Справа № 591/2575/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року Сумський районний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Черних О.М.

з участю секретаря судового засідання - Скрипка - Соіна О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом Сумської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей (м. Суми, вул. Іллінська, 97) в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (АДРЕСА_3), третя особа: орган опіки і піклування Степанівської селищної ради (смт. Степанівка, вул. Центральна, 46, Сумського району, Сумської області), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини -

В С Т А Н О В И В:

Сумська районна державна адміністрація в особі служби у справах дітей в інтересах дитини звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2016 року ОСОБА_1 перебуває в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Відповідач, з часу перебування дитини в даному центрі жодного разу не відвідав дитину, не телефонував, матеріальної допомоги не надавав. На даний час, батько не цікавиться станом здоров'я та розвитку, не піклується про сина, не вживає жодних заходів щодо повернення дитини, а тому представник Сумської РДА просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини її щомісячного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засідання представник позивача не з'явився, направивши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Також направила до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_1

Відповідач в судове засідання, не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи служби - органу опіки і піклування Степанівської селищної ради Сумського району також до суду не з'явився, направивши заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримала.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). 22 вересня 2005 року шлюб між батьками ОСОБА_1 було розірвано, і останній залишився проживати з матір'ю, оскільки батько постійно перебував на заробітках. 08.11.2016 року неповнолітнього ОСОБА_1 було вилучено із родини матері та поміщено до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації (а.с. 8).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області № 587/2431/17 від 23.11.2017 року неповнолітній ОСОБА_1 відібраний без позбавлення батьківських прав у матері ОСОБА_4 (а.с. 9).

За весь час перебування дитини в Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області, з 08 листопада 2016 року по 11 квітня 2018 року відповідач жодного разу не відвідував дитину, не телефонував, матеріальної допомоги не надавав, що підтверджується інформаційним листом про відвідування дитини ( а.с. 6).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не цікавиться станом здоров'я та розвитку сина, не надає йому ніякої матеріальної допомоги.

Згідно висновку служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації № 01-14/736 від 28.09.2018 року встановлено, що фактично неповнолітній ОСОБА_1 залишився без батьківського піклування, перебуває у державному закладі тимчасового утримання та потребує захисту своїх прав, та доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 40).

В зв'язку з тим, що відповідач не займається вихованням свого сина, не надає йому матеріальної допомоги, не цікавиться станом його здоров'я, не виявляє бажання забрати його до себе, повністю втратив контакт з сином, суд вважає, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини і таким відношенням до нього, відповідач порушує права та інтереси неповнолітнього ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків стосовно виховання сина, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров'ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина.

Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1

Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 гривень на користь держави.

Керуючись, ст. ст. 10, 13, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Сумської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей (м. Суми, вул. Іллінська, 97) в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (АДРЕСА_3), третя особа: орган опіки і піклування Степанівської селищної ради (смт. Степанівка, вул. Центральна, 46, Сумського району, Сумської області), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини -задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_3, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи стягнення з 07 травня 2018 року.

Вказані кошти стягувати на особистий рахунок дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в Ощадному банку України.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на вихованні у державному дитячому закладі на повному державному утриманні.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_3 - 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору на користь держави.

В порядку ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних