Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дідук С. В.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представника Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації - Бойко М.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що з 19.04.2008 року по 15.06.2012 року сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін від шлюбу народився син ОСОБА_4.

Свої вимоги мотивувала тим, що фактично шлюбні стосунки було припинено з початку 2011 року через постійне приниження та знущанням чоловіком. Неодноразові звернення до міліції не давали жодного результату. Позивачка не мала можливості спокійно проживати та виховувати дитину. Атмосфера, в якій знаходилась дитина, була нестерпна, позивачка з сином переїхала жити до свої батьків.

Вказувала, що відповідач не надає кошти на утримання сина, має заборгованість по сплаті аліментів.

Крім того, з 2013 року позивачка проживає з іншим чоловіком, який приймає участь в утриманні та вихованні ОСОБА_4.

Посилаючись на те, що батько дитини самоусунувся від виховання дитини, позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Пояснила суду, що протягом року розгляду справи у суді, відповідач не вчинив жодної дії, спрямованої на налагодження контакту з сином, не привітав сина з днем народження, перебуваючи з ним в одному селі, коли дитина була на літньому відпочинку, не прийшов до дитини, не здійснив спроби поспілкуватися з сином. Вказувала, що дитина не ідентифікує себе з відповідачем як з батьком, батьком вважає нинішнього чоловіка позивачки.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. При цьому суду пояснював, що не спілкується з сином, оскільки не хоче загострення конфлікту. Сподівається, що син все зрозуміє, коли виросте.

Представник Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Бойко М.В. в судовому засіданні просила позов задовольнити. Вказувала, що відповідачу неодноразово під час розгляду справи у суді наголошувалося на необхідності спілкуватися з дитиною, однак відповідач знехтував своїми батьківським и обов'язками.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_4 та його батьками є сторони по справі.

На даний час дитина проживає з матір'ю - позивачкою по справі, батько дитини участі в вихованні дитини не приймає.

За результатам діагностики психологічного розвитку та особистісно-емоційної сфери дитини від 09.04.2012 року та психолого-педагогічної характеристики вербальна активність дитини занижена у зв'язку з наявністю страху і відсутності безпеки ( а.с.22-23).

Відповідно висновку психологічного обстеження №92 від 12.10.2016 року, малолітній ОСОБА_4 має почуття байдужості та відсторонення до гр. ОСОБА_2, через те, що батько дитини протягом тривалого часу не приймав участі у життя сина, разом з тим у хлопчика присутня позитивна підтримка всієї родини, де він на даний час проживає (а.с.106).

Згідно висновку Подільської районної у м.Києві державної адміністрації від 27.01.2017 року № 106-578, ОСОБА_2 участі у вихованні сина не приймає, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень сина, не турбується про стан його здоров'я. Орган опіки та піклування вбачає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_4 ( а.с.107).

Судом встановлено, що відповідач добровільно ухиляється від спілкування з дитиною та не надає будь-якої допомоги на її матеріальне утримання та виховання.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків.

Статтею 150 Сімейного кодексу України, статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлений обов'язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 16 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 36 від 30.03.2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 позбавлення батьківських прав; нормативно-правовий акт № 3 від 30.03.2007" постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Згідно ч.1 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків.

Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідачем не доведено факту належного виконання батьківських обов'язків відносно сина, доказів на спростування доказів позивача не надано.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач, маючи об'єктивну можливість виконувати свої батьківські обов'язки, свідомо нехтує ними та ухиляється від їх виконання.

В судовому засіданні встановлено факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків відносно малолітного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4, є доцільним та не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дитини.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Також з відповідача згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 551,20 грн.

Згідно ч. 6 ст.164 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського РВ ДРАЦС у м.Києві для внесення відмітки до актового запису №1-БК № 137121від 31.07.2008 року про народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

На підставі викладеного, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ст.51 ч.2 Конституції України, ст.ст.3, 150, 155, 157, 164, 166, 180-182, 184, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258-260, 263, 264, 265, 268, 273280-283, 430 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) 551,20 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лишу вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 24 вересня 2018 року.

Суддя Т. В. Войтенко