Справа № 522/5475/18
Провадження № 2/522/5882/18
11 вересня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси,
у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.,
при секретарі Іскрич В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про захист права власності шляхом звільнення майна з-під арешту,-
До судового засідання представник позивача з'явився, надав суду заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу, проти прийняття заочного рішення не заперечував.
Відповідач до судового засідання не з'явилася, була сповіщена про дату час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Згідно з п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з'явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що 14.10.2014 року Приморський районний суд м. Одеси, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 522/8789/14-ц, за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа - Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, ухвалив заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа - Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність задовольнив.
Припинити право власності Іпотекодавця ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1; загальною площею: 25,2 кв.м.; житловою площею: 14,0 кв.м, в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою.
Виселити з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 Іпотекодавця ОСОБА_1 та усіх інших мешканців, які проживають та зареєстровані за вказаною адресою.
В решті частини рішення залишити без змін.
Згідно з інформацією з довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 117096554 від 15.03.2018 року з'ясувалось наступне.
Наявність вищезазначеного арешту доводить що відповідач, виступаючи на момент накладання арешту іпотекодавцем, не виконав взятих на себе зобов'язань щодо вжиття заходів для належного збереження предмета іпотеки від вимог інших осіб.
Відповідно до вищенаведеного , АТ «Дельта Банк» вважає, що наявність зазначеного арешту на майно АТ «Дельта банк» , порушує право АТ «Дельта Банк» на розпорядження майном, що фактично унеможливлює роботу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині реалізації зазначеного майна, з метою подальшого задоволення вимог кредиторів, створюючи перешкоди , що призводить до перешкоджання здійснення Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладених на нього законом функцій , у тому числі дотримання процедури ліквідації АТ «Дельта Банк».
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Згідно з ч.1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Згідно з ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
Водночас судом враховано, що відповідно до ч. 7 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановлених законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.
У свою чергу положеннями ст. 15 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом своїх прав.
Також, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (з врахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 278 від 30.12.2015 року), згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015р. по 04.10.2017 р. включно, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20.02.2017 року продовжено строк процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки по 04.10.2019 р. та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_5
У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку, втрачають чинність публічні обтяження на розпорядження ( у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта банк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 15-16, 50, 525-526 ЦК України, ст. 33, 35, 37-39 Закону України «Про іпотеку», Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, ч.2 ст. 247, 258-259, 265, 268, 280, 282, 284, 354 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_3) судові витрати на користь ПАТ «Дельта банк» у сумі 1762,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 21.09.2018 р.
Суддя: А.Ю. Бойчук