Ухвала

29 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 757/51140/14-ц

провадження № 61-43429 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду міста Києва від 12 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, третя особа Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом та просила стягнути на її користь з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України 93 274,39 грн на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих Пенсійним фондом України, щодо не нарахованої та не отриманої різниці у пенсії державного службовця за період з лютого 2009 року по 01 травня 2016 року з урахуванням індексу інфляції в сумі шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року в складі судді Литвинової І. В. позов задоволено.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 12 червня 2018 року в складі колегії суддів Кирилюк Г. М., Болотова Є. В., Слюсар Т. А. апеляційну скаргу Пенсійного фонду України задоволено, рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року скасовано та увахлено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

27 серпня 2018 року ОСОБА_2 з пропуском строку на касаційне оскарження подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказане судове рішення.

На виконання вимог ухвали Верхоного Суду від 10 вересня 2018 року про залишення зазначеної касаційної скраги без руху ОСОБА_2 подала до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій зазначила, що в судовому засіданні вона присутня не була, а копію оскаржуваної постанови станом на 27 серпня 2018 року не отримувала.

Указані обставини є достатніми підставами для поновлення строку на касаційне оскарження.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Малозначними є справи, в яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункти 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в даній справі є майнова вимога про відшкодування шкоди, ціна якої не перевищує 176 200 грн, тому справа є малозначною в силу закону.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що справа, хоча і є малозначною, але становить значний суспільний інтерес, оскільки затверджена Пенсійним фондом України форма довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії не відображає всі складові заробітної плати, що є підставою для не донарахування пенсії. Однак, предметом позову в даній справі є відшкодування шкоди, а не зміст форми довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії, затвердженої Пенсійним фондом України, а тому вказані доводи не заслуговують на увагу.

Посилання ОСОБА_2 на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваним судовим рішенням та не дає висновку про наявність обставин, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, держави-члени Ради Європи мають вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду міста Києва від 12 червня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду міста Києва від 12 червня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко