Справа № 585/3178/18
Номер провадження 2/585/1082/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Яковець О. Ф.,

з участю секретаря Шемчук І.С.,

прокурор Криштоп В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни справу за позовом Роменської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування потерпілої від злочину,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурором Роменської місцевої прокуратури по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК України було заявлено цивільний позов, в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради про стягнення з ОСОБА_1 30100 грн. 60 коп. коштів витрачених закладом охорони здоровя на лікування потерпілого.

Позов мотивований тим, що 06.03.2017 року приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 керуючи а/м ВАЗ 21214 р.н. НОМЕР_1 в с.Гаї Роменського району , не вибрав безпечної швидкості руху і допустив виїзд за межі проїзної частини та наїзд на дерево, чим допустив порушення п.п.12.1, 12.4 ПДР України. Пасажир ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії з 06.03.2017 року по 20.03.2017 року та в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ з 20.03.2017 року по 23.03.2017 року. Вартість лікування потерпілої ОСОБА_2 у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії та в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ становить 30100 грн. 60 коп. ОСОБА_1 в добровільному порядку витрати з бюджету не відшкодував. Тому просила стягнути із ОСОБА_1 на користь держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради 30100 грн. 60 коп. коштів витрачених закладом охорони здоровя на лікування потерпілого.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Представник фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи. Від начальника фінансового управління до суду надійшла заява, в якій просила справу слухати без участі їх представника , позовну заяву підтримала та просила її задовільнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували. Свої заперечення мотивували тим, що шкоду у розмірі 30100 грн. 60 коп. вважають необґрунтованою . Єдиним доказом спричиненої такої шкоди став наданий цим же закладом розрахунок вартості одного ліжко дня . Інших доказів на підтвердження вартості не має. До розрахунку вартості одного ліжко-дня закладом охорони здоровя , серед іншого, включено наступні категорії витрат: оплата праці медичного, загального виробничого та адміністративного персоналу, крім того, враховано і відрахування Єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, знову ж для трьох категорій персоналу медичного, загальновиробничого та адміністративного. Такі витрати жодним чином не мають відношення до скоєння ОСОБА_1 злочину, тобто не повязані причинно-наслідковим звязком, адже заклад охорони здоровя зобовязаний був нараховувати та сплатити заробітну плату персоналу та всі необхідні відрахування незалежно від того чи перебувала ОСОБА_2 на лікуванні. Витрати закладу охорони здоровя на оплату праці та обовязкові відрахування до бюджету жодним чином не повязані з кількістю хворих, що лікуються . В діях ОСОБА_1 відсутній склад цивільного правопорушення. Зазначені категорії витрат не можуть відшкодовуватись за рахунок обвинуваченого, адже відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання до розрахунку не включаються витрати на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. З відповідача можна стягувати лише витрати на придбання медикаментів в сумі 1352 грн. 75 коп. Крім того, згідно чинного законодавства прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. В даному випадку повноваження прокурора на здійснення представництва держави в суді не були підтверджені.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2018 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. На підставі ч.2 ст. 86 КК України, ч.2 ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в України, п «в» ст.. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання.

Згідно даного вироку ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 06.03.2017 року приблизно о 00 год. 30 хв. він керуючи а/м ВАЗ 21214 р.н. НОМЕР_1 в темну пору доби, обрав швидкість свого руху, яка не забезпечувала безпечного проїзду заокруглення і допустив виїзд за межі проїзної частини та наїзд на дерево, чим допустив порушення п.п.12.1, 12.4 ПДР України. Пасажир а/м ВАЗ 21214 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження та для надання медичної допомоги була доставлена до Роменської ЦРЛ.

Згідно довідки Роменської ЦРЛ від 12.04.2017 року № 01-20/1593 , ОСОБА_2, знаходилася на стаціонарному лікуванні в відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії з 06.03.2017 року по 20.03.2017 року 14 л/д та в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ з 20.03.2017 року по 23.03.2017 року 3 л/д, всього 17 л/д. Всього вартість лікування хворої ОСОБА_2 в відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії з 06.03.2017 року по 20.03.2017 року 14 л/д та в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ з 20.03.2017 року по 23.03.2017 року 3 л/д, всього 17 л/д становить 30100 грн. 60 коп. Розрахунки проведено згідно порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілих від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою КМУ від 16.06.1993 року № 545( а.с.4).

В розрахунку вартості одного ліжко-дня перебування хворої ОСОБА_2 в стаціонарних відділеннях Роменської ЦРЛ становить 30100 грн. 60 коп. (а.с.5).

Положеннями ч. 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

За приписами ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через фізичний чи матеріальний стан, неповноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст.1191ЦК України держава, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

У відповідності до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною ч. 4 ст. 1193 ЦК України передбачено, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

У відповідності до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» із змінами та доповненнями сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми витрати за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Відповідно до п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 4 Порядку передбачено, що стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоровя.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Крім цього, пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 17 липня 1995 року „ Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат зі змінами визначено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний звязок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування» мiськi ради є органами мiсцевого самоврядування, що представляють вiдповiднi територiальнi громади та здiйснюють вiд їх iменi та в їх iнтересах функцiї i повноваження мiсцевого самоврядування, визначенi Конституцiєю України, цим та iншими законами.

Згідно із ст.18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Вказані положення Закону надають виконавчому комітету Роменської міської ради право на захист інтересів фінансового управління щодо забезпечення належного матеріально-технічного та фінансового забезпечення галузі охорони здоровя, у тому числі право на звернення до суду в спосіб, передбачений ст. 56 ЦПК України та ст. 16 Цивільного кодексу України.

Дослідивши матеріали справи судом вбачаються правові підстави для звернення прокурора до суду про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням у межах компетенції, передбаченої ст.131-1Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Суд не може взяти до уваги заперечення представника відповідача, що позов подано прокурором повноваження, якого на здійснення представництва держави в суді не були підтверджені, оскільки дані заперечення були предметом розгляду Апеляційним судом Сумської області під час оскарження вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2018 року . В той же час вказані твердження представника відповідача Апеляційним судом Сумської області залишено без задоволення.

Витрати на лікування потерпілого обраховані закладом охорони здоровя у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день та становлять 30100 грн. 60 коп. Витрати на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання в розрахунку відсутні, а тому доводи відповідача з приводу неправильності розрахунку таких витрат суд вважає безпідставними.

Обовязок винної особи відшкодовувати витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи передбачений ст.. 1206 ЦПК України. Відповідач добровільно вищевказану суму за проведене лікування потерпілої не відшкодував, а тому ці кошти підлягають стягненню з нього в судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315 ЦПК України, ст. ст. 16, 82, 1166, 1191, 1192, 1193, 1206 ЦК України, ст. 128 КПК України, Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», Постановою Пленуму Верховного Суду № 11 від 17 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву Роменської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування потерпілої від злочину, - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради розрахунковий рахунок 0011, МФО 837013, код платежу 24060300 ід.код 37929744 банк УДКСУ у Сумській області 30100 (тридцять тисяч сто) грн. 60 коп., коштів витрачених закладом охорони здоровя на лікування потерпілого.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 30 жовтня 2018 року.

Суддя підпис:

Копія вірна..

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_3