Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4716/13-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 27 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/4716/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 червня 2018 року, постановлене під головуванням судді Замеги О.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 20 серпня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50000 доларів США, зі сплатою 14 % річних за користування кредитом, терміном до 19 серпня 2023 року включно.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 20 серпня 2008 року між банком та відповідачами укладений договір поруки .

Крім того, цього ж дня укладений іпотечний договір.

Позивач також вказує, що ОСОБА_1 належним чином не виконує умови договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків, у звязку з чим станом на 14 грудня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 73766,53 доларів США та 23333 грн., 69 коп., що складається із суми простроченої заборгованості за кредитом 33499,93 доларів США, суми простроченої заборгованості зі сплати відсотків 40266,60 доларів США, та 23333 грн. 69 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків.

З огляду на вищезазначене, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку 73766,53 дол. США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день постановлення рішення, а також 23333 грн. 69 коп.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1та постановити нове,- про задоволення даних позовних вимог.

Зокрема, зазначає, що судом не врахована та обставина, що ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.3.3 кредитного договору передбачений обовязок позичальника достроково повернути кредит в повному обсязі та сплатити нараховані проценти, комісії та можливі штрафні санкції протягом тридцяти календарних днів з дати одержання письмового повідомлення кредитора.

Оскільки вимога про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за кредитним договором відповідачам не направлялась, дата дострокового виконання зобовязань настала після подання даного позову до суду, що свідчить про дотримання банком строків позовної давності.

Окрім того, суд залишив поза увагою дії ОСОБА_1, які свідчать про визнання ним боргу. Так, звертаючись до суду із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, він зазначив, що сума заборгованості за даним кредитним договором є значно меншою, ніж зазначено у виконавчому написі.

Також суд не врахував правові висновки Верховного Суду України щодо можливості стягнення відсотків у межах строку позовної давності, оскільки умовами кредитного договору визначено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку.

В судовому засіданні представник відповідачів не визнав доводи апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідачів, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 20 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ « Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №286/25-649, за умовами якого позивач надав останньому кредит у розмірі 50000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних, терміном до 19 серпня 2023 року.

П.4.4 ст.4 цього договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

З метою забезпечення належного виконання боржником кредитних зобовязань 20 серпня 2008 року між сторонами укладений договір поруки № 286/25-651, відповідно до якого ОСОБА_2 як поручитель несе солідарну з боржником відповідальність перед кредитором за своєчасне та у повному обсязі виконання умов кредитного договору.

21 жовтня 2008 року позивач та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду №1 до даного кредитного договору, відповідно до якої надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами, зі сплатою 14,5% річних в доларах США, та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному у додатку №1 до цього договору, що є його невідємною частиною, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 50000 дол. США, з наступним графіком зниження максимального ліміту заборгованості.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 належним чином не виконував умови договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків, у звязку з чим станом на 14 грудня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 73766,53 доларів США та 23333 грн., 69 коп., яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 33499,93 доларів США та простроченої заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 40266,60 доларів США, а також 23333 грн. 69 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків.

В судовому засіданні також встановлено, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 2 серпня 2016 року визнано припиненим договір поруки №286/25-651 від 20 серпня 2008 року, укладений між позивачем та ОСОБА_1 й ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч.1 ст.530 ЦК України закріплене правило про те, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вірно виходив з того, що сторони врегулювали у п.п.4.4 договору питання зміни строку виконання основного зобовязання та погодили умови такої зміни.

Долучена до матеріалів справи виписка з рахунку містить інформацію про те, що останній платіж за кредитним договором здійснений боржником 5 листопада 2008 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що строк виконання основного зобовязання змінено й через 90 днів після сплати боржником останнього платежу, а саме із 6 лютого 2009 року почався перебіг трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений, або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з правилами ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 266 ЦК України також передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності.

Враховуючи ту обставину, що з даним позовом банк звернувся 5 серпня 2013 року, суд прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 у звязку з пропуском строку позовної давності.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що суд повинен був стягнути відсотки за користування кредитом в межах строку позовної давності, суперечить правовій позиції, викладеній у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином, вимоги позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку дії договору, який був змінений сторонами, є безпідставним.

Суд першої інстанції також надав належну оцінку тій обставині, що звернення боржника з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, й зазначення ним у позові про те, що сума заборгованості, на його думку, є значно меншою, не можна розцінювати як визнання ним боргу та переривання строку позовної давності. Зазначена обставина лише вказує на наявність спірних правовідносин між кредитодавцем та боржником щодо виконання умов даного договору, та не свідчить про вчинення останнім дій, які б вказували на визнання ним боргу.

Враховуючи вищезазначене, рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 259, 268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 червня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 2 листопада 2018 року.

Головуюча Судді: