Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 161/11613/15-ц

провадження № 61-8425св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представники позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія»,

представники приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»: Павлюк Владислав Степанович, Баранова Ганна Вікторівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого

2016 року у складі судді Рудської С. М. та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 31 березня 2016 року у складі колегії суддів: Грушицького А. І.,

Свистун О. В., Федонюк С. Ю.,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія») про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 09 березня 2015 року о 01:56 год. по вул. Багряного, 27 у с. Струмівка Луцького району Волинської області сталося займання автомобіля марки «Mercedes-Benz Е 200», державний номерний знак

НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5 Внаслідок цього займання постраждав і автомобіль, що стояв поруч - автомобіль «Toyota Tacoma», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 на праві власності. За даною подією Луцьким міськрайонним відділом Управління Державної служби надзвичайних ситуацій України у Волинській області (далі - Луцьким МРВ Управління ДСНС України у Волинській області) 09 березня 2015 року було складено акт про пожежу, відповідно до якого місцем виникнення пожежі є моторний відсік автомобіля марки «Mercedes-Benz Е 200», державний номерний знак НОМЕР_2. Також в акті зазначено, що внаслідок пожежі було пошкоджено автомобіль «Toyota Tacoma», державний номерний знак НОМЕР_1, а саме: лакофарбове покриття, лобове скло, панель приборів, а також салон. Ним були проведені роботи по відновленню належного йому автомобіля, вартість відновлювальних робіт становить 77 432,34 грн. Позивач вважав, що відповідальність за завдану йому шкоду має нести ОСОБА_5, оскільки така шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, належним ОСОБА_5 На час виникнення пожежі цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 січня

2015 року АІ № 4773401, виданим ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Крім того, пошкодженням автомобіля йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в переживаннях, хвилюваннях та стресах через пошкодження його майна. Після пожежі автомобіль було відремонтовано лише через три місяці, тобто увесь цей час всі його засоби та сили були спрямовані на відновлення попереднього стану автомобіля. Протягом цих трьох місяців він постійно зазнавав дискомфорту у зв'язку з неможливістю використання свого транспортного засобу, внаслідок чого змушений був прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Завдану йому моральну шкоду оцінює у 10 000 грн.

Посилаючись на вказане, позивач просив суд задовольнити його вимоги та на його користь стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» завдану йому майнову шкоду у розмірі 77 432,34 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 01 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 31 березня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову за необґрунтованістю.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з відсутності складу цивільного правопорушення в діянні відповідача ОСОБА_5, та вважав, що подія, в результаті якої заподіяно шкоду майну позивача, не є страховим випадком.

26 квітня 2016 року ОСОБА_2подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для відшкодування шкоди на підставі 1187 ЦК України, посилаючись на те, що у даній справі відсутній факт джерела підвищеної небезпеки. Судами неправильно оцінено подані докази на підтвердження позовних вимог.

03 червня 2016 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими.

14 липня 2016 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначило, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами установлено, що 09 березня орієнтовно о 01:56 год. по вул. Багряного, 27 у с. Струмівка Луцького району Волинської області сталося займання автомобіля «Mercedes-Benz Е 200», державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_5, в результаті чого було пошкоджено також автомобіль «Toyota Tacoma», державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_2

Внаслідок цього 09 березня 2015 року комісія у складі провідного інспектора Луцького МРВ Управління ДСНС України у Волинській області склала акт про пожежу, згідно з яким місцем виникнення пожежі зазначено моторний відсік автомобіля «Mercedes-Benz Е 200».

Даним актом встановлено, що внаслідок пожежі пошкоджено такі частини автомобіля «Toyota Tacoma», державний номерний знак НОМЕР_1: крило, фара, двері, дзеркало, бампер, колесо.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, правильно визначив правовідносини, що склалися між сторонами, і закон, який їх регулює, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 оскільки позивач своїх вимог не довів, а саме: наявність усіх обов'язкових елементів складу цивільного правопорушення в діянні відповідача як власника транспортного засобу, зокрема не надав доказів, які б свідчили про протиправність його поведінки, халатного ставлення до електроустаткування автомобіля, порушення правил паркування, причинного зв'язку між таким діянням та шкідливими наслідками, що є його процесуальним обов'язком.

Доводи касаційної скарги, з урахуванням встановлених у справі обставин, не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій, тому не дають підстав для скасування судових рішень у справі, які ухвалені з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України).

Враховуючи те, що спір по суті судами першої та апеляційної інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України), колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. М. Коротун

В. П. Курило