Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2684/18
Провадження №: 2/332/1324/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2018 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі
Головуючого судді: Безлер Л.В.,
при секретарі: Жечевій А.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_3, третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом,
Позивачка звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 18.05.2014 року. ОСОБА_6 належало на праві власності 11/25 частин квартири за адресою м. Запоріжжя, вул. Орджонікідзе (нова назва вулиця Павлокічкаська)АДРЕСА_1, що підтверджується доданими до позову копіями свідоцтва про право власності на житло № 1632, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.02.2009, технічним паспортом. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належні їй 11/25 частин квартири за адресою м. Запоріжжя, вул. Орджонікідзе (нова назва вулиця Павлокічкаська)АДРЕСА_2.
Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Відповідач-2 є її двоюрідним братом та племінником померлої. Отже, ОСОБА_3 є спадкоємцем другої черги спадкування. За життя ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповідала все своє майно ОСОБА_3. Однак, ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, звернувшись до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини.Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, не було.
ОСОБА_5 єдина звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в передбаченому законом порядку, однак не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки в документах, що підтверджують факт родинних відносин між позивачкою та її матірю, є невідповідність.
Так, у свідоцтві про народження позивачки було здійснено запис про дитину ОСОБА_7, про матір ОСОБА_8, запис про батька відсутній. Вказаний запис було зроблено зі слів матері, достовірність інформації яка вносилася до свідоцтва про народження дитини відповідним реєстраційним органом жодним чином не перевірялася. В подальшому вона змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, а мати змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_6 що підтверджується копією свідоцтва про одруження ОСОБА_6 Таким чином, через помилку (невідповідність прізвищ) в свідоцтві про її народження встановити за документами родинні відносини між нею та померлою матірю неможливо.
В судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов.
Відповідач ОСОБА_3 позов визнав. Суду пояснив, що позивачка є рідною дочкою померлої ОСОБА_6, яка була його тіткою. Остання заповідала йому 11/25 частин вказаної квартири, проте він відмовився у прийнятті спадщини. Зазначив, що позивачка зі своєю матірю була в добрих стосунках та доглядала її. Вважає за необхідне встановити факт родинних відносин, а саме встановити, що позивачка є дочкою покійної ОСОБА_6 та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на11/25 частин квартири за адресою м. Запоріжжя, вул. Орджонікідзе (нова назва вулиця Павлокічкаська)АДРЕСА_1.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначила, що позивачка є рідною дочкою померлої ОСОБА_6, вона піклувалася про матір підтримувала з нею добрі родинні стосунки.
Представник територіальної громади міста Запоріжжя в особі ЗМР ОСОБА_4 покладалася на розсуд суду при вирішенні даних позовних вимог.
Третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, про слухання справи була повідомлена належним чином
Суд, вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, 18.05.2014 року померла ОСОБА_6. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС№ 293763 від 19.05.2014 року (а.с.11). За життя ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповідала все майно своєму племіннику ОСОБА_3, однак останній звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Єдиним спадкоємцем є позивачка ОСОБА_1. Позивачка у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи. До спадкової маси після смерті ОСОБА_6 увійшло нерухоме майно - 11/25 частин квартири за адресою м. Запоріжжя, вул. Орджонікідзе (нова назва вулиця Павлокічкаська)АДРЕСА_1.
Однак, через помилку (невідповідність прізвища) в свідоцтві про народження позивачки встановити за документами родинні відносини між позивачкою та матірю неможливо.
Судом встановлено, що позивачка є рідною дочкою ОСОБА_6. У судовому засіданні цей факт підтвердив відповідач ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_9.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.
Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
У відповідності до ст.ст. 293, 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановленні факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, в тому числі факт родинних відносин.
Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».
Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Пленум Верховного Суду України у Постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Судом встановлено, що позивачка не має можливості у позасудовому порядку оформити спадщину, яка залишилась після смерті її матері ОСОБА_6, про що свідчить постанова приватного нотаріуса ОСОБА_5. про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1736/02-31 від 24.11.2014 року, якою позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.12).
Водночас, беручи до уваги наявність у позивачки права на спадкування, своєчасне звернення її до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, спадкодавцю на день смерті, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб захисту узгоджується із ст. 16 ЦК України та спрямований на захист спадкових прав позивачки, яка не має можливості захисту своїх прав іншим шляхом.
Керуючись ст. ст. 3,4,10,12-13,81,223,263-265,280-282, 293, 315 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт родинних відносин визнавши, що ОСОБА_10 тина Миколаївна, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною дочкою ОСОБА_6, померлої 18.05.2014 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 11/25 частин квартири за адресою м. Запоріжжя, вул. Орджонікідзе (нова назва вулиця Павлокічкаська)АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 18.05.2014 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Л.В. Безлер