Провадження №2-н/193/12/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

22 жовтня 2018 року смт.Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Шумська О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою та просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 року становить 1944 гривень.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Так, заявник просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі, який перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 заявлено вимогу, яка не передбачена ст. 161 ЦПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 161, 165, 166 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_2.

Розяснити, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.В.Шумська