АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1500/18Головуючий по 1 інстанції - Міщенко К.М.
Категорія: 19, 23 Доповідач в апеляційній інстанції - Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Гончар Н.І., Сіренка Ю.В.

за участю секретаря Торопенко Н.М.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Черкаській області про визнання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі укладеною,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що 03 березня 2007 року між Тальнівською районною державною адміністрацією та позивачем на підставі розпорядження райдержадміністрації №37 від 25.01.2007 року було укладено Договір оренди землі №37 площею 17,8 га із земель державного земельного запасу, землі сільськогосподарського призначення у тому числі: площею - 12,4 га (рілля), площею - 5,4 га (пасовище), яка знаходиться за межами населеного пункту в адмінмежах Вишнопільської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

15 липня 2009 року на підставі Додаткової угоди №228 до договору оренди землі від 03.03.2011 року №37, вищевказані сторони погодились про поновлення дії договору оренди строком на 10 років з 01.01.2008 року по 31.12.2017 року, та разом з тим було змінено загальну площу об'єкту оренди - 16,24 га для сінокосіння та випасання худоби, із земель державного запасу, землі сільськогосподарського призначення: рілля площею - 11,76 га, пасовище площею - 4,48 га.

Відповідно до п. 8 Додаткової угоди, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

30 листопада 2017 року заявник, у строк та у спосіб визначений договором та законодавством України направив цінним листом на адресу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області лист - повідомлення, який отримано відповідачем 01.12.2017 року, з проханням розглянути його з проектом додаткової угоди у місячний термін та прийняти рішення про поновлення договору оренди землі державної власності та укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення Договору оренди землі, проект якої було приєднано до вказаного вище листа - повідомлення разом з іншими документами.

Проте, у встановлений законодавством місячний строк, лист позивача від 30.11.2017 року відповідачем розглянутий не був та відповідно жодної відповіді від Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про прийняте ним рішення щодо погодження чи заперечення у поновленні договору шляхом направлення листа-повідомлення на адресу позивача у вищевказаний строк ним не отримано.

Вказує, що він продовжив використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, нараховувати та сплачувати орендну плату, заборгованість з орендної плати відсутня.

15 січня 2018 року позивач направив на адресу відповідача заяву, яку останній отримав 17 січня 2018 року, про укладення Додаткової угоди про поновлення Договору оренди землі.

У відповідь на зазначений лист відповідач надіслав листа, в якому заперечив проти поновлення договору з вимогою передачі йому земельної ділянки за актом приймання-передачі, посилаючись при цьому на статті 15, 33 ЗУ «Про оренду землі» та ст. 18 ЗУ «Про оцінку земель», не конкретизуючи зміст порушень допущених орендарем.

На підставі викладеного та керуючись ст. 777 ЦК України, ч.ч. 1-5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», ОСОБА_3 просив суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 03.03.2007 року, на той самий умовах, на той самий строк між ОСОБА_3 та Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області у редакції позивача, яка долучена до позовної заяви.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що сторони не досягли домовленості щодо розміру орендної плати при укладенні договору оренди на новий строк. Положення закону України «Про оренду землі» не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обов'язок на переукладання договору оренди, враховуючи при цьому положення ст. 6, ч. 3 ст. 203, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 651 ЦК України щодо свободи договору, укладення його при наявності вільного волевиявлення особи; непорушності права власності та здійснення цього права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору.

При цьому суд, як на правову підставу для відмови у задоволенні позову суд посилався, крім іншого, на частину 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, передчасність висновків суду, не встановлення судом всіх фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що звернувшись 30.11.2017 року до поштового відділення зв'язку, з урахуванням приписів глави 18 ЦК України «Визначення та обчислення строків», направив лист-повідомлення відповідачу про бажання продовжити дію договору разом з проектом додаткової угоди у строк та у спосіб визначений законодавством. Проте, у встановлений законодавством місячний строк лист позивача від 30.11.2017 року відповідачем розглянутий не був, та відповідно жодної відповіді від Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про прийняте ним рішення щодо погодження чи заперечення у поновленні договору, шляхом направлення (вручення) листа-повідомлення, позивач не отримував. Факт відсутності заперечень орендодавця може підтверджуватись або фактом відсутності, або фактом його не надсилання. Тому, посилання відповідачем на лист від 03.01.2018 року, є безпідставними, оскільки позивачем не отримувався.

