Провадження№2/235/1712/18
Справа №235/4230/18
РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Лебеденко В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Покровська міська рада про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Покровська міська рада про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1. У вказаній квартирі значаться зареєстрованими відповідачі по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Місцезнаходження ОСОБА_3 їй невідомо, оскільки він знаходиться у активному розшуку, а ОСОБА_2, її донька не мешкає в квартирі з 05.08.2014 року, переїхала жити в Російську Федерацію. 02.07.2018 року вона звернулась до виконкому Покровської міської ради із заявою про зняття з реєстрації ОСОБА_2 за її довіреністю, але їй було відмовлено. Просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням- квартирою АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що вона значиться зареєстрованою у спірному житлі, а власником спірного житла є відповідачі по справі ОСОБА_2 та її онук ОСОБА_3, який в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно значиться як ОСОБА_5 ( анкетні дані до усиновлення).

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з«явились, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки не повідомили (а.с.26-29,34-37).

Представник третьої особи Покровської міської ради в судове засідання не зявився, просив справу слухати у його відсутність ( а. с. 20,31).

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки відповідачі двічі не зявились в судове засідання, не повідомили про причини своєї неявки, не надали відзив на позовну заяву, а позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Суд, вислухавши пояснення позивачки , дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_1 відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 значиться зареєстрованою в квартирі АДРЕСА_1 ( а. с. 8).

Власниками зазначеної квартири є ОСОБА_2 належить ѕ частина квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_5 ј частина квартири , що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а. с. 6).

Згідно пояснень позивачки в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_5 та відповідач по справі ОСОБА_3 є однією особою, анкетні дані в інформаційній довідці зазначені до його всиновлення, проте доказів з цього приводу суду не надано.

Згідно акту про не проживання від 12.07.2018 року за № 15570 від 13.07.2018 року ОСОБА_3 не мешкає у спірній квартирі з 2000 року,перебуває у розшуку; ОСОБА_2 не мешкає в квартирі з серпня 2014 року по теперішній час. ( а. с. 7, 10).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійсненні власником права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( частина друга статті 386 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права корситування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка посилається на норми ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, як на правову підставу позову.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сімї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку ( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

В даному випадку правовідносини, що виникли між сторонами, зокрема між співвласниками квартири і їх членом сімї , з приводу користування житловим приміщенням, регулюються нормами ст. 405 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім»ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, тобто не мають статусу співвласника житлового приміщення, а правом звертатися до суду на підставі ст. 405 ЦК України про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням наділені лише власники житла, а не члени власника житлового приміщення.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб ( співвласників), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачі ОСОБА_2 ОСОБА_5.( ОСОБА_3.) є співвласниками квартири АДРЕСА_1 позивачка по справі має статус члена сім»ї власника, проте звертається до суду з вимогами про визнання власників такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Суд при цьому зазначає, що право особи бути зареєстрованим за місцезнаходженням житлового помешкання, яке особі належить на праві приватної власності, не обмежується нормами чинного законодавства.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачка відповідно до довіреності, наділена правом бути представником відповідача з питання зняття з реєстрації, проте нею не була дотримана процедура такого зняття , що передбачена Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року.

Тобто, в даному випадку, спір про зняття з реєстрації відповідачки ОСОБА_2, виник не між сторонами по справі, а між ОСОБА_2 та відділом реєстрації Покровської міської ради.

Відповідно до ст. 7 Закону« Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;свідоцтва про смерть;паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;підстав на право користування житловим приміщенням.

У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник).

При наявності у відповідача як співвласника квартири, відповідного волевиявлення на зняття з реєстрації , вирішення вказаного питання можливо Покровською міською радою (сектором реєстрації) при додержанні відповідачем або його представником певної процедури, встановленою вищезазначеними нормативними актами.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що позивачка як член сімї власників житла не наділена правом звертатися до суду з вимогами про визнання осіб- співвласників житла такими, що втратили право користування житловим приміщенням, на підставі правових норм ст.ст. 71, 72, ЖК України, ст. 405 ЦК України, позбавлення їх права користування житловим приміщенням, в даному випадку, призведе до порушення норм матеріального права, а вказане питання - зняття з реєстрації, з урахуванням обставин справи, вирішується іншим шляхом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 317,355, 391,405 ЦК України, ст.ст. 9,156 ЖК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Покровська міська рада про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 31.10.2018 року.

Суддя: