Справа № 573/842/18
Номер провадження 2/573/324/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

23 жовтня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

представника відповідача : ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Враховуючи складність у виготовленні повного тексту судового рішення, що потребує значного часу в обґрунтування доводів сторін, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) до ОСОБА_2 (паспорт серія НОМЕР_3, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 24 497 (двадцять чотири тисячі чотириста девяносто сім) гривень 28 коп. заборгованості за кредитним договором та 1 646 (одну тисячу шістсот сорок шість) гривень 10 коп. судових витрат, а всього: 26 143 (двадцять шість тисяч сто сорок три) гривні 38 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

Суддя

Справа № 573/842/18

Номер провадження 2/573/324/18

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

23 жовтня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

представника відповідача : ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору, укладеного 28 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, остання отримала кредит у розмірі 1 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 31 березня 2018 року у неї утворилася заборгованість у сумі 26 222 грн. 14 коп., яка складається з наступного: 1 244 грн. 92 коп. заборгованість за кредитом, 20 552 грн. 36 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2 700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, зокрема 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 224 грн. 86 коп. штраф (процентна складова). У звязку з тим, що ОСОБА_2 у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, процентів, пені, комісії та штрафів, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з останньої вказану суму боргу.

Ухвалою судді від 01 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 23).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, раніше надала до суду письмовий відзив. Свої заперечення мотивує тим, що вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» є безпідставними та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказує, що протягом всього часу ніяких повідомлень, претензій чи листів від позивача не надходило. Всі факти наведені у позові є надуманими. У позовній заяві позивач вказав, що було отримано кредит у розмірі 1 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. При цьому, не вказує номер картки, дату її виготовлення та її термін. Зазначає, що позивачем не додано фото відповідача, як доказ видачі кредиту, яке повинно бути зроблене при оформленні картки. Також зазначає про відсутність її згоди як клієнта, яку нібито надала разом із підписанням договору. Позивач не погоджується з тим, що із підписанням заяви вона погодилась із правилами надання банківських послуг та правилами користування платіжними картками вказаного банку. Але при цьому, зазначає, що вона не заперечує той факт, що отримувала в ПАТ КБ «Приват Банк» банківську картку, але їй не було відомо чи був встановлений на ній кредитний ліміт. Наголошує на тому, що вона отримувала платіжну картку, а не кредитну. Заперечує факт отримання кредитних грошей за карткою. Крім того, просить застосувати строки позовної давності, оскільки на думку позивача, вона більш ніж 10 років тому, а саме 28 серпня 2007 року одержала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на викладені вище обставини, просила відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» та застосувати строки позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з тих підстав, що відповідач 28.08.2017 року отримала ПАТ КБ «Приват Банк» банківську картку для розрахунків. При цьому кредитного договору остання не підписувала, тому їй не було відомо чи був встановлений на ній кредитний ліміт чи ні. Зазначив, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Зокрема, згідно положень ст. 11 Закону (чинною на момент укладення договору), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту банк був зобовязаний узгоджувати із споживачем у письмовій формі ряд вимог, що зроблено не було, таким чином при укладанні кредитного договору порушені права позивача як споживача. Просить відмовити у задоволенні позову щодо стягнення із ОСОБА_2 : 20 552 грн. 36 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2 700 грн. 00 коп. заборгованості за пенею та комісією, а також відмовити у стягненні штрафів у сумі 500 грн. та 1 224 грн. 86 коп. При цьому зазначив, що позивач визнає заборгованість за кредитом у сумі 1 244,92 грн.

01 жовтня 2018 року представником позивача надіслано відповідь на відзив відповідача ОСОБА_3 Свої заперечення АТ КБ «Приват Банк» мотивує наступним.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 28.08.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 1 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00%/ на piк на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дiї картки.

Банком надані такі докази, якi підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов'язань, а саме:

1.копія кредитного договору;

2.розрахунок заборгованості;

3.копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір;

4.виписка по рахунку;

5.фото клієнта з карткою;

6.довідка про видачу кредитних карт.

Стосовно форми кредитного договору зазначають.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав i самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст. 30 ЦК України), яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між нею i Банком Договір про надання банківських послуг.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком i клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: у заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, мiж Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

Щодо ознайомлення відповідача з Умовами кредитування та видачі кредитних коштів.

Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 28.08.2007 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. З копії анкети-заяви чітко вбачається, що остання висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "універсальна" та особистим підписом засвідчила, що "Я згодна (ен) з тим, що ця заява, разом i Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) i згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, якi були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді ...".

Додатково зауважують, що Тарифи зазначені в Пам'ятці Клієнта, яка існує в єдиному примірнику та яку отримала відповідач разом із кредитною картою у спеціальному конверті. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені вci істотні умови.

Крім того, вищезазначені Умови i Правила надання банківських послуг є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображається у графі «Сума погашення за наданим кредитом»).

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всi операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі.

Щодо кредитного лiмiту пояснюють.

В заяві - анкеті клiєнта зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено (п. 3.2), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Так, Банком неодноразово було зменшено кредитний ліміт про що надають Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти.

Пунктом 3.3 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що дії в частині зміни розміру кредитного ліміту здійснюється Банком самостійно, без попереднього повідомлення клiєнта. Додатково повідомляють, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження.

Відповідальність клієнта наступав в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РОS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові.

При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка.

Стосовно посилання відповідача на відсутність повідомлень чи вимог про існування боргу.

При укладанні договору вся необхідна інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту була доведена до відома позичальника у вигляді другого примірника договору.

Для зручності клієнтів у ПриватБанк організована:

●цілодобова служба клієнтської підтримки ;

● цілодобовий онлайн чат, розміщений на сайті www.privatbanк.uа;

● інтернет-банк Приват24;

● термінали самообслуговування, адреси розміщення яких можна подивитися на сайті www.privatbank.ua;

● смс-канал - послуга МоbilеВаnking.

Також, при необхідності отримання інформації (у тому числі виписок, довідок про розмір заборгованості та інше), клієнти АТ КБ "ПриватБанк" мають можливість ознайомитися з нею в обслуговуючому відділенні.

Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено обов'язок клієнта стежити за витрачанням коштів в рамках платіжного ліміту, саме тому заперечення відповідача в частині не знання наявності та суми заборгованості являються необґрунтованими.

Будь-яких дій щодо введення відповідача в оману при укладенні кредитного договору № б/н від 28.08.2007 р. позивач, як сторона договору, не вчиняв. Відповідач добровільно уклав з Банком кредитний договір, будь яких підтверджень в обмеженні його можливості прочитати договір в момент підписання, вона не вказала.

Зазначають, що оригінали документів надаються тільки за ухвалою суду. Відсутність в матеріалах справи оригіналу кредитного договору не є підставою для відмови в позові за наявності його копії та інших доказів, які свідчать про укладення кредитного договору i часткове його виконання. Інше має бути спростовано особою, яка не виконує умови договору.

Щодо наданого Банком розрахунку заборгованості.

Зауважують, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руку грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певний період часу.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з'ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась, а тому підстави вважати даний розрахунок заборгованості неналежним відсутні.

Щодо строків позовної давності зазначають.

Відповідачем дійсно були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед Банком. Так, згідно виписки відповідач неодноразово здійснював погашення заборгованості останнє з яких було внесено 21.01.2016 р., підтвердженням є виписка з рахунку. Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 21.05.2018 р. (підтвердження відправлення позовної заяви до суду) - до спливу строку позовної давності.

У зв'язку з цим, обставини, на які Відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Щодо строків позовної давності по пені.

Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Враховуючи вище викладені обставини АТ КБ «Приват Банк» просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а. с. 102-119).

Заслухавши представника відповідача ОСОБА_1, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

В силу вимог ст. 81 ЦПК України саме на відповідача покладено обов'язок доведення того факту, що він не 6ув ознайомлений з умовами та Правилами надання банківських послуг, не отримував кредитний ліміт чи не підписував кредитний договір, за невиконання умов якого до неї пред'явлено позов.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального Кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на підставу своїх вимог i заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін, наданих суду для обгрунтування своєї правової позиції. Доказуванню підлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рішення в справі i щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_2 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 28 серпня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», відкрив відповідачу кредитну лінію у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зі змісту вказаної вище заяви вбачається, що ОСОБА_2 під розпис ознайомлена із Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила), Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, погодилась, що ця заява становить між нею і банком договір про надання банківських послуг, зобовязалась виконувати вимоги вказаних Умов та Правил і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а. с. 8).

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком i клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності з ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися i інші засоби зв'язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Пунктом 21 Пленуму ВСС України № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що Договір про відкриття кредитно лiнiї є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача i погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всi істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним з моменту укладання кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що права сторін виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно із ст. ст. 3, 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно з п. 3.1 Умов та Правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає картки, їх вид і строк дії визначений у заяві та в памятці клієнта, підписанням яких клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки Банку» Заяви.

Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь-який час змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання вказаного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Згідно з п. п. 6.5, 6.6, 6.7 Умов та Правил позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) та оплати винагороди банку.

Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Згідно з п. 8.6 Умов та Правил при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Відповідно до п. п. 5.2 - 5.5.1 розділу ІІ Умов та Правил надання банківських послуг - «Правила користування платіжною картою» погашення кредиту поповнення картрахунку держателя здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому чи безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору.

Строки та порядок погашення за кредитом за платіжними картками із встановленим мінімальним обовязковим платежем наведений у памятці клієнта, яка є невідємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості за кредитом.

Строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками без встановленого мінімального обовязкового платежу, здійснюється у наступному порядку:

- строк погашення процентів за кредитом здійснюється щомісячно за попередній місяць;

- строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

За користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році.

За несвоєчасне виконання боргових зобовязань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) позичальник сплачує проценти по підвищеній процентній ставці чи додаткову комісію, розміри яких визначаються тарифами (а. с. 9-14).

Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав повністю, надавши ОСОБА_2 кредит у вигляді відновлювального встановленого ліміту на платіжну картку.

Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком i відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

З наявного в матеріалах справи розрахунку, який не суперечить умовам кредитного договору вбачається, що станом на 31 березня 2018 року у ОСОБА_2 утворилася заборгованість за кредитом у загальному розмірі 26 222 грн. 14 коп., яка складається з наступного:

- 1 244 грн. 92 коп. заборгованість за кредитом,

- 20 552 грн. 36 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом,

- 2 700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи в загальній сумі 1 724 грн. 86 коп. (а. с. 5-7).

Стосовно введення Банком відповідача в оману суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у дiях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, i сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 229 ЦК України, необхідно встановити, що омана стосувалася природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей i якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Однак введення в оману щодо мотивів правочину не дає сторонi права для застосування до сторони, яка застосовувала обман, правових наслідків, передбачених ст. 230 ЦК України.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Будь-яких дій щодо введення відповідача в оману при укладенні кредитного договору № б/н від 28.08.2007 р., позивач, як сторона договору, не вчиняв. Відповідач добровільно уклав з Банком кредитний договір, будь яких підтверджень в обмеженні його можливості прочитати договір в момент підписання, він не вказав.

Відповідачем не надано належних доказів не укладення кредитного договору.

Таким чином, факт порушення відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Щодо строків позовної давності суд враховує слідуюче.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі N 6-116цс13 (Постанова N 6-116цс13). Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі N 6-20цс14 (Постанова N 6-20цс14), від 12 листопада 2014 року у справі N 6-167цс14 (Постанова N 6-167цс14), від 3 червня 2015 року у справі N 6-31цс15 (Постанова N 6-31цс15), від 30 вересня 2015 року у справі N 6-154цс15 (Постанова N 6-154цс15), від 29 червня 2016 року у справі N 6-272цс16 (Постанова N 6-272цс16), від 23 листопада 2016 року у справі N 6-2104цс16 (Постанова N 6-2104цс16) і від 14 грудня 2016 року у справі N 6-2462цс16 (Постанова N 6-2462цс16).

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 договору ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Відповідачем дійсно були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед Банком. Так, згідно виписки відповідач неодноразово здійснював погашення заборгованості останнє з яких було внесено 21.01.2016 р., підтвердженням є виписка з рахунку. Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 21.05.2018 р. (підтвердження відправлення позовної заяви до суду) - до спливу строку позовної давності.

Також підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

У зв'язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 24 497 грн. 28 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 серпня 2007 року, яка складається з наступного: 1 244 грн. 92 коп. заборгованість за кредитом, 20 552 грн. 36 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 2 700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача штрафів у загальному розмірі 1 724 грн. 86 коп., то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

З огляду на положення ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення.

У даному випадку, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тобто, з огляду на викладене, а також зважаючи на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15), з відповідача не можна одночасно стягувати пеню та штрафи за порушення строку платежів, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку штрафів у сумі 1 724 грн. 86 коп. необхідно відмовити.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду з даним позовом судового збору в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 646 грн. 10 коп. (а. с. 1).

Всього стягненню із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають кошти в сумі 26 143 грн. 38 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 229, 230, 526, 527, 530, 536, 549, 599, 610, 612, 626, 627, 629, 1046, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 81, 141, 247, 259, 265, 273 ЦПК України, п. 21 Пленуму ВСС України № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", суд

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) до ОСОБА_2 (паспорт серія НОМЕР_3, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 24 497 (двадцять чотири тисячі чотириста девяносто сім) гривень 28 коп. заборгованості за кредитним договором та 1 646 (одну тисячу шістсот сорок шість) гривень 10 коп. судових витрат, а всього: 26 143 (двадцять шість тисяч сто сорок три) гривні 38 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено і підписано 30 жовтня 2018 року.

Суддя