Крім того, апелянт вказує на помилковість застосування судом частини 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», оскільки положення вказаної норми регламентують підстави поновлення договору оренди у разі, якщо орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, та виключно з підстав недотримання орендарем встановлених ч.ч. 2-5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» певної процедури і строків реалізації переважного права на поновлення договору оренди.

Щодо неподання позивачем витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та неузгодження між сторонами орендної плати, апелянт вважає, що вказане не є належною та беззаперечною підставою для відмови у поновленні договору оренди з огляду на відсутність у правових нормах ст. 33 Закону такого обов'язку орендаря.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області посилається на доводи, які були викладені ним у відзиві на позовну заяву, та просить рішення суду залишити без змін, оскільки ухвалено воно на підставі повного та всебічного з'ясування обставин справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно розпорядження Тальнівської райдержадміністрації №37 від 25.01.2007 року між ОСОБА_3 та Тальнівською райдержадміністрацією 03 березня 2007 року укладено Договір оренди землі №37 площею17,8 га із земель державного земельного запасу, яка знаходиться за межами населеного пункту в адмінмежах Вишнопільської сільської ради. Договір укладено терміном з 01січня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Згідно п. 8 додаткової угоди №228 від 15.07.2009 року до Договору оренди землі від 03.03.2007 року №37 строк дії договору оренди поновлено на 10 років з 01.01.2008 року по 31.12.2017 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

При цьому в п. 2 додаткової угоди сторони погодили, що в оренду передаються земельні ділянки площею - 16,24 га для сінокосіння та випаса худоби, державний земельний запас - землі сільськогосподарського призначення - рілля площею - 11,76 га, пасовище - 4,48 га.

Відповідно до листа-повідомлення від 30 листопада 2017 року, ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області з проханням розглянути його з проектом додаткової угоди у місячний термін та прийняти рішення про поновлення договору оренди землі державної власності та укласти з ним додаткову угоду про поновлення Договору оренди землі.

Вказаний лист-повідомлення від 30 листопада 2017 року, ГУ Держгеокадастру в Черкаській області отримало 02 грудня 2017 року, про що свідчить відстеження поштових повідомлень Укрпошти (а.с. 63).

15 січня 2018 року ОСОБА_3 було направлено на адресу відповідача заяву про укладення Додаткової угоди про поновлення Договору оренди землі, яка отримана останнім 17.01.2018 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, та в якому позивач зазначав, що жодної відповіді на лист -повідомлення від 30.11.2017 року ним отримано не було, при цьому оскільки за відсутності заперечень ГУ Держгеокадастру у Черкаській області він продовжив користуватися відповідною земельною ділянкою, нараховувати та сплачувати орендну плату просив відповідача укласти Додаткову угоду про поновлення Договору оренди землі №37 від 03.03.2007 року з урахуванням Додаткової угоди №228 від 15.07.2009 року, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» (а.с. 33, 34).

У відзиві на позовну заяву ГУ Держгеокадастру в Черкаській області вказало, що 04.12.2017 року на адресу відповідача надійшов лист-повідомлення ОСОБА_3 з проектом додаткової угоди, відповідно до якої орендар бажає поновити договір оренди землі. Вказувало, що оскільки відповідачем отримано вказаний лист лише 04 грудня 2017 року, оскільки 02 грудня 2017 року був вихідним днем і установа не працювала, то позивачем порушено строк звернення до орендодавця з наміром продовжити договірні відносини.

Колегія суддів не погоджуючись з такими твердженнями ГУ Держгеокадастру в Черкаській області, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, право чином або рішенням суду.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Статтею 255 ЦК України передбачено, що якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Зважаючи на зазначені норми закону, позивач при зверненні 30.11.2017 року до поштового відділення зв'язку, направив лист - повідомлення про бажання продовжити дію договору разом з проектом додаткової угоди у строк та у спосіб визначений законодавством та додатковою угодою.

