Справа № 348/1847/17
Провадження № 22-ц/779/145/2018
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р.П. Р. П.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Капущак С.В.

з участю: представника апелянта ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, з апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 на рішення Надвірнянського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 27.10.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народилося двоє дітей: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти проживають разом із нею, перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, працює у Російській Федерації в м. Сургут, Тюменської області у ТзОВ «Карс», однак на утримання дітей коштів не виділяє.

Рішенням Надвірнянського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дитей, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повнолітня. Стягнення аліментів розпочато з 14 вересня 2017 року. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь держави 640 гривень судового збору.

На дане рішення представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, просить рішення в частині стягнення розміру аліментів змінити та стягувати з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повнолітня.

Апелянт у скарзі зазначає, що позивачем не доведено обставини, що відповідач має стабільний заробіток, оскільки працює в м. Сургут, Тюменської області в ТзОВ «Карс» вахтовим методом. Не надано жодних належних доказів про стабільність роботи чи розмір заробітку та не заявлено клопотання про витребування інформації для доведення вказаної обставини.

Відповідач працює за вахтовим методом у Сибіру, його доходи є мінливими та не регулярними. Крім цього, на його утриманні перебуває непрацездатна онкохвора мати.

Від народження дітей і по теперішній час відповідач не припиняв їх матеріально забезпечувати. Позивач разом із своїми батьками не допускає його до дітей, він постійно надсилав кошти позивачу, які повинні були використовуватися на утримання сім»ї. Крім цього, для забезпечення сім»ї окремим житлом вклав 340000 гривень для будівництва житлового будинку, який побудований на земельній ділянці батьків позивача та частково на ділянці, яку він купив за 700 доларів США.

Суд не врахував, що закон покладає обовязок на утримання дітей до досягнення ними повноліття на обох батьків. Тому, розмір аліментів 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку буде розумним та справедливим.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За статтею 367 ЦПК, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27.10.2010 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Битківської селищної ради, Надвірнянського району, актовий запис №17. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на вихованні та утриманні позивача.

Дані обставини підтверджені письмовими доказами та сторонами не заперечуються.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач має регулярний заробіток та матеріальну можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку.

Відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 працює вахтовим методом у Російській Федерації, що стороною відповідача не заперечується, а навпаки зазначено про це у доводах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував матеріальне становище відповідача, відсутність у нього інших дітей, величину прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, встановленого законодавством та вимоги ч. 3 ст. 181 СК України.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи представника апелянта, що суд з порушенням вимог процесуального законодавства не дослідив розмір заробітку ОСОБА_4 та що він працює вахтовим методом, тому має нерегулярний заробіток, що позбавляє його можливості сплачувати йому аліменти у визначеному розмірі.

До даного часу ні відповідач, ні його представник не подали суду жодного документа про заробіток та характер роботи, хоча подання таких доказів залежить у даному випадку тільки від працівника, тому представник апелянта помилково вважає, що не отримання таких документів є недоліком суду першої інстанції.

Представники сторін у засіданні апеляційного суду пояснили, що мати апелянта померла, тому на даний час не можна брати до уваги доводи представника апелянта, що розмір аліментів визначений судом повинен бути зменшений у звязку з витратами ОСОБА_4 на її лікування.

У зязку з тим, що відповідач працює, суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів у частці від його доходу та з врахуванням його матеріального стану. З урахуванням усіх обставин справи, можливості та обовязку ОСОБА_4 надавати допомогу обидвом дітям, колегія суддів вважає, що клопотання представника апелянта про стягнення аліментів тільки у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку буде надто несправедливим відносно його дітей.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його законності не спростовують, тому відсутні підстави для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Надвірнянського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2017 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді: В.А. Девляшевський

А.Ю. Малєєв