Справа № 490/8388/17
Провадження №22-ц/812/168/18 Суддя доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Галущенка О.І., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1, ОСОБА_2

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 вересня 2018 року, постановлену в приміщенні того ж суду під головуванням судді - Гуденко О.А. про виправлення описки в ухвалі судді від 15 листопада 2017 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 за участю третьої особи - Миколаївської міської ради про визнання недійсним договору дарування,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи - ОСОБА_1 в якому просила визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0,0292 га по АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Черніковою О.Є. за р/№350 17 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 жовтня 2017 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - сплати судового збору, а також визначення процесуального статусу ОСОБА_1

Ухвалою судді того ж суду від 15 листопада 2017 року, після усунення недоліків відкрито провадження у справі.

В подальшому, ухвалою того ж суду від 15 травня 2018 року, до участі у справі в якості третьої особи залучено - Миколаївську міську раду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 вересня 2018 року виправлено описку в ухвалі судді про відкриття провадження у справі від 15 листопада 2017 року та викладено назву цивільної справи в наступній редакції: «по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду про виправлення описки скасувати.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулась до Миколаївського апеляційного суду із заявою про приєднання до апеляційної скарги на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 вересня 2018 року, яка прийнята ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказані обставини розгляд даної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом п.1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. ст. 1,3 ЦК України, ст. ст. 2, 4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

За приписами ст. ст. 12 ,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства закріплений в ст. 13 ЦПК України, згідно до якого, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Описка це помилка, яка повязана з неправильними написанням слів у тексті судового рішення. Виправленню підлягають виключно ті описки, які істотно впливають на суть прийнятого судового рішення та його виконання. Такими описками зокрема можуть бути: неправильне написання прізвищ, імен, по-батькові, найменувань учасників судового процесу, найменувань та адрес знаходження спірного майна, встановлених дат та строків тощо.

Згідно розяснень, які містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи - ОСОБА_1, в якому просила визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0,0292 га по АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Черніковою О.Є. за р/№350 17 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Під час вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, суддя Центрального районного суду м. Миколаєва, звернула увагу на те, що в позовній заяві невірно визначено процесуальний статус сторін оспорюваного договору, а саме, ОСОБА_1 як третьої особи та ухвалою від 2 жовтня 2017 року залишила позов без руху, зокрема, із вказаних підстав, тим самим надала можливість позивачці залучити ОСОБА_1 в якості відповідача (а.с.15).

13 листопада 2017 року, на виконання вимог суду, позивачка ОСОБА_3 подала позовну заяву у новій редакції, в якій зазначила відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_1, тобто предявивши позовні вимоги і до ОСОБА_1 (а.с. 21-23).

Після усунення недоліків, ухвалою судді того ж суду від 15 листопада 2017 року відкрито провадження у даній справі, в якій ОСОБА_1 зазначена як третя особа.

Зазначена ухвала судді разом із позовною заявою в новій редакції від 13 листопада 2017 року, а також разом із додатками була направлена всім учасникам процесу та отримана ними особисто, про що свідчать рекомендовані поштові відправлення (а.с. 26-31).

Інших процесуальних рішень щодо відмови у відкритті провадження у справі відносно відповідачки - ОСОБА_1, а також визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування судом не приймалося.

Отже, наведене свідчить про те, що суддею в ухвалі про відкриття провадження помилково зазначено ОСОБА_1 третьою особою, а тому наявні передбачені положеннями цивільного процесуального законодавства підстави для виправлення описки.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність описки в ухвалі від 15 листопада 2017 року та обґрунтовано її виправив.

Доводи апеляційної скарги про те, що виправленням описки суд змінив коло учасників процесу не заслуговують на увагу, оскільки самою позивачкою ОСОБА_3 відповідно до принципу диспозитивності було визначено сторони шляхом подання позовної заяви в уточненій редакції, де ОСОБА_1 зазначена як відповідачка, саме на підставі цієї позовної заяви суддею і було відкрито провадження у справі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що під час постановлення судом оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також їх представники участі не приймали, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки процесуальним законом передбачено розгляд питання про внесення виправлень в ухвалі за ініціативою суду без повідомлення учасників справи.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, постановленої з додержанням норм процесуального права, а відтак апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 269, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: О.І. Галущенко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2018 року.