Відповідно до листа-повідомлення ГУ Держгеокадастру в Черкаській області від 25.01.2018 року №31-23-0.32-571/2-18, яке адресоване ОСОБА_3, вбачається, що орендодавець заперечує проти поновлення договору, оскільки орендарем не дотримано вимоги статей 15, 33 ЗУ «Про оренду землі» та статті 18 ЗУ «Про оцінку земель». До вказаного листа було приєднано Акт приймання-передачі об'єкта оренди (а.с. 35).

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про неналежне виконання позивачем своїх обов'язків за договором оренди землі та відсутні на це будь-які посилання з боку відповідача у справі ГУ Держгеокадастру в Черкаській області.

Позивачем належним чином підтверджено та доведено факт завчасного надсилання орендодавцю повідомлення разом із додатковою угодою про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, та отримання 02.12.2017 року даного листа орендодавцем, у відповідності до даних електронного ресурсу Укрпошти.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах 1- 5 статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

За змістом статей 319, 626 ЦК реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою (частини 2-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі") процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно з частинами 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, які передбачені статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

За змістом частин 8, 9 статті 33 Закону України "Про оренду землі" додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Отже, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором; немає письмового повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Таким чином, виходячи з того, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" містить дві окремі правові підстави реалізації орендарем свого переважного права на поновлення договору оренди землі, вони не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та правовими наслідками.

При вирішенні справи судом установлено, що з пропозицією поновити дію договору оренди землі та з проектом додаткової угоди про поновлення такого договору позивач звернувся до закінчення строку дії Договору від 03.03.2007, як це передбачено його умовами, тобто до виникнення підстав для автоматичної пролонгації договору. Отже, сторони увійшли у процедуру поновлення договору на підставі правової конструкції, унормованої частинами 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статей 641, 642 ЦК визначено порядок пропозиції до укладення договору (оферта) та її прийняття (акцепт). Так, пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. А відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частиною 1 статті 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, зазначені норми визначають об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Виходячи із установлених судом обставин справи та вимог наведених норм права, колегія суддів дійшла висновку, що права позивача були порушені у тій частині, що виконавши всі умови передбачені частинами 2-5 статті 33 ЗУ «Про оренду землі», відповідач ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 03.03.2007 року.

Відповідно до положень частини 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

До відзиву на позовну заяву ГУ Держгеокадастру в Черкаській області долучило лист від 03.01.2018 року №42/0/95-18 адресований ОСОБА_3, в якому зазначено, що в поданих ОСОБА_3 на розгляд відповідача документах відсутні рішення районної ради про затвердження технічної документації з нормативної оцінки земельної ділянки, витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, агрохімічний паспорт земельної ділянки, а тому у зв'язку із недотриманням орендарем вимог статей 15, 33 ЗУ «Про оренду землі» та статті 18 ЗУ «Про оцінку земель» заперечило проти поновлення договору (а.с. 55).

До вказаного листа до матеріалів справи долучено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 273, із зазначенням дати подання 26.01.2018 року та отриманням позивачем 27.01.2018 року (а.с. 56).

Колегія суддів, перевіривши вказані доводи відповідача та докази надані на їх підтвердження приходить до висновку, що орендодавець протягом місяця не повідомив належним чином орендаря про наявність заперечень та своє рішення, оскільки навіть за наявності листа від 03.01.2018 року, направлено його позивачу було з порушенням вимог частини 5 статі 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний термін після отримання надісланого орендарем листа-повідомлення з проектом додаткової угоди.

За вказаних обставин наявні правові підстави вважати, що у позивача виникло право на позов на підставі частин 2-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", та саме на які він посилався при поданні позову та на які звертав увагу суду апеляційної інстанції в поданій апеляційній скарзі.

При цьому, переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що судом було помилково застосовано частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки нею передбачено іншу підставу поновлення договору оренди, ніж заявлено позивачем в поданій ним позовній заяві.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем вибрано вірний спосіб захисту свого порушеного права, що має наслідком задоволення даного позову із заявлених підстав та за заявленими вимогами.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни чудового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленим; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та невідповідності висновків суду обставинам встановленим у справі.

Частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 03 березня 2007 року на тих самих умовах, на той самий строк між ОСОБА_3 та Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Черкаській області у редакції, викладеній в прохальній частині позову, що є невід'ємною складовою даного судового рішення.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Черкаській області на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1762 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2018 року.

Судді: Б.Б. Вініченко

Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко