АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 688/1979/17
Провадження № 22-ц/792/1026/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Журбіцького В.О.,

учасники справи: ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5,

відповідач ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року (суддя - Мазур Н.В.) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про поділ будинку та господарських будівель в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_4 звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_7, вказувала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбу з 16.11.1991 року. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 12.06.2014 року шлюб між сторонами розірвано. В період перебування у шлюбі сторонами збудовано будинок з верандою і прибудовою, а також сарай з гаражем і погребом, які знаходяться по АДРЕСА_1. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 10.05.2017 року визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на будинковолодіння по АДРЕСА_1. Однак спільно користуватися сторони будинковолодінням не можуть, з цього приводу виникають суперечності між ними. Через відсутність фактичного поділу майна в натурі позивач не може в повній мірі реалізувати свої права, як власник, в добровільному порядку здійснити виділення майна ОСОБА_6 не бажає.

За таких обставин позивачка просила поділити спільне майно, а саме, виділити їй у власність в натурі 1/2 будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, припинивши право спільної сумісної власності, а також просила визначити порядок користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд відповідно до частки у праві власності на майно.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року позов задоволено частково. Припинено право спільної сумісної власності _____________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Мазур Н.В. Категорія: 2

Доповідач: Янчук Т.О.

ОСОБА_4 та ОСОБА_7 по 1/2 частині будинковолодіння № АДРЕСА_1.

Поділено в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 згідно 1-го варіанту висновку експерта № 22-17/26 від 22.10.2017 року, виділивши ОСОБА_4 в натурі у власність наступні приміщення: житлову кімнату 1-3, площею 11,3 кв.м, житлову кімнату 1-4, площею 11,1 кв.м, передпокій 1-5, площею 21,7 кв.м, кладову 1-2, площею 4,9 кв.м, кухню 1-1, площею 11,4 кв.м., коридор І, площею 4,6 кв.м, коридор ІІ, площею 11,8 кв.м, загальною площею 76,8 кв.м. та господарські будівлі: хлів, площею 22 кв.м, та погріб, площею 10,5 кв.м., загальною вартістю 115975 грн.80 коп., а ОСОБА_10 - наступні приміщення: житлову кімнату 1-7, площею 11 кв.м, житлову кімнату 1-8, площею 11,2 кв.м, житлову кімнату 1-9, площею 29,2 кв.м, коридор 1-6, площею 11,1 кв.м, коридор ІІІ, площею 11,8 кв.м, загальною площею 74,3 кв.м та господарські будівлі: гараж, площею 23 кв.м, та хлів, площею 29 кв.м загальною вартістю 129 280 грн.20 коп.

Для ізольованого користування, виділеними частинами житлового будинку згідно 1-го варіанту розподілу, зазначеному у висновку експерта № 22-17/26 від 22.10.2017 року зобов'язано ОСОБА_7 виконати наступні будівельно-монтажні роботи: із зовнішньої сторони житлового будинку правого фасаду коридору ІІІ влаштувати сходовий марш для входу в ізольовану частину квартири, яка знаходиться на 2 поверсі так як зображено в плані розподілу; у коридорі ІІІ в віконному прорізі влаштувати дверний проріз; приміщення 1-8 переобладнати під кухню, вартістю 20 411 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 10 205 грн. 50 коп. вартості будівельно-монтажних робіт, необхідних для переобладнання і перепланування житлового будинку для розподілу його на дві рівні ізольовані квартири.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 6 652 грн. 20 коп. суму компенсації різниці вартості часток у спільному майні подружжя.

Вирішено питання судового збору.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_7 в частині визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивував вказуючи, що суд помилково дійшов висновку про встановлення обставин щодо обсягу спільно нажитого майна, при цьому допустив не повне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Зокрема посилається на відсутність обґрунтування судом щодо виділення позивачці саме першого поверху, водночас зазначає, що розпочав проводити ремонтні роботи на першому поверсі спірного будинку, однак судом першої інстанції цього до уваги не взято. Не погоджується з варіантом поділу будинку визначеним відповідно до висновку експерта, вважає недоведеною можливість поділу систем життєзабезпечення будинку, також вказує, що експерт не врахував фактичного стану будинку, рекомендувавши із зовнішньої сторони будинку, коридору ІІІ влаштувати сходовий марш для входу в частину будинку 2, в віконному прорізі влаштувати дверний проріз, що суттєво погіршує технічний стан житлового будинку. Водночас не вирішеним залишається питання сходового маршу всередині будинку, чим зовсім не вирішується питання щодо ізоляції частини приміщення однієї від іншої,всупереч вимог чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції прийнято на підставі повного дослідження доказів та відповідає обставинам справи. Вказує, що відповідачем не додано доказів на підтвердження своїх доводів апеляційної скарги.

В судовому засіданні ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов та здійснюючи поділ житлового будинку та господарських побудов в натурі, суд першої інстанції виходив із того, що варіант поділу будинку, передбачений висновком судової будівельно-технічної експертизи №22/17-26 від 22.10.2017 року та додаткової судової будівельно-технічної експертизи №04/18-26 від 12.02.2018 року єдиним можливим варіантом, що дає можливість виділити сторонам частини ізольованих квартин з відхиленням від ідеальних часток.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували в шлюбі з 16.11.1991 року.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.06.2014 року шлюб між сторонами було розірвано.

ОСОБА_4 та ОСОБА_7 під час шлюбу було збудовано житловий будинок АДРЕСА_1, який відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 09.07.2004 року зареєстроване за ОСОБА_7 Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 10 травня 2017 року дане будинковолодіння визнане спільною сумісною власністю сторін.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №89537246 від 14.06.2017 року за реєстраційним № 8255, на підставі рішення Шепетівського міськрайонного суду №2/688/252/17 від 10.05.2017 року, зареєстровано на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Згідно з технічною характеристикою, житловий будинок в АДРЕСА_1, загальною площею 151,1 кв.м, житлова площа 73,8 кв.м, з надвірними будівлями (веранда - площею 4,7 кв.м, прибудова - площею 13,2 кв.м, кімната 1 - площею 11,3 кв.м, кімната 2 - площею 11,1 кв.м, кухня - площею 11,4 кв.м, кладова - площею 11,1 кв.м, передпокій - площею 21,7 кв.м, коридор 1 - площею 4,6 кв.м, коридор 2 - площею 11,8 кв.м, кімната 3 - площею 11,0 кв.м, кімната 4 - площею 11,2 кв.м, кімната 5 - площею 29,2 кв.м, коридор 3- площею 11,1 кв.м, коридор 4 - площею 11,8 кв.м).

Відповідно до довідки Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області №127 від 08.02.2017 року ОСОБА_6 зареєстрований в будинку по АДРЕСА_1.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України).

Як передбачено ч. 1 ст.71СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до вимог ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.364 ЦК України встановлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною 1 ст.364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України ).

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин виділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є саме розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи виділ частки, повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 3 квітня 2013р. у справі № 6-12цс13.

Вимоги до облаштування ізольованих квартир визначені у Державних будівельних нормах України «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» ДБН В.2.2-15-2005, затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18 травня 2005 року № 80. Відповідно до пункту 2.22 цих будівельних норм у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №22/17-26 від 22.10.2017 року поділ домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1, технічно можливий та надано один варіант поділу житлового будинку і надвірних господарських будівель. Експерт прийшов до висновку, що розподіл домоволодіння можливий із відхиленням від ідеальних часток.

Разом з тим, запропонувавши варіант поділу житлового будинку, експерт не розглянув питання щодо наявності всередині будинку сходового маршу на другий поверх будинку, не вирішено питання щодо можливості його демонтажу, а також не було обраховано вартість будівельних робіт для здійснення таких перепланувань. Наявність сходового маршу на другий поверх всередині житлового будинку виключає можливість облаштування відповідно до зазначеного висновку експертизи двох ізольованих квартир.

Частиною 5 ст. 12 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.103 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

При перегляді рішення в апеляційному порядку сторонам відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України роз'яснено право на призначення експертизи для вирішення питання щодо можливості демонтажу сходового маршу на другий поверх, таким чином облаштування ізольованих квартир.

Від призначення експертизи сторони відмовилися.

Відповідно до ст.81 ЦПК України позивачем не надано доказів того, що є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, тому колегія суддів вважає, що підстави для поділу будинку відсутні.

На підставі вищевикладеного, підстави для задоволення позову відсутні, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визначення порядку користування земельною ділянкою сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладають на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволені позовних вимог в повному обсязі судові витрати понесені ним покладаються на нього. Однак судові витрати понесені відповідачем за подання апеляційної скарги в розмірі 1183,82 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року скасувати в частині поділу будинку та господарських будівель в натурі, стягнення судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про поділ будинку та господарських будівель в натурі відмовити.

В решті судове рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 судовий збір за подання апеляційної скарги 1183 грн. 82 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2018 року.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук