Справа № 703/5672/14-ц
4-с/703/17/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі Харченко М.О.

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3, посилаючись на те, що у провадженні головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаської області ОСОБА_3 знаходиться виконавче провадження № 45853560 щодо виконання рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обгрунування скарги зазначив, що згідно рішення суду з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2014 року і до повноліття дитини.

ОСОБА_1 послався на те, що не має сталого джерела заробітку, але вчасно сплачує аліменти, які стягнуто з нього за рішенням суду, перераховуючи кошти на імя ОСОБА_4 і вважає, що станом на 17 березня 2018 року сума сплачених ним аліментів перевищує на 1788 гривень 28 копійок.

Однак, незважаючи на докази, які надав ОСОБА_1 на підтвердження сплати грошових коштів на імя ОСОБА_4, головним державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження 17 березня 2018 року винесено постанови про арешт майна боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю пристроями вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями снарядами несмертельної дії.

Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що у постанові головного державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не міститься інформація про суму заборгованості по аліментах в ній зазначено, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 24030 гривень 17 копійок, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Вважає, що у постанові не обґрунтована сума заборгованості, відсутній її розрахунок та не зазначено за який саме період виникла така. Постанови винесені 17 березня 2018 року головним державним виконавцем не містять мотивувальної частини та винесені з грубим порушенням вимог законодавства, тому підлягають скасуванню.

Просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 під час винесення у виконавчому провадженні № 458553560 постанов про арешт майна боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю пристроями вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями снарядами несмертельної дії, зобовязати скасувати винесені ним постанови у виконавчому провадженні № 45853560, зобовязати виключити з Єдиного реєстру боржників інформацію про ОСОБА_1 та зняти арешт з рухомого та нерухомого майна.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 та скаржник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили визнати неправомірними дії головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 під час винесення у виконавчому провадженні № 458553560 постанов про арешт майна боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю пристроями вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями снарядами несмертельної дії, зобовязати скасувати винесені ним постанови у виконавчому провадженні № 45853560, зобовязати виключити з Єдиного реєстру боржників інформацію про ОСОБА_1 та зняти арешт з рухомого та нерухомого майна, посилаючись на те що він не ухилявся від сплати аліментів і вчасно перераховував їх на картковий рахунок ОСОБА_4, а також ці кошти за його дорученням перераховувала ОСОБА_6, тому вважає, що борг по сплаті аліментів у нього відсутній.

Головний державний виконавець Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Голвоного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не зявився, 14 та 15 червня 2018 року надіслав до суду відзив на скаргу в якому зазначив, що на виконанні перебуває виконавчий лист виданий Смілянським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно 1/4 частину з всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду 17 жовтня 2014 року і до повноліття дитини.

Згідно інструкції про проведення виконавчих дій у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції або їх копії про перерахування надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Так як місце працевлаштування боржника невідомо , згідно ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час її виникнення або є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощенній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника даної місцевості. Згідно виконавчого документу боржник проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Станом на 01 червня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 становить 28565 гривень 02 копійки.

У квитанціях, які надав ОСОБА_1 до відділу Звенигородського ДВС сума значно менша, ніж йому нараховувалася, а тому і виникла дана заборгованість.

Вказана сума заборгованості по сплаті аліментів перевищує три місяці, а тому державним виконавцем було включено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Оскільки станом на 01 березня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів становила 24030 гривень 17 копійок, що є більшою ніж сума відповідних платежів за шість місяців (8866 гривень), тому державний виконавець правомірно виніс постанови від 17 березня 2018 року.

Вважає, що дії головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_3 правомірні, а скарга ОСОБА_1 є недоцільною, оскільки він не належно виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів і самостійно встановлює собі їх розмір.

Просив у скарзі ОСОБА_1 відмовити та розгляд справи проводити без його участі.

Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає що скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України, передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Крім того необхідно звернути увагу, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012), а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Як зазначено в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 року, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Судом встановлено що згідно рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2014 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2014 року і до повноліття дитини ( а. с. 28).

16 грудня 2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду (а.с. 40).

17 березня 2018 року головним державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у межах виконавчого провадження № 45853560 винесені постанови про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю пристроями вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями снарядами несмертельної дії, в звязку з тим, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 24030 гривень 17 копійок (а.с.41-50).

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначено, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, виходячи з правил Закону України «Про виконавче провадження», відповідних норм сімейного законодавства, а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року N 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому суд не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Порядок стягнення аліментів передбачено вимогами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ, а відповідно до ч. 3 даної статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах № 9582 від 13 червня 2018 року, проведеного Звенигородським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області за період з 17 жовтня 2014 року по 01 травня 2018 року нараховано 38709 гривень. Боржником сплачено за вищевказаний період 10143 гривень 98 копійок, станом на 01 травня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментах складала 28565 гривень 02 копійки.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 Сімейного кодексу України.

Якщо розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів, то виконавець перевіряє майновий стан боржника з одночасним накладенням арешту на майно боржника, вносить до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про заборгованість боржника та надсилає стягувачу письмове розяснення про право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно довідки Головного управління статистики у Черкаській області № 13.2-03/175 від 04 вересня 2017 року кількість, відпрацьований час та середньомісячна заробітна плата штатних працівників за ІІ квартал 2017 року по Звенигородському районі становить 6048 гривень.

Оскільки ОСОБА_1 не надав до Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області довідку про його заробіток, дохід, відтак суд приходить до беззаперечного висновку, про те що головним державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 правомірно, відповідно до вимог закону нараховано аліменти за вищевказаний період.

Окрім того, в звязку із наявною заборгованістю по аліментах у ОСОБА_1, правомірним є винесення в рамках виконавчого провадження постанови про арешт майна боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю пристроями вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями снарядами несмертельної дії та внесено його до Єдиного реєстру боржників. В ході розгляду справи ні скаржником, ні його представником не спростовано факту наявності заборгованості по аліментах у скаржника.

Суд не приймає до уваги як належний та допустимий доказ квитанції, з яких вбачається перерахування коштів гр.ОСОБА_6, оскільки з таких не вбачається яка мета їх перерахування, чи отримала їх стягувач та чи підтверджує остання, що перераховані кошти є аліментами на утримання дитини.

На підставі викладеного та, керуючись п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року N 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб", ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, ст.ст. 76, 81, 89, 447, 451 ЦПК України, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3А відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 днів з дня її проголошення, а особам, які не були присутні під час проголошення ухвали протягом пятнадцяти днів з моменту її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Повний текст ухвали суду виготовлено 29 жовтня 2018 року.

Головуючий: Опалинська О.П.