Справа № 310/1035/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 рокум. Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 28.01.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що підлягає строку дії картки. Відповідач ОСОБА_1 не виконує зобовязання за договором та не сплачує грошові кошти, що підлягають оплаті за його умовами. Просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 124974,41 грн. та судові витрати у розмірі 1874,62 грн.

11.07.2018 року до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшов листа АТ КБ «Приватбанк» від 07.07.2018 року №Е.65.0.0.0/365676, згідно якого з 21.05.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на АТ КБ «Приватбанк» відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства». Зазначило, що зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий порядок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДРПОУ, повязаних зі зміною назви.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Стаття 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивачем надано суду копію анкети-заяви від 28.01.2011 року у якій зазначено, що ОСОБА_1 ознайомившись з «Умовами та правилами надання банківських послуг», тарифами ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. У заяві зазначено, що своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а.с. 7).

Вказаною заявою, довідкою про умови кредитування з використанням кредитних карт «Універсальна», умовами та правилами надання банківських послуг відповідач взяв на себе зобовязання сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит (а.с. 8-32).

Аналізуючи зазначені правові норми та надані суду докази, суд вважає, що між ОСОБА_1та ПАТ КБ «ПриватБанк» 28.01.2011 року укладено кредитний договір, який за правовою суттю є договором приєднання і містить всі необхідні умови цього виду договору.

Вказаним договором відповідачем взято на себе зобовязання сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед банком станом на 31.12.2017 року склала 124974,41 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 3931,79 грн., заборгованість по процентам 109626,61 грн., (що складається з несплачених процентів на поточну заборгованість 155,29 грн. та несплачених процентів на прострочену заборгованість 109471,32 грн.), заборгованість за комісією 4988,66 грн., заборгованість за судовими штрафами 6427,35 грн. (а.с.5-6).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватись належним чином, відповідно до закону та умов договору.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні, встановлений строк (термін) то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Правила ст. 1048 ЦК України поширюються і на відносини за кредитним договором (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, грошові кошти видав відповідачу, але останній умови договору не виконує.

За таких обставин з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 3931,79 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 109626,61 грн.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 4988,66 грн. комісії та 6427,35 грн. судових штрафів. З цього приводу слід зазначити наступне.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 ч. 1 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003 цс 15.

Суд вважає, що за таких обставин неустойка у вигляді штрафів і комісії, нарахована за один і той же період, є одним і тим же видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню тільки неустойка у вигляді комісії в розмірі 4988,66 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 280-282, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 6, 207, 526, 530, 546, 549, 626, 627, 634, 638, 1048, 1054 ЦК України, ст. 61 Конституції України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд 1Д) заборгованість у розмірі 118547,06 грн. та 1874,62 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя