Провадження № 2/522/7190/18
24 жовтня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участю секретаря Полегенького В.С.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації про позбавлення батьківських прав,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те що в період з 15 травня 2004 року по 30 червня 2010 року позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 цього шлюбу у позивача та відповідача народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачкою.
30.06.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний, згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси, справа № 2-7365/10, а також вирішено щомісячно стягувати з ОСОБА_5 на утримання дитини аліменти.
В позовній заяві позивач посилається на те, що з вересня 2008 року відповідач не цікавиться долею сина, не займається його розвитком та вихованням, не приймає участь у його утриманні. Розвитком, вихованням та утриманням сина займається лише позивач.
Таким чином, вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків батька по вихованню, утриманню та розвитку сина, чим шкодить її правам та інтересам.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, згодна на заочний розгляд справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.
Представник третьої особи Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації в судове засідання не зявився, до суду надійшов висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому вказано на погодження позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
Суд вивчивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог у зв'язку із наступним.
Судом встановлено, що 15 травня 2004 року позивач уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Від цього шлюбу у позивача та відповідача народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачем.
30 червня 2010 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний, згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси, справа № 2-7365/10.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 червня 2010 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина. Зазначене рішення суду відповідач не виконує та жодного разу не сплатив аліментів, що підтверджується довідкою про неотримання аліментів № 10571 від 16.11.2017 року виданою Другим Приморським відділенням державної виконавчої служби ОСОБА_5 в період з 10.03.2010 року по 31.10.2017 року згідно з виконавчим листом № 2-7365/10 від 04.08.2010 року аліменти не сплачував.

Відповідно до висновку № 01-11/708/2 від 16.05.2018 року Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що відповідно до інформації, наданої відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_2, зареєстрований з 21.05.1998 року: АДРЕСА_4. Зясувати думку батька з порушеного питання не вдалося можливим: службою у справах дітей двічі було направлено листи - запрошення ОСОБА_2, за адресою реєстрації, а саме: АДРЕСА_1. Станом на 30.03.2018 року ОСОБА_2 до служби у справах дітей Одеської міської не зявився, пояснень з порушеного питання не надав. Працівниками служби у справах дітей Одеської міської ради відвідувалась адреса реєстрації ОСОБА_2, а саме АДРЕСА_2. За даною адресою проживає бабуся дитини - ОСОБА_6. З бабусею неповнолітнього була проведена бесіда, під час якої вона повідомила , що на даний час, місце перебування сина ОСОБА_2 їй не відомо. Проте, повідомила, що син знає про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради було проведено обстеження житло-побутових умов проживання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, за адресою: АДРЕСА_3, про що складено відповідний акт, згідно з яким встановлено, що матірю створені всі умови для проживання та всебічного розвитку дитини.

На засіданні ради опіки та піклування, яке відбулось 10.05.2018 року, питання розглядалося за участю матері дитини, ОСОБА_1. Батько дитини, ОСОБА_2, не зявився, хоча належним чином був повідомлений.

Таким чином вирішено, вважати доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, судом встановлене, що відповідач не цікавиться долею сина, не займається його розвитком та вихованням, не приймає участь у його утриманні.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов'язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту».

Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити.

Приписами ч. 1 статті 164 СК України регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз'яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Але разом з тим суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Таким чином, вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків батька по вихованню, утриманню та розвитку доньки, чим шкодить її правам та інтересам, тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. (справа "Хант проти України" від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина. Одночасно суд роз'яснює положення ст. 169 СК України, згідно якого відповідач не позбавлений можливості у поновленні його батьківських прав.

Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 150, 164, 165, 180 -184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 76-81, 133, 141, 247, 265, 280-283 ЦПК України, -

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.. 1, 2, 5, 11, 76-81, 206, 241, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду виготовлено 01.11.2018 року.

Суддя: Науменко А.В.

24.10.2018