідно відповіді ДФС та ПФО боржник не працює, офіційного джерела доходу не має. Виходячи із вищевказаного, державний виконавець зробив розрахунок та направив сторонам наприкінці 2017 року. На виклик державного виконавця від 09.01.2018 року боржник зявився на прийом, де йому була повідомлена заборгованість по аліментам та наданий розрахунок заборгованості. Надати квитанції ОСОБА_1 відмовився, мотивувавши тим, що в нього не має копій, а оригінали в нього не всі і залишити він їх не захотів. Інформацію про джерела доходів боржник також не надав, тому йому були повідомлені наслідки щодо ненадання інформації про сплату заборгованості по аліментам. ОСОБА_1 стверджував, що ніяких претензій від стягувача до себе не має, але виконавчий лист знаходиться у відділі виконавчої служби, стягувач не зверталася із заявою про повернення виконавчого листа, тому вважати, що претензій до боржника від стягувача не має неможливо. Після цього, боржник жодного разу не зявився до відділу виконавчої служби та інформацію про сплату аліментів не надавав. Оскільки заборгованість по аліментам станом на 01.02.2018 року склала 66749 грн. 24 коп., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, керуючись п. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем були винесені вмотивовані постанови про тимчасове обмеження, а саме: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання та направлені сторонам для ознайомлення. Після отримання постанови про тимчасові обмеження, боржником не була надана інформація про погашення заборгованості в повному обсязі, тому жодної законної причини для скасування цих постанов не має.

Суд, заслухавши пояснення заявника та представника державної виконавчої служби, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 37287818 з примусового виконання виконавчого листа № 2027/16172/12, виданого Московським районним судом м. Харкова 18.03.2003 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.10.2012 року до її повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 01.02.2018 року, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.02.2018 року складала 66749,24 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

28.02.2018 року державним виконавцем Оболенцевим М.В. на підставі положень ст.ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено чотири постанови про тимчасове обмеження, а саме: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання та направлені сторонам для ознайомлення.

Крім того, суду надана копія заяви стягувача ОСОБА_4 від 07.06.2018 р., адресована начальнику державної виконавчої служби, про те, що з розрахунок заборгованості за аліментами станом на 01.02.2018 р. вона згодна. В березні боржник надіслав 960 грн. та в травні. Додаткову допомогу на дитину, яка хворіє, боржник надає вкрай рідко.

Згідно з положеннями ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Частиною 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у звязку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Враховуючи, що боржником не було надано будь-яких відомостей про наявність у нього джерела доходів, повязаного з керуванням транспортним засобом, як до відділу державної виконавчої служби, так і суду під час судового розгляду скарги, суд вважає, що встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керувати транспортними засобами не позбавить його основного законного джерела засобів для існування та не надано належних доказів використання боржником транспортного засобу у звязку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю.

Враховуючи наведене, а також наявність у ОСОБА_1 заборгованості по аліментам, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, розмір якої боржником не оскаржений, суд вважає, що оскаржувані постанови винесені державним виконавцем правомірно, тому приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 258-261, 268, 447, 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Повна ухвала суду складена 26 жовтня 2018 року.

Суддя Харченко А.М.