"26" вересня 2018 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Заярного А.М.,
за участі секретаря Буга Р.М.,
розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
25.07.2018 року позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з твердої грошової суми 500 грн. щомісяця на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення старшим сином ОСОБА_5 повноліття. Раніше виданий виконавчий лист (ВП № 51251104) за рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 19.03.2015 року - відкликати.
Підставами звернення до суду з позовом стало те, що під час зареєстрованого шлюбу з відповідачем, який відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду було розірвано 11.09.2014 року, у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких записаний та являється відповідач. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. За станом здоров'я діти та відповідач здорові.
Вказала, що вона працює на посаді вихователя у ДНЗ №2, де отримує відповідні доходи, яких не вистачає для нормального проживання і харчування її та двох дітей. Для дітей необхідно купувати продукти харчування, гігієни, одяг та інші необхідні речі. Крім того, син ОСОБА_5 навчається у третьому класі, а дочка ОСОБА_6 відвідує ДНЗ № 2 м. Жмеринка, в звязку з цим для сина необхідно купувати шкільне приладдя та форму.
Зазначила, що їй матеріально важко утримувати дітей на присуджені ще в 2013 році аліменти 500 грн. на кожну дитину, в той час як станом на 2018 рік мінімальний розмір аліментів збільшився на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та з липня 2018 року мінімум порівняно з 2013 роком значно зріс, як і мінімальна заробітна плата. Інших утриманців у відповідача, який як їй відомо працює не офіційно займаючись тимчасовими заробітками, інших утриманців у відповідача немає, стягнень по іншим виконавчим документам не проводиться.
14.08.2018 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Розяснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачу ОСОБА_2 було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та фактичним місцем проживання, а саме за адресою: с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області, вул. Степова, 12, на адресу повернувся конверт із відміткою «наданий час не проживає», та АДРЕСА_1, на адресу повернувся конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.24, 26).
В зв'язку з вищевказаним, 10.09.2018 ухвалою суду вирішено судове засідання провести з повідомленням викликом сторін на 26 вересня 2018 року, дана ухвала з документами була надіслана повторно на зареєстровану адресу відповідача: с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області, вул. Степова, 12. На адресу повернувся конверт із відміткою «наданий час не проживає», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.30).
26.09.2018 року позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, розгляд справи просила проводити у її відсутність, у разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Згідно з положеннями частини 7 та 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, відзиву на позовну заяву не подав.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд не вбачається. У відповідності до частини четвертої цієї статті, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення)
Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Як вбачається із копії свідоцтв про народження Серія І-АМ № 159859 та 1 АМ № 247796, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, являються батьками двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5,6).
Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 11.09.2014 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.7)
Згідно копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.03.2015 року присуджено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця починаючи з 10.02.2015 року до досягнення старшою дитиною повноліття, (а.с.8, 8 зворот).
Як вбачається з копії постанови головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 23.05.2017 року про передачу виконавчого провадження, виконавчий лист № 130/387/15 ц, виданий 16.04.2015 Жмеринським міськрайонним судом переданий Оратівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.9, 9 зворот).
Відповідно до копії постанови головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_7 встановлено, що боржник ОСОБА_2 не сплачує аліменти та не з'являється на виклики державного виконавця, тому накладено арешт на житловий будинок за адресою Вінницька область, Оратівський район, с. Новоживотів, вул. Степова, 12 (а.с.10,10 зворот).
Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом і ніким не оспорені.
З досліджених в судовому зсіданні доказів вбачається, що розмір аліментів, які були присуджені до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання двох дітей за рішенням суду від 19.03.2015 року, є значно меншими від встановленого мінімального розміру, визначеного розміру аліментів не достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дітей.
До вказаних правовідносин застосовуються норми права, визначені Сімейним кодексом України.
Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із частиною 3 статті 181 СК України,за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з частиною першою статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Тобто розмір аліментів, який стягується з відповідача на корить позивача на утримання двох дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в розмірі 1000 гривень за рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.03.2015року, не відповідає мінімальному розміру, встановленому статтею 182 СК України.
На час звернення з цим позовом до суду, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум дітей, віком від 6 до 18 років, з 01.07.2018 складає 1944грн., а з 01.12.2018 2027 грн.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (стаття 191 СК України).
Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
На аналогічні норми законодавства послалася і позивачка у своєму позові.
Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Суд оцінивши наявні у справі докази у відповідності до статей 77, 78, 79, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх досліджені, за умови відсутності підстав для звільнення відповідача від обовязку утримувати дітей, приходить висновку про задоволення позову, адже розмір аліментів присуджений за рішенням суду від 19.03.2015 року, є значно меншими від встановленого мінімального розміру, на який просить змінити стягувані аліментів позивач, якого не достатньо для забезпечення належних умов життя та гармонійного розвитку дітей.
З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн..
Керуючись ст.ст. 7, 141, 155, 180, 181, 182, 192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 11, 12, 13, 141, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 89, 259,263-265,430 ЦПК України, Суд
ВИРІШИВ:
Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - на утримання двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 25.07.2018 до досягнення старшим сином ОСОБА_5 повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (з 25.07.2018 до 25.08.2018) допустити до негайного виконання.

Раніше виданий виконавчий лист за рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 19.03.2015 (ВП № 51251104) - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106, рядок 1.1.2).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2).

Суддя: А.М. Заярний