Дата документу 03.09.2018 Справа № 554/5596/18
Провадження № 2/554/2555/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Безуглої В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (36000, АДРЕСА_1) до Шевченківської районної у м. Полтаві ради (36040, м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30), виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради (36040, м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30) про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2018 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшла вищевказана позовна заява, відповідно до якої позивач ОСОБА_1 прохав суд визнати за ним право власності на гараж загальною площею 47,0 кв.м., який складається з наступних приміщень: приміщення гаража № 1 площею 20,8 кв.м.; приміщення майстерні № 2 площею 18,2 кв.м.; приміщення кабінету № 3 площею 8,0 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він відповідно до договору купівлі-продажу від 30.09.2003 року є власником 1/2 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 що розташовані на земельній ділянці площею 1466 кв.м. «Определением Октябрьского районного народного суда г. Полтавы» від 05.01.1984 року, що набрало законної сили та не було скасовано у встановленому законом порядку визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, відповідно до якого в індивідуальному користуванні ОСОБА_2 перебувало 694 кв.м. земельної ділянки, а в загальному користуванні - 136 кв.м. Таким чином, до позивача перейшло право особистого користування земельною ділянкою у розмірі 694 кв.м, а загального користування - 136 кв.м. Позивачем зазначено, що ним, на земельній ділянці, що перебуває у його користуванні, було збудовано одноповерхову господарську будівлю загальною площею 47,0 кв.м, до складу якої входять наступні приміщення: приміщення гаража № 1 площею 20,8 кв.м.; приміщення майстерні № 2 площею 18,2 кв.м.; приміщення кабінету № 3 площею 8,0 кв.м. Висновком експерта встановлено, що розташування, конструктивна система, об'ємно-планувальне рішення, санітарно-гігієнічні умови, пожежна безпека та інженерне обладнання гаража за адресою: АДРЕСА_2, відповідають будівельно-технічним вимогам, що діють на території України та висуваються до індивідуальних гаражів. Заявником зазначено, що наявність гаражу не порушує права інших осіб, а тому прохав суд визнати за ним право власності на вказаний гараж.

23.07.2018 р. ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито загальне позовне провадження у справі з викликом сторін по справі.

30.07.2018 року до суду від представника відповідачів у справі - Шевченківської районної у м. Полтаві ради та виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

01.08.2018 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав суд позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, надавши їм оцінку в їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 30.09.2003 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу, копія якого наявна в матеріалах справи, що посвідчений державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 30.09.2003 року, та зареєстрований в Полтавському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 4-1540 та записаний в реєстрову книгу № 15 за реєстровим № 49.

Відповідно до вказаного договору позивач ОСОБА_1 придбав у власність 1/2 частину житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1, розташований на земельної ділянці площею 1466 кв.м. та складається в цілому з: жилий будинок літ "А-1", дерев'яний, обкладений цеглою, жилою площею 35,40 кв.м., надвірні споруди: сарай В, вбиральня Г, вбиральня Д, огорожа № 1-3, замощення № 4, водогін дворовий № 5. Також, відповідно до вказаного договору купівлі-продажу за згодою співвласника в користування покупця переходить: в будинку під літер А-1: кімната жила 2-2 пл. 17,90 кв.м., сіни-II пл. 11,10 кв.м., сарай В, вбиральня Д. В загальному користуванні: огорожа № 1-3.

Відповідно до реєстраційного посвідчення від 30.09.2003 р., копія якого наявна в матеріалах справи, що є невід'ємною частиною правовстановлюючого документу, Полтавським бюро технічної інвентаризації посвідчено, що 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1, зареєстрована за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2018 р. Згідно з цим документом встановлено фактичне користування 1/2 частиною житлового будинку: кімната жила 2-2 пл. 17,9 кв.м., сіни-ІІ пл. 11,1 кв. м, сарай В, вбиральня Д, в загальному користуванні: огорожа № 1-3.

Також, судом встановлено, що «определением Октябрьского районного народного суда г. Полтавы» (дослівно російською мовою відповідно до оригіналу документа) від 05.01.1984 року № 2-19/84, що набрало законної сили 16.01.1984 року та не було скасовано у встановленому законом порядку, визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, на підставі якого на праві індивідуального користування у ОСОБА_2 перебувало 694 кв.м. земельної ділянки, а в загальному користуванні - 136 кв.м., відповідно до Схеми реального розподілу землекористування співвласників, копія якого наявна в матеріалах справи.

Таким чином, до позивача перейшло право особистого користування земельною ділянкою 694 кв.м, а загального користування - 136 кв.м.

Судом встановлено, що на земельній ділянці, що перебуває в особистому користуванні позивача, останнім було збудовано одноповерхову господарську будівлю загальною площею 47,0 кв.м, до складу якої входять наступні приміщення: приміщення гаража № 1 площею 20,8 кв.м.; приміщення майстерні № 2 площею 18,2 кв.м.; приміщення кабінету № 3 площею 8,0 кв.м. (відповідно до Плану будівлі гаражу за адресою АДРЕСА_2, що є Додатком № 2 до Висновку № 50 від. 17.07.2018 р.).

Відповідно до Висновку експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження № 50 від 17.07.2018 року (по тексту - Висновок), наданого судовим експертом Федоровим Д.М. (свідоцтво № 1689 від 27.06.2014 р.), конструктивна система гаражу у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2, - без каркасна, поздовжньостінова (з несучими стінами, розташованими у поздовжньому напрямі). Несучі стіни виконані з кладки керамічної цегли на будівельному розчині загального призначення, окремі стіни - зі сталевих панелей. Стіни спираються на стрічковий фундамент із цегляного щебеню. На стіни спирається конструкція перекриття, виконана по дерев'яних балках. Розрахунковий проліт перекриття становить 3,20 м. Покриття виконане по дерев'яних балках. Розрахунковий проліт покриття становить 3,20 м.

Загальна стійкість системи забезпечується жорсткістю конструкції поздовжніх несучих стін та поперечними стінами, виконаними з керамічної цегли.

Покрівля виконана зі сталевих покрівельних листів. Дах будівлі - багатощипцевий із зовнішнім неорганізованим водостоком у сторону головного і тилового фасадів.

Відповідно до вказаного Висновку конструктивна система гаражу за адресою: АДРЕСА_2, запроектована так, щоб забезпечити її загальну стійкість при аварійних ненормованих локальних руйнівних навантаженнях на окремі несучі конструкції, відповідає загальним умовам міцності за ДБН В. 1.2-6-2008 "Основні вимоги до будівель і споруд. Механічний опір та стійкість" та конструктивної надійності за ДБН В.1.2-12-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ".

Також у Висновку зазначено, що розміщення гаражу поблизу садибної забудови на земельній ділянці садиби за адресою: АДРЕСА_2 відповідає вимогам п.3.6 ДБН 360-92*. Згідно розділу 7 "Транспорт і вулично-дорожня мережа" ДБН 360-92** "Планування і забудова міських і сільських поселень": 7.46* Довжина пішохідного підходу до гаражів і автостоянок постійного зберігання легкових автомобілів від місця проживання володаря не повинна перевищувати 800 м. Таким чином, розміщення боксів гаражів в кварталі садибної забудови відповідає вимогам п.7.46* ДБН 360-92**.

Згідно з Висновком, відповідно до розділу 6 "Вимоги до об'ємно-планувальних рішень гаражів" ДБН В.2.3- одноповерховий гараж, побудований позивачем, відповідає вимогам п.6.1 ДБН В.2.3- 2007, Розміри місця для зберігання автомобіля у приміщенні гаража №1 складають 3,16 м. (ширина) 6,57 м. (довжина), що відповідає вимогам п.6.3 ДБН В.2.3-15. Висота приміщення гаража №1 від підлоги до стелі складає 2,38 м, що відповідає вимогам п. 6.5 ДБН В.2.3-15.

Виїзд з гаража, згідно з Висновком, на вулицю Олени Пчілки відповідає вимогам п.6.26 Н В.2.3-15.

Отже, Висновком підтверджено, що об'ємно-планувальне рішення гаражу відповідає будівельно-технічним нормам; розташування, конструктивна система, об'ємно-планувальне рішення, санітарно-гігієнічні умови, пожежна безпека та інженерне обладнання гаража за адресою: АДРЕСА_2, відповідають будівельно-технічним вимогам, що діють на території України та висуваються до індивідуальних гаражів.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до п. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

У відповідності до чинного законодавства, а саме ч. 1, 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, інше нерухоме майно, які збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 16 ЦК України суд захищає невизнані, оспорювані або порушені цивільні права кожної особи.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що судом встановлено, що нежитлова будівля - гараж за адресою: м. Полтава, вулиця Олени Пчілки, 22г, побудований позивачем на земельній ділянці, що перебуває в його особистому користуванні, та який побудований відповідно до будівельно-технічних вимог, що діють на території України та висуваються до індивідуальних гаражів, не порушує права інших осіб, використовується позивачем за його господарським призначенням, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 16, 319, 328, 331, 376 ЦК України, ст. ст. 3-5, 10, 13, 76-81, 83, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (36000, АДРЕСА_1) до Шевченківської районної у м. Полтаві ради (36040, м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30), виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради (36040, м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30) про визнання права власності - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий 18.12.2012 р. Полтавським РС УДМС України в Полтавській області, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на гараж загальною площею 47,0 кв.м., який складається з наступних приміщень: приміщення гаража № 1 площею 20,8 кв.м.; приміщення майстерні № 2 площею 18,2 кв.м.; приміщення кабінету № 3 площею 8,0 кв.м., та розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області як суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Материнко М.О.