Справа № 484/3850/18
Провадження № 2/484/1597/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

за участю секретаря судового засідання Мирошниченко Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_2, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ОСОБА_3», інтереси якого представляє за довіреністю ОСОБА_4,

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката ОСОБА_2 звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 02.04.2008 року помер її батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальним розміром 5,18 га в межах території Камянобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.06.2015 року за нею було визнано право власності на земельні ділянки площею 1,37 га кадастровий номер :03:000:0242, площею 0,28 га кадастровий номер :01:000:0250, площею 3,51 га кадастровий номер :03:000:0094, площею 0,02 га кадастровий номер :01:000:0577 загальною площею 5,18 га в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 01.09.2015 року вона зареєструвала своє право власності на зазначені земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_5 за життя без договору передав належні йому земельні ділянки у користування ТОВ «АФ ОСОБА_3».

16.07.2018 року з повідомлення відділу Держгеокадастру у Первомайському районі позивачці стало відомо про те, що 10.06.2009 року ОСОБА_3 на підставі довіреності, виданої ОСОБА_5 07.04.2005 року, уклав договір оренди належних ОСОБА_5 земельних ділянок з ТОВ «АФ ОСОБА_3» строком на 50 років.

Такий договір вважає недійсним, оскільки представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, тобто на час укладення спірного договору оренди ОСОБА_3 не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, тому що ОСОБА_5, який видав йому довіреність, помер до укладення такого договору.

За наведених обставин вважає, що договір оренди земельних ділянок, укладений 10.06.2009 року між ОСОБА_5, інтереси якого за довіреністю представляв ОСОБА_3, та ТОВ «АФ ОСОБА_3» вчинено з порушенням ч.2,3 ст. 203 ЦПК України, тому просить визнати його недійсним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 повністю підтримала позов, просила його задовольнити і додала, що до 2009 року ніяких договорів між ОСОБА_5 та ТОВ «АФ ОСОБА_3» укладено не було, а про спірний договір позивачка дізналася лише з листа відділу Держгеокадастру від 16.08.2018 року. Під час оформлення спадщини така інформація не була їй відома і вона не мала можливості отримати таку інформацію. Просила задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що позивачка з часу відкриття спадщини мала можливість отримати повну інформацію про спадкове майно, тобто могла дізнатися про існування договору оренди земельних ділянок, укладених від імені її батька. Вважає, що про обізнаність позивачки щодо існування оспорюваного договору оренди землі свідчить і те, що у 2017 році вона зверталася до суду з позовом про розірвання такого договору, тобто на час звернення до суду з наданим позовом скінчилися встановлені законом строки позовної давності, а тому просить відмовити у задоволенні позову у звязку зі спливом позовної давності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 02.04.2008 року в с. Камяна Балка Первомайського району Миколаївської області помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 221514 /а.с.5/.

За життя ОСОБА_5 належали земельні ділянки площею 1,37 га кадастровий номер :03:000:0242, площею 0,28 га кадастровий номер :01:000:0250, площею 3,51 га кадастровий номер :03:000:0094, площею 0,02 га кадастровий номер :01:000:0577 загальною площею 5,18 га, призначені для товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Камянобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 27.08.2015 року № НВ-015 /а.с.7/; № НВ-015 /а.с.8/, № НВ-015 /а.с.9/, № НВ-015 /а.с.10/.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.06.2015 року у справі № 484/2134/15-ц, провадження 2/484/1027/15 за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер 02.04.2008 року, визнано право власності на зазначені вище земельні ділянки /а.с.15-17/.

В мотивувальній частині такого рішення зазначено, що у ОСОБА_1 відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно належні ОСОБА_5 земельні ділянки. Також зазначено, що інформація про власника земельних ділянок підтверджена листом Управління Держземагенства у Первомайському районі.

Позивачка зареєструвала своє право власності на зазначені земельні ділянки на підставі рішення суду у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.09.2015 року, про що свідчать витяги з такого реєстру від 06.09.2015 року №№ 43358437, 43358237, 43358523, 43358317 /а.с.11-14/.

У жодному із зазначених вище документів відсутня інформація про існування будь-яких зобовязань спадкодавця за будь-якими договорами, в тому числі і про перебування спадкового майна в оренді у ТОВ «АФ ОСОБА_3».

Спадщину позивачка прийняла за заповітом, а не за законом. Про існування родинних звязків між нею та спадкодавцем докази у справі відсутні.

За таких обставин суд вважає, що на момент оформлення спадщини позивачка не знала про існування оспорюваного договору оренди і суду не надано доказів того, що вона могла про це дізнатися, адже у витягах з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, які вона отримала 27.08.2015 року, така інформація не зазначена і під час розгляду справи про визнання права власності на землю в порядку спадкування за заповітом така інформація також була відсутня.

З часу отримання права власності в порядку спадкування за заповітом (01.09.2015 року) до часу звернення до суду з наданим позовом (27.08.2018 року) пройшло менше трьох років, тобто в усякому випадку з часу отримання права власності на земельні ділянки встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності не скінчився.

Крім того, з листа відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 3587/178-18 від 16.07.2018 року /а.с.6/ вбачається, що інформацію про наявність договору оренди землі і копію такого договору ОСОБА_1 отримала лише у липні 2018 року. Будь-які докази на підтвердження того факту, що позивачка дізналася про існування спірного договору раніше суду не надані. Не підтверджує такий факт і інформація про звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки у 2017 році /а.с.33-36/, адже у тексті позовної заяви йде мова про договір 2003 року, про який також сторонами не подано жодного доказу.

За таких встановлених судом обставин суд вважає, що ОСОБА_1 не пропустила встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності для звернення до суду з наданим позовом.

Оригінал оспорюваного договору суду не наданий, однак відповідач не оспорював змісту копії такого договору, наданої суду позивачкою.

З тексту договору вбачається, що 10.06.2009 року, тобто після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_3, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності серія ВСВ 060853 реєстраційний № 1573 від 07.04.2005 року з одного боку та ТОВ «АФ ОСОБА_3» в особі Генерального директора ОСОБА_6, з другого, уклали договір оренди належних ОСОБА_5 земельних ділянок, про які зазначено вище, строком на 50 років /а.с.18-20/.

Відповідно до ч.2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Статтею 30 ЦК України визначено, що цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав, самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

За змістом ст. ст. 25, 30 ЦК України на момент укладення оспорюваного договору ОСОБА_7 не мав цивільної правоздатності та відповідно дієздатності, оскільки вже помер, тож ніяких прав і обовязків за оспорюваним договором не виникло.

Також не було повноважень у ОСОБА_3О на укладення правочину від імені ОСОБА_5, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

На момент укладення спірного договору та його реєстрації ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 за довіреністю, у ОСОБА_3 були відсутні повноваження представника, тому що довіритель на той час помер, відповідно, видана ним довіреність втратила чинність і представництво припинилося.

За таких обставин, оспорюваний договір укладений особою, яка не має цивільної дієздатності, тобто в момент вчинення правочину не додержано вимог, які встановлені ч.1,2 ст. 203 ЦК України, а тому відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України він є недійсним.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 77-80, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди земельних ділянок площею 1,37 га кадастровий номер :03:000:0242, площею 0,28 га кадастровий номер :01:000:0250, площею 3,51 га кадастровий номер :03:000:0094, площею 0,02 га кадастровий номер :01:000:0577 загальною площею 5,18 га, призначених для товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Камянобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, укладений 10.06.2009 року між ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ОСОБА_3», зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Камянобалківській сільській раді 07.04.2012 року за № 01226.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ОСОБА_3» , місцезнаходження: 55142, Миколаївська область, Кривоозерський район, с. Секретарка, вул. Миру, 35/а, р/р 5 або р/р 7914 у ОСОБА_8 ОСОБА_7, МФО 380805, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 02.11.2018 року.

СУДДЯ: