Справа № 211/2651/18
Провадження № 2/211/1533/18
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

29 жовтня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Польчик Л.В.

за відсутності: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, від імені якого та в інтересах якого виступає ОСОБА_2, до ОСОБА_4, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання особи такою, яка втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, від імені якого та в інтересах якого виступає ОСОБА_2, звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області.

05.03.2015 року ОСОБА_1 укладав договір купівлі-продажу вказаної квартири з ОСОБА_5, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.05.2017 року був розірваний.

Таким чином, ОСОБА_1 залишився власником квартири АДРЕСА_1.

У квартирі зареєстрований відповідач по справі, член родини колишнього власника квартири. На даний час виникла необхідність визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі. Але позивач не може зняти з реєстрації у квартирі, яка належить йому на праві власності, сторонню для нього людину. Реєстрація відповідача заподіює йому додаткові складності - він не може розпоряджатися своїм майном у повному обсязі.

Тому позивач просить суд визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1, що є підставою для скасування його реєстрації.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, його представник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивача та її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на сайті суду: https://dv.dp.court.gov.ua/sud0411/gromadyanam/viklik/280.

Представник відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради у судове засідання не з'явився.

У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7, 8 - копія договору купівлі-продажу від 20.11.2013 року, а.с. 16 - копія витягу, а.с. 9-12 - копія рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.05.2017 року, а.с. 13-15 - копія ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 року, а.с. 17 - копія витягу).

На даний час у вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_4 (а.с. 18 - копія довідки).

У матеріалах справи міститься Акт про не проживання від 01.06.2018 року, складений мешканцями сусідніх квартир будинку АДРЕСА_1, підтверджений майстром КП «Послуга» (а.с. 20), із змісту якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_4 не мешкає з березня 2017 року.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наявність реєстрації ОСОБА_4 у квартирі за вищевказаною адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі.

Судом достовірно встановлено, що відповідач не мешкає у квартирі АДРЕСА_1 з березня 2017 року по даний час без поважних причин, доказів стосовно поважних причин не проживання відповідача в даній квартирі у судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме спірною квартирою, розташованою за вищевказаною адресою, у зв'язку з відсутністю в ній без поважних причин понад одного року.

Відповідно до ст. ст. 6, 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обов'язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 16, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 259, 223, 264, 280-284 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1, від імені якого та в інтересах якого виступає ОСОБА_2, до ОСОБА_4, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання особи такою, яка втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко