Провадження № 2/522/3470/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ТДВ СК «Альфа-Грант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26) про стягнення шкоди завданої ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, по якому просив:

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 000,00 гривень у якості відшкодування збитків, завданих неправомірними діями та судові витрати.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.04.2017 року, приблизно о 08 годин 00 хвилин, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Мersedes ВН 5001 ЕЕ, по площі Катериннська, 5 у м.Одесі порушив п.10.1 ПДР України, в результаті чого скоїв зіткнення з належним йому транспортним засобом Тоуota Саmгу д.р.н. ВН 0097 АМ, у результаті чого автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2017 р. у справі №521/6077/17 ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративної правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Після ДТП позивач звернувся на станцію технічного обслуговування для проведення відновлюючого ремонту за адресою: пров.4-й Житомирський, 26. Свідком цієї обставини був автомайстер ОСОБА_3.

В результаті ремонтних робіт його автомобіль було відновлено, вартість робіт склала 16 000 грн. Зазначене підтверджується актом виконаних робіт та свідченням хазяїна станції технічного обслуговування ОСОБА_4

За таких обставин, позивач вважає, що на його користь з відповідача необхідно стягнути 16 000,00 гривень у якості відшкодування збитків.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позов не визнав.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 05.04.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Мersedes, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

На місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди, інспекторами патрульної поліції МВС України в місті ОСОБА_4, відносно водія ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Малиновського районного суду міста ОСОБА_4 від 16.05.2017 року водій ОСОБА_2 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з п.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Право власності на транспортний засіб марки «Тоуota Саmгу державний номер НОМЕР_3, належить ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО 122332.

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля «Мersedes», державний номер НОМЕР_4, є ОСОБА_5, який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 10.07.2014 року серія СХХ053587.

На час дорожньо-транспортної пригоди за кермом транспортного засобу Мersedes, державний номер НОМЕР_1 перебував водій ОСОБА_2 цивільно-правова відповідальність якого, була застрахована в ТОВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу АКУ2426036 виданого 05.01.2017 року, строком на один рік, з 06.01.2017 року по 05.01.2018 року.

На підставі вказаного вище договору, відповідач ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу «Мersedes», державний номер НОМЕР_1 , а страхова компанія відповідно взяла на себе обовязок, у випадку настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди), відшкодувати потерпілому шкоду, заподіяну з вини страхувальника.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду (матеріальний збиток), заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством …».

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову в здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Позивач звертався із заявою до страхової компанії «Альфа-Гарант» щодо виплати страхового відшкодування.

Листом від 06 липня 2017 року страхова компанія «Альфа-Гарант» повідомила позивача про те, що 28.04.2017 року експертом було оглянуто транспортний засіб Тоуota Саmгу державний номер НОМЕР_3 та складено протокол огляду в якому було зазначено про те, що на момент огляду транспортний засіб був у відремонтованому стані.

Згідно з п. 8.5. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» у випадку коли на момент дефектування транспортний засіб був відновлений, проведення далі будь яких розрахунків та визначення матеріального збитку є не можливим.

Згідно зі ст. 37.1.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обовязків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини їх настання або розмір заподіяної шкоди.

Таким чином, відповідно до п. 37.1.3, ч.1 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ СК «Альфа-Гарант» не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п.1 ч.2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У матеріалах справи відсутні докази щодо звернення позивача до субєкта незалежного оцінювання з питаннями про визначення вартості завданої матеріальної шкоди. Підставою для такого звернення є Акт огляду транспортних засобів на предмет ушкоджень, отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, який складається в присутності причетних осіб.

Отже, технічний огляд транспортного засобу, який належить позивачу ОСОБА_1, на предмет ушкоджень, отриманих в результаті ДТП, в присутності відповідача не здійснювався, Акт такого огляду не складався та висновок субєкта незалежного оцінювання про визначення вартості завданої позивачу матеріальної шкоди не складався.

Після ДТП позивач звернувся на станцію технічного обслуговування для проведення відновлюючого ремонту.

З матеріалів справи вбачається Акт виконаних робіт від 14 квітня 2017 року, відповідно до якого, загальна вартість виконаних відновлювальних робіт склала 16 000,00 гривень. Проте суд критично відноситься до вказаного Акту, оскільки останній є неналежним доказом на підтвердження розміру збитків, що підлягають відшкодуванню позивачу. Разом з тим, матеріали справи не містять квитанції щодо оплати позивачем наданих послуг у заявленому розмірі.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 шкоди завданої ДТП у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені ним у позовній заяві обставини в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд відмовляє в задоволенні позову в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354, ЦПК України; суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (65012, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (Одеська область, Ананьївський р-н, с. Долинське), третя особа: ТДВ СК «Альфа-Грант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26) про стягнення шкоди завданої ДТП відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 22.10.2018 року.

Суддя: А.Ю. Бойчук