Справа №461/4352/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Скаба В.О.,

представника позивача ОСОБА_1.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та витрат на лікування

встановив:

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки щомісячно в розмірі 3 000,00 гривень та з урахуванням індексації але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Також, просить стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування доньки в сумі 19 268,61 гривень

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2014 році розірвала з відповідачем шлюбні відносини. Від шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, у свою чергу, маючи можливість приймати участь у вихованні доньки, ухиляється від обов'язку утримувати дитину, не підтримує з донькою жодних зв'язків та не надає їй жодної матеріальної допомоги. Крім цього вказує, що з 2015 року донька хворіє та потребує постійного догляду. Позивач не в змозі в необхідній мірі забезпечити потреби дитини.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в частині сплати аліментів щомісячно в розмірі 2 000,00 грн. Вказав, що його середньомісячний дохід становить близько 5000 грн., але в подальшому має звільнитись. Просив відмовити в решті позовних вимог, оскільки вважає такі необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові, є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 28.09.2012 року /а.с.9/.

Неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом із матір'ю, відповідач матеріально не утримує дитину, а дохід позивача не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно копії посвідчення інваліда з дитинства серії НОМЕР_2 /а.с.11/, медичного висновку №187 /а.с.12/, медичних висновків №225 від 30.11.2015 року та ЛКК від 30.11.2015 року /а.с.15-16/, медичного висновку №29 від 19.02.2018 року /а.с.17/ - ОСОБА_4 хворіє та має інвалідність. Зі змісту копій квитанцій та договорів про надання послуг на лікування ОСОБА_4 /а.с.33-56/ вбачається, що половина суми витрат здійснених на лікування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, понесених матір'ю, становить 19 268,61 гривень.

Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Суд вважає, що обов'язок нести витрати на дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Проживання відповідача окремо, не звільняє його від виконання цього обов'язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та догляду за дитиною пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Відтак, суд відхиляє доводи відповідача про необґрунтованість позовних вимог щодо коштів на лікування дитини.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, зокрема матеріальне становище відповідача, який в стані собі дозволити аліменти в розмірі 2500 грн. на місяць, а також те, що відповідач пред'явлений до нього позов в частині стягнення аліментів частково визнав, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а тому слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття та додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 19 268,61 гривень.

Вирішуючи питання судових витрати, суд з урахуванням положень ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.06.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 19 268 (дев'ятнадцять тисяч двісті шістдесят вісім) гривень 61 копійку - додаткових витрат на лікування доньки.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 563 (п'ятсот шістдесят три) гривні 84 копійок судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення виготовлено 01.10.2018 року.