Провадження № 22-ц/802/69/18 Категорія: 5 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Федонюк С.Ю., Бовчалюк З.А.,

секретар судового засідання - Концевич Я.О.,

з участю представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», про перерозподіл часток у майні за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4, поданою від його імені представником ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що йому на підставі нотаріально посвідченого 26.05.1978 року договору дарування, укладеного між його батьком ОСОБА_6 та ним, належить на праві власності 9/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до цього договору дарування йому у користування перейшла кімната 1-7 площею 15,8 кв.м. Даний договір укладався з метою забезпечення його родини житловою площею та надання можливості здійснити добудову до своєї частини житлового будинку для покращення житлових умов. До укладення договору дарування між ними існувала домовленість, що він буде здійснювати добудову до житлового будинку А-1, виходячи із конфігурації земельної ділянки. За погодженням з батьком він за подружні кошти до будинку А-1 здійснив добудову житлового будинку А-1 з прибудовою до нього а4, будівництво яких було завершено у 1981 році.

Згідно листа Волинського обласного бюро технічної інвентаризації №1990 від 21.10.2005 року його батькові ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 23.09.1997 року № 470 було погоджено добудову до власної частини житлового будинку, яка прийнята в експлуатацію 29.01.1998 року. У квітні 1998 року ВОБТІ провело розрахунок ідеальних долей за згодою співвласників. Комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» не може провести реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 на підставі вищевказаного договору дарування у зв'язку з тим, що із-за цього виникне розбіжність часток співвласників.

Отже, визначення розміру ідеальних часток співвласників відбувалося без урахування його розміру частки в житловому будинку А-1, що призвело до порушення його права власності зі сторони відповідача, який чинить йому перешкоди, заперечуючи його право власності на кімнату 1-7 площею 15,8 кв.м в житловому будинку А-1 по АДРЕСА_1.

Згідно письмових документів у його (ОСОБА_4.) власності перебуває житлова кімната 1-7 загальною площею 15,8 кв.м в будинку А-1 (відповідно до договору дарування від 26.05.1978 року); житловий будинок А-1, до складу якого входять: веранда 2-1 площею 6,7 кв.м, санвузол 2-2 площею 3,7 кв.м, коридор 2-3 площею 6,1 кв.м, кімната 2-4 площею 8,8 кв.м, кімната 2-5 площею 17,4 кв.м, кімната 2-6 площею 12,8 кв.м, кухня 2-7 площею 10,3кв.м, кладовка 2-8 площею 4,0 кв.м (рішення Луцької міської ради №306 від 10.08.1978 р., рік побудови 1985, інвентаризація домоволодіння), гараж-сарай Д-1 площею 26,7 кв.м (рішення Луцького міськрайонного суду від 27.09.2005 р.), огорожа, ворота, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Оскільки відповідач ОСОБА_5 чинить йому перешкоди у здійсненні права власності на житлову кімнату 1-7 площею 15,8 кв.м в житловому будинку А-1 по АДРЕСА_1 та відмовляється вирішити спір у позасудовому порядку, просив визначити розмір часток ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у праві спільної власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які знаходяться у АДРЕСА_1.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 16 травня 2018 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 від імені позивача ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 від імені відповідача ОСОБА_5, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду та безпідставність вимог апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з'явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок у АДРЕСА_1 належав на праві власності батькові сторін ОСОБА_6, про що свідчить договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, який посвідчений нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори від 08.07.1958 року № 5-5074 та акт прийняття в експлуатацію будинку, згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів № 794 від 30.12.1961 року.

26.05.1978 року ОСОБА_6 уклав договір дарування, за умовами якого останній подарував своєму синові ОСОБА_4 9/50 частин зазначеного вище житлового будинку, а саме: кімнату 1-7 площею 15.8 кв.м (а.с.10-11).

Згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 10.08.1978 року № 306 «Про виділення земельної ділянки та дозвіл на забудову» ОСОБА_4 дозволено провести добудову до частини житлового будинку, яка належить йому на праві особистої власності по АДРЕСА_1 розміром 8,0х8,0 м з розширенням житлової площі до 60 кв.м (а.с.13).

03.03.1997 року ОСОБА_6 звертався у комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» із заявою про проведення інвентаризації, виготовлення технічного паспорту на будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.

У 1998 році КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» проведено розрахунок долей будинку в АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_8, відповідно до якого доля ОСОБА_6 становить 51/100 частин будинку, а ОСОБА_8 - 49/100 (а.с.69-70).

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 218 від 30.04.1998 року ОСОБА_6 передано у власність 51/100 частин спірного будинку (а.с.71, 72).

З 2004 року власником 51/100 частин спірного будинку є відповідач ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 і договору дарування, укладеного між ним та матір'ю ОСОБА_1 (а.с.53-57).

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 07.12.2017 року відмовлено в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Луцької міської ради, Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради, визнання недійсними свідоцтв та договору дарування.

Цим рішенням встановлено, що розрахунок долей будинку в АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_4 відбувся, відповідно до якого доля ОСОБА_6 становить 51/100 частин будинку, а ОСОБА_4 - 49/100. Даний розрахунок підписаний позивачем ОСОБА_8 і ця обставина останнім не була спростована в засіданні, як і нічим не підтверджено те, що ОСОБА_4 не підписував згоду з розподілом долей.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, з відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про права власності позивача ОСОБА_4 на будинок по АДРЕСА_1, форма власності: приватна; частка власності: 49/100; внесені 27.05.2004 року датою прийняття рішення про державну реєстрацію. Відомості щодо права власності відповідача ОСОБА_5 на 918/1800 даного будинку внесені 27.09.2004 року (а.с.51-52).

Із матеріалів справи вбачається, що у відповіді на звернення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 за №1990 від 21.10.2005 року комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» повідомлено, що у квітні 1998 року комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» провело розрахунок ідеальних долей за згодою співвласників і у зв'язку з розбіжністю долей зареєструвати право власності на нерухоме майно на підставі договору дарування не було можливим. Дану відмову у реєстрації позивач не оскаржував (а.с.80-83).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для перерозподілу часток, оскільки наявні у відповідача ОСОБА_5 правовстановлюючі документи на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1, якими визначено частки у будинковолодінні, не скасовано та не визнано недійсними.

Додаткове покликання суду на пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем - не впливає на правильність оскаржуваного рішення.

Посилання скаржника на те, що судом порушено норми процесуального права при відмові у призначенні судової будівельно-технічної експертизи та почеркознавчої експертизи - відхиляються апеляційним судом, оскільки із урахуванням предмета позову та не скасованими правовстановлюючими документами на спірне майно, такі експертизи не мають будь-якого правового значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених у судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами справи і не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4, подану від його імені представником ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: