Постанова

Іменем України

11 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 607/7035/16-ц

провадження № 61-19421св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В.М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - Управління соціальної політики тернопільської міської ради,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2017 року у складі судді Ромазана В. В. та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 червня 2017 року у складі колегії суддів: Парандюк Т. С., Дикун С. І., Храпак Н. М.,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2016 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, з урахуванням уточнень, просять стягнути з відповідача на користь Управління соціальної політики Тернопільської міської ради 13 157,92 грн надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, 1 378,00 грн сплаченого судового збору при зверненні із позовом до суду, 270,00 грн судових витрат пов'язаних із розглядом справи, сплачених ними за опублікування оголошення в газеті «Свобода».

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до заяв від 02 серпня 2012 року, 29 березня 2013 року, 19 вересня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення їй державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно рішень Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 05 вересня 2012 року, від 19 квітня 2013 року та від 30 вересня 2013 року, ОСОБА_4 була призначена державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 серпня 2012 року по 02 травня 2014 року - 130 грн щомісячно та державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по доходах з 01 серпня 2012 року по 30 вересня 2012 року - 625,33 грн, з 01 жовтня 2012 року по 29 листопада 2012 року - 641,33 грн, з 01 грудня 2012 року по 31 січня 2013 року - 657,33 грн; з 01 березня 2013 року по 02 травня 2014 року -130 грн щомісячно та державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по доходах з 01 березня 2013 року по 31 серпня 2013 року - 670,33 грн щомісячно; з 01 вересня 2013 року по 02 травня 2014 року - 130 грн щомісячно та державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по доходах з 01 вересня 2013 року по 30 листопада 2013 року - 843,66 грн, з 01 грудня 2013 року по 28 лютого 2014 року - 914,66 грн. За результатами проведеної ревізії фінансово- господарської діяльності Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області було встановлено, що згідно інформації Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_4 виїхала з України 21 вересня 2011 року та в'їхала в Україну 19 серпня 2012 року, виїхала з України 04 вересня 2012 року, про в'їзд в Україну інформація відсутня. Тому вважають, що ОСОБА_4 безпідставно нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 3 190,65 грн - за 2012 рік, 8 137,95 грн - за 2012 рік, 1 829,32 грн - за 2014 рік. Оскільки добровільно відповідач коштів не повертає, просить стягнути вищезазначену суму з ОСОБА_4, а також судові витрати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано достатніх доказів для того, щоб вважати, що відповідачкою ОСОБА_4 було безпідставно одержано державну соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 21 червня 2017 року апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради відхилено.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позову, оскільки позивачем не наведено, які саме зловживання допущені ОСОБА_4 при поданні нею документів для призначення соціальної допомоги, та які відомості в поданих документах є завідомо неправдивими або із приховуванням яких відомостей щодо її майнового стану та доходів, позивачці не могли бути призначені державні соціальні допомоги.

17 липня 2017 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами належним чином не досліджено та не надано оцінки Акту Державної фінансової інспекції в Тернопільській області від 27 травня 2015 року № 17-22/128 та не враховано положення частини другої статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

20 квітня 2018 року справа № 607/7035/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Частиною третьою статті З ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_4 народився син ОСОБА_5 що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 15).

02 серпня 2012 року, 29 березня 2013 року, 19 вересня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення їй державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 05 вересня 2012 року, останній була призначена державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 серпня 2012 року по 02 травня 2014 року - 130 грн щомісячно та державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по доходах з 01 серпня 2012 року по 30вересня 2012 року - 625,33 грн, з 01 жовтня 2012 року по 30 листопада 2012 року - 641,33 грн, з 01 грудня 2012 року по 31 січня 2013 року - 657,33 грн.

Також рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 19 квітня 2013 року, відповідачу була призначена державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 березня 2013 року по 02 травня 2014 року - 130 грн. щомісячно та державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по доходах з 01 березня 2013 року по 31 серпня 2012 року - 670,33 грн щомісячно.

Рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення допомоги сім'ям з дітьми від ЗО вересня 2013 року, останній була призначена державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 вересня 2013 року по 02 травня 2014

року - 130 грн щомісячно та державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по доходах з 01 вересня 2013 року по листопада 2013 року - 843,66 грн, з 01 грудня 2013 року по 28 лютого 2014 року - 914,66 грн.

Зі змісту акта ревізії фінансово-господарської діяльності управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 27 травня 2015 року № 17-22/128, проведеної Тернопільською об'єднаною державною фінансовою інспекцією, вбачається, що згідно особової справи № 462931 ОСОБА_4 склала заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг для призначення їй одноразової допомоги при народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (по доходах) 02 серпня 2012 року, 29 березня 2013 року та 19 вересня 2013 року, проте відповідно до інформації Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_4 виїхала з України 21 вересня 2011 року та в'їхала в Україну 19 серпня 2012 року, виїхала з України 04 вересня 2012 року, про в'їзд в Україну інформація відсутня.

Заяви від ОСОБА_4 було прийнято спеціалістом позивача та зареєстровані під № 44226 від 02 серпня 2012 року, № 45873 від 29 березня 2013 року, № 46511 від 19 вересня 2013 року.

Проведеною ревізією зроблено висновок, що ОСОБА_4 зайво нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 13 157,92 грн, 3 190,65 грн - за 2012 рік, 8 137,95 грн. - за 2013 рік, 1 829,32 грн. - за 2014 рік. Внаслідок зазначеного, державному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 13 157,92 грн.

У частині першій статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин, зазначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну).

Зі змісту положень статті 11 цього Закону вбачається, що допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; у разі виникнення інших обставин (частина п'ята стаття 11 вказаного Закону).

Відповідно до частини першої статті 13 цього Закону право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Згідно з частиною першою статті 14 зазначеного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку включно. Усиновлювачам та опікунам допомога призначається не раніше, ніж з дня прийняття рішення про усиновлення або встановлення опіки.

Згідно з частиною другою статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом.

Статтею 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

З аналізу вказаної норми законодавства вбачається, що законодавцем передбачено два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки чи недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Вказаними нормами Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено порядок прийняття заяв по соціальній виплаті на дитину до досягнення нею трьохрічного віку. Під час прийняття вказаних заяв, до ОСОБА_4 не було претензій чи зауважень, щодо подання нею документів. Соціальна виплата була оформлена та почала нараховуватися відповідно до встановленого плану, а з надах до суду доказів не встановлено обставин, які б свідчили про незаконне нараховування соціальної допомоги ОСОБА_4

Аналогічний висновок зазначений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 607/7069/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 607/14161/16-ц.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження рахункової помилки чи недобросовісності ОСОБА_4 при отриманні зазначених коштів.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та

відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСП/1, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В.М. Коротун

М.Є. Червинська