Номер провадження: 22-ц/785/5908/18
Номер справи місцевого суду: 521/5284/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

за участю секретаря Озарчук В.С.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_2

заінтесована особа - державний виконавець Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3

заінтересована особа - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2018 року, у складі судді Коблової О.Д.,

в с т а н о в и в:

В березні 2018 року ОСОБА_2 подав скаргу на рішення державного виконавця про встановлення заборгованості за аліментами. У скарзі посилався на те, що він постійно особисто, а також через своїх батьків надає допомогу в утриманні дитини, в розмірі, який перевищує розмір аліментів. Саме тому він не цікавився долею виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів, і дізнався про наявність боргу, коли отримав постанови виконавця про тимчасові обмеження у правах виїзду за межі України та керування транспортними засобами. У скарзі навів приблизний розрахунок коштів, які були витрачені на дитину за цей час, а саме в розмірі 87300 грн., тому просив визнати відсутньою заборгованість зі сплати аліментів.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 та встановлення розміру заборгованості за аліментами відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, 12.06.2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить ухвалу скасувати. При цьому посилається на те, що судом не в повному обсязі досліджено докази у справі, незаконно відмовлено в допиті свідків, його було позбавлено можливості довести суду, що батьками в рахунок аліментів надавалась допомога дочці. Враховуючи надмірну емоційність і явну упередженість, судді було заявлено відвід, але ухвалою від 14.05.2018 в задоволенні заяви про відвід судді відмовлено. Під час розгляду відводу неповно вивчено обставини справи, не досліджено аудіозапис судового засідання, на якому чітко простежується непослідовність та упередженість судді.

Від ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін, посилаючись на те, що згідно наданого розрахунку заборгованості по аліментам від 16.05.2018 року, встановлена заборгованість ОСОБА_2 у розмірі 72197,79 гривень. Відтак, рішення суду щодо покладеного обовязку по сплаті аліментів ОСОБА_2 не виконує. Боржником ігноруються вимоги державного виконавця щодо сплати заборгованості та подальшого виконання рішення суду. Сума заборгованості не погашена, наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на нього судовим рішенням є підставою для вжиття відносно нього заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав, пояснив, що у нього відсутні квитанції чи письмові докази про сплату аліментів, наполягав на задоволенні скарги.

ОСОБА_4 заперечувала проти її задоволення, не оспорювала, що дитина відвідує батьків ОСОБА_2, а також факту отримання дитиною подарунків, але не вважала, що таке є ознакою виплати аліментів, які присуджені рішенням суду, таку допомогу, на її твердження, ОСОБА_2 не надає.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, заявник не надав жодного доказу на підтвердження того, що ним виконується рішення суду та сплачуються аліменти в розмірі та порядку, встановленому законом України, і сума боргу не погашена.

Колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Скарга ОСОБА_2 подана в порядку оскарження дій державного виконавця і підстави зводяться до відсутності боргу, що є ознакою спору. Інших підстав для оспорення дій виконавця не наведено.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов'язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

На підтвердження доводів апеляційної скарги про відсутність боргу ОСОБА_2 не надано жодних письмових доказів, які б свідчили про сплату аліментів в період, який визначений періодом боргу, тому доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати встановленим, що дії виконавця виходять за межі наданих йому повноважень і суд дійшов вірного висновку про унеможливлення задоволення скарги.

Разом із тим, враховуючи викладене, та те, що спір виник щодо розміру заборгованості за аліментами, такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом. Отже, ОСОБА_2 не позбавлений права оскарження розрахунку боргу в позовному провадженні, тому не надається оцінка решти доводів по суті, які стосуються безпосередньо заборгованості.

Доводи про безпідставну відмову у задоволенні заяви про відвід не впливають на зміст висновків суду.

Безумовних підстав, які виключають можливість судді першої інстанції взяти участь в розгляді справи, передбачених ст.36 ЦПК, не наведено, і заява про відвід вирішена у передбачений законом спосіб відповідно до вимог ст.40 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про унеможливлення задоволення скарги, тому підстави для задоволення апеляційної скарги в межах наведених доводів відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: