УХВАЛА

30 жовтня 2018 року м. Кропивницький

справа № 389/274/17

провадження № 22-з/4809/2/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів Суровицької Л.В., Черненка В.В.
секретар Бодопрост М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи заяву Військової частини НОМЕР_1 про роз?яснення рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2017 року у справі за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 травня 2017 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено, на користь позивача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з11 травня 2016 року по час ухвалення рішення суду, тобто по 03 травня 2017 року, в сумі 58368 грн.42 коп. (а.с.70-74).

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2017 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково, рішення Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 травня 2017 року змінено в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 47355 грн., в іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.120-123).

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року виконання рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2017 року в частині стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу зупинено до закінчення касаційного провадження у справі.

Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2018 року касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2017 року залишено без змін (а.с.176-182).

28 серпня 2017 року Військова частина НОМЕР_1 подала заяву про роз?яснення рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2017 року, в якій просила роз?яснити резолютивну частину рішення, вказати на необхідність перерахування органом Казначейства при здійсненні безспірного списання коштів з рахунків Військової частини НОМЕР_1 : суми податку з доходів фізичних осіб 8523 грн. 90 коп., військового збору 710 грн. 33 коп., суми, яка належить до перерахування ОСОБА_1 38120 грн. 77 коп. Відстрочити виконання рішення до одного місяця з дати роз?яснення рішення.

Перевіривши доводи заяви, суд вважає, що заява про роз`яснення рішення не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень. Судові рішення, що набрали законної сили , обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом ( ч.1 і ч.2 статті 18 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 і ч.4 ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Відповідно до пункту 21 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

З рішення апеляційного суду вбачається, що розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу зроблено апеляційним судом на підставі довідки відповідача про розмір середньоденного заробітку позивача, який складає 192 грн. 50 коп. (а.с.106), шляхом множення цієї суми на 246 днів вимушеного прогулу, що становить 47 355 гривен (а.с.120-123).
Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.
Обґрунтовуючи подання заяви про роз`яснення рішення, відповідач зазначав, що присуджена апеляційним судом за час вимушеного прогулу сума 47355 грн. є сумою нарахованої заробітної плати, яку згідно чинного законодавства необхідно оподаткувати податком з доходів фізичних осіб в розмірі 18% та військовим збором в розмірі 1,5%, тобто відповідачу рішення суду є зрозумілим.
Разом з тим відповідач в заяві про роз`яснення резолютивної частини рішення апеляційного суду просить вказати на необхідність перерахування органом казначейства суми податків.
При стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України, суд керувався постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ цієї Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.
Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.
Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є зрозумілим і додаткового роз`яснення не потребує, оскільки питання відрахування податків і обов`язкових платежів присудженого судом заробітку вирішено на законодавчому рівні, а крім того, суд не може вказати на необхідність перерахування таких коштів органом казначейства, який участі у розгляді справи не брав.

Щодо викладення в заяві про роз`яснення рішення суду клопотання про відстрочення виконання рішення суду, то колегія суддів зазначає, що таке клопотання не підлягає розгляду в апеляційному суді, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити виконання рішення з підстав, передбачених ч.3 цієї статті із врахуванням обставин, визначених в ч.4 цієї статті.

Наведене свідчить, що клопотання про відстрочення виконання судового рішення не може викладатися в заяві про роз`яснення рішення суду, а розгляд заяви про відстрочення виконання судового рішення відноситься не до компетенції апеляційного суду, а до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст.271,381,384,389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про роз?яснення рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2017 року шляхом вказання на необхідність перерахування органом Казначейства при здійсненні безспірного списання коштів з рахунків Військової частини НОМЕР_1 : суми податку з доходів фізичних осіб 8523 грн. 90 коп., військового збору 710 грн. 33 коп., суми, яка належить до перерахування ОСОБА_1 38120 грн. 77 коп., відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко