Справа № 214/7068/18
2-н/214/876/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку з ПАТ «Криворіжіндустрбуд» ,-

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2018 року в Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку з ПАТ «Криворіжіндустрбуд».

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано,якщо:заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Так, ОСОБА_2 просить суд стягнути заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 30282,95 грн., середній заробіток в сумі 42072,16 грн. за час затримки розрахунку при виплаті заробітної плати за період з 14.05.2018 року по 23.10.2018 року.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

В підтвердження заборгованості по виплаті заробітної плати заявником надано довідку № 157 від 08.06.2018 року, згідно якої заборгованість по заробітній платі ПрАТ «Криворіжіндустрбуд» перед ОСОБА_2 складає 30 282,95 грн.

Що ж стосується вимог про стягнення середнього заробітку в сумі 42072,16 грн. за затримку розрахунку при виплаті заробітної плати, то останній наведений лише в заяві про видачу судового наказу та не підтверджений документально, що позбавляє суд вважати даний розрахунок безспірний.

Пункт 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачає, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У п. 9 вказаної постанови зазначається, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Таким чином, в супереч викладеного, заявником не надано суду належного доказу щодо нарахованої суми середнього заробітку в розмірі 42072,16 грн. за затримку розрахунку при виплаті заробітної плати за період з 14.05.2018 року по 23.10.2018 року, що не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 165 встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 165 ЦПК передбачено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 165 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку з ПАТ «Криворіжіндустрбуд»

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 163, 165, 166, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку з ПАТ «Криворіжіндустрбуд» відмовити.

Роз'яснити заявнику, що відмова у видачу судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Ткаченко