АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1021/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання - Дубова М.В.,

за участю: апелянта - ОСОБА_4,,

відповідача - ОСОБА_5,

представника відповідачів - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/24572/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2018 року (суддя Мороз В.О.) у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності,

встановив:

В грудні 2017 року позивач ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 20.12.2013р. ОСОБА_4 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Папкою Т.В. та зареєстроване в реєстрі за №3146; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 51/250 частки житлового будинку по АДРЕСА_1, проведену 20.12.2013 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Папкою Т.В., номер запису про право власності 3962209, реєстраційний номер об'єкта права власності 01; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 20.12.2013 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Папкою Т.В. та зареєстроване в реєстрі за №3145; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 17/500 частки житлового будинку по АДРЕСА_1, проведену 20.12.2013 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Папкою Т.В., номер запису про право власності 3961718, реєстраційний номер об'єкта права власності 01.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла його мати ОСОБА_13, після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді частини будинковолодіння у АДРЕСА_1 та земельної частки (паю). Він являється спадкоємцем за __________________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - Мороз В.О.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 39

законом, спадщину належним чином прийняв, оскільки на час смерті матері постійно проживав та був із нею зареєстрований за однією адресою, має інвалідність III групи загального захворювання, а отже, має право на спадкування. Звернувшись до нотаріуса для належного оформлення спадщини, дізнався, що інші спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали свідоцтва про право на спадщину та зареєстрували право власності на відповідні частини спадкового будинку. Інші спадкоємці свідоцтво про право на спадщину не отримували. При видачі відповідачам свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом не було враховано розмір його частки у спадковому майні. Відповідачі не бажають в добровільному порядку врегулювати спір.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2018 року позов ОСОБА_7 задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого 20.12.2013р. ОСОБА_4 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Папкою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3146. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 51/250 частки житлового будинку по АДРЕСА_1, проведеної 20.12.2013 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Папкою Т.В., номер запису про право власності: 3962209, реєстраційний номер об'єкта права власності 01. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 20.12.2013 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Папкою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3145. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 17/500 частки житлового будинку по АДРЕСА_1, проведеної 20.12.2013 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Папкою Т.В., номер запису про право власності: 3961718, реєстраційний номер об'єкта права власності 01. Вирішено питання про стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта реєстрація позивача за однією адресою із матір'ю ОСОБА_13 не може вважатися спільним із нею проживанням. Суд першої інстанції при ухваленні рішення на підтвердження спільного проживання позивача зі спадкодавцем взяв сумнівні докази, а саме ксерокопію паспорта позивача з відміткою про реєстрацію його місця проживання із матір'ю та довідку голови квартального комітету самоорганізації населення мікрорайону Лезневе від 02.12.2013 року.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_7, повідомлений про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з?явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Треті особи без самостійних вимог ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, повідомлені належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з?явилися, їх представник подав заяву про слухання справи у відсутності третіх осіб.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 являється спадкоємцем за законом, належним чином прийняв спадщину, оскільки на час смерті матері постійно проживав та був зареєстрований із нею за однією адресою, є інвалідом III групи загального захворювання, а отже має право на спадкування. При видачі відповідачам свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом не було враховано розміру його частки у спадковому майні, а тому позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом та скасування державної реєстрації прав власності відповідачів на частку спірного будинку підлягають задоволенню.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_7 належить на праві власності 33/50 частин будинковолодіння у АДРЕСА_1, власником інших 17/50 частин будинку була ОСОБА_13, що підтверджується договором дарування, свідоцтва про право власності та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.07.1999 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1. померла мати позивача та відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_13, після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді 17/50 частин будинковолодіння у АДРЕСА_1.

16.07.1999 року ОСОБА_13 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла ОСОБА_4 (прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_4).

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13 звернулися 15.03.2011р. дочка померлої - ОСОБА_10, 24.03.2011 року онука померлої - ОСОБА_4 (прізвище після шлюбу ОСОБА_4), 24.03.2011 року дочка померлої - ОСОБА_5, 11.04.2011 року дочка померлої - ОСОБА_9, 11.04.2011 року дочка померлої - ОСОБА_8

20.12.2013 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4, згідно з яким, вона є спадкоємицею зазначеного у заповіті майна ОСОБА_13 в розмірі 3/5 частки із 17/50 домоволодіння у АДРЕСА_1, та за ОСОБА_4 зареєстровано 51/250 частки житлового будинку АДРЕСА_1, проведеної 20.12.2013 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Папкою Т.В., номер запису про право власності: 3962209, реєстраційний номер об'єкта права власності 01.

Також, 20.12.2013 року нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_5, згідно з яким вона є спадкоємицею зазначеного у заповіті майна ОСОБА_13 в розмірі 1/10 частки із 17/50 домоволодіння у АДРЕСА_1, та за ОСОБА_5 зареєстровано 17/500 частки житлового будинку АДРЕСА_1, проведеної 20.12.2013 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Папкою Т.В., номер запису про право власності: 3961718, реєстраційний номер об'єкта права власності 01.

Свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/10 частки у зазначеному майні не видано.

22.10.2015 року позивач ОСОБА_7 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на підставі ст.1241 ЦК України після смерті матері ОСОБА_13, оскільки спадщину прийняв, так як проживав та був зареєстрований з померлою.

29.02.2016 р. нотаріусом відмовлено ОСОБА_7 у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не встановлено факт родинних відносин із померлою.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26.09.2016 р., яке набрало законної сили 19.10.2016 р., встановлено, що ОСОБА_7 є сином ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_7 на час смерті матері ОСОБА_13 постійно проживав та був зареєстрований із нею за однією адресою у АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою голови комітету самоорганізації населення мікрорайону Лезневе від 03.12.2013 р. та ксерокопією паспорту позивача.

ОСОБА_7 з 14.06.20004 року встановлено III групу інвалідності загального захворювання довічно, що підтверджується копією довідки МСЕК серії МСЕ №029760 від 14.06.2004р.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. №20/5 (в редакції на час відкриття спадщини) доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

З відмітки про реєстрацію місця проживання вбачається, що ОСОБА_7 зареєстрований з 10.12.1978р. на день смерті матері ОСОБА_13 у будинку по АДРЕСА_1.

Постійне проживання позивача із спадкодавцем підтверджується також довідкою, виданою головою комітету самоорганізації населення мікрорайону Лезневе від 03.12.2013 року, яка наявна у матеріалах спадкової справи. З зазначеної довідки вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_13 зареєстровані у будинку по АДРЕСА_1.

Вказані обставини підтверджуються також записами у домовій книзі, відповідно до якої ОСОБА_7 на день смерті зареєстрований у будинку по АДРЕСА_1 разом із спадкодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідачами в порушення ст.81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач не проживав постійно із спадкодавцем. Колегія суддів не приймає до уваги акт від 08.05.2018 року, складений ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_7 не вів спільне господарство із спадкодавцем, оскільки ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, які підписали акт, не були допитані з приводу зазначених обставин у судовому засіданні як свідки та клопотання про їх допит у суді першої інстанції не заявлялося.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що довідка голови комітету самоорганізації населення мікрорайону Лезневе від 03.12.2013р., реєстраційний запис у паспорті позивача та у будинковій книзі є належними та достатніми доказами підтвердження постійного проживання ОСОБА_7 разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Зазначені висновки суду не спростовуються квитанціями про сплату комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 17 вересня 2018 року.

Судді: /підпис/ Т.В.Спірідонова

/підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова