Справа № 168/507/18
Провадження № 2/168/206/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 вересня 2018 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань - Сулева Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 03 липня 2014 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 11 жовтня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 23 квітня 2013 року. Від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 03 липня 2014 року стягнуто з відповідача в користь позивача на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі по 350 (триста п'ятдесят) гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 17 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти не сплачує, жодної матеріальної допомоги не надає. Вказує, що на даний час витрати на утримання дитини значно зросли, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Крім того, Сімейним кодексом України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного, просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 гривень щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Сторона позивача в судове засідання не з'явилась, представник позивача ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується матеріалами справи. Заяв чи клопотань не подавав, відзиву на позов суду не надав.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 24 вересня 2018 року постановлено розгляд даної справи проводити у відсутності відповідача ОСОБА_3, ухвалити рішення при заочному розгляді справи.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2009 року. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 23 квітня 2013 року шлюб між сторонами розірвано (аркуш справи 5). Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується дослідженою в судовому засіданні копією свідоцтва про народження (аркуш справи 6).

Позивач 01 лютого 2014 року уклала повторний шлюб, внаслідок чого змінила прізвище з «Бубела» на «Ковальчук», що стверджується копією відповідного свідоцтва про укладення шлюбу (аркуш справи 8).

Відповідно до рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 03 липня 2014 року з відповідача в користь позивача постановлено стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 350 (триста п'ятдесят) гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 17 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (аркуш справи 7).

Дитина сторін проживає разом з позивачем (аркуш справи 9-10).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з статтею 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом статті 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Відповідно до вимог частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до частини 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до частини 2 статті 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року -1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень.

Положеннями статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 03 липня 2014 року розмір аліментів є значно меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, які несе лише позивач.

Відповідач не надав відзив на позовну заяву, в судове засідання не з'явився, не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання спільної з позивачем дитини, та спростовують встановлені судом фактичні обставини.

Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених частиною 9 статті 9 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи матеріальне становище одержувача та платника аліментів, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні із твердої грошової суми в розмірі 350 гривень на дитину, на тверду грошову суму в розмірі 1100 гривень на дитину. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України 15 травня 2006 року N3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів та статті 192 СК надано роз'яснення, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зміненому розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з моменту набранням даним рішенням законної сили.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно положень частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 180-182, 184, 191, 192 СК України, 12, 13, 89, 141, 259, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 03 липня 2014 року та стягувати із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Старовижівського районного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Назарук