Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.18 р.

Лисичанський міський суд в особі головуючого судді Фастовця В.М., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 14 серпня 2008 року на користь відповідачки на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частини до 1/6 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

В обґрунтування позову зазначив, що на даний час не має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, оскільки на даний час змінився матеріальний та сімейний стан. Позивач вдруге одружився та від шлюбу має малолітню дитину ОСОБА_4, у звязку з чим, витрачає значну частину доходів на дитину та нову сімю.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Судом встановлено, що 14 серпня 2008 року рішенням Лисичанського міського суду Луганської області з ОСОБА_1 стягнути аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 22 липня 2008 року і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /а.с.6/.

21 лютого 2014 р. у позивача народився син - ОСОБА_4 /а.с.5/.

22 квітня 2015 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_5, актовий запис № 118, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області /а.с.4/.

Статтею 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватись про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Однак з часу народження у позивача сина ОСОБА_6 пройшло 4 роки 8 місяців, а зо дня укладення другого шлюбу три з половиною роки.

Суд вважає, що це занадто великий час, за який позивач не звертався з позовом про зменшення розміру аліментів до суду, тобто сам не вважав ці обставини такими, що впливають на його матеріальний стан.

Інших доказів погіршення матеріального стану позивачем не надано. З матеріалів справи вбачається, що позивач працює, є учасником бойових дій, тобто має постійний дохід і значні пільги, передбачені діючим законодавством для осіб цієї категорії /а.с.8,9/.

Разом з тим, позивачем не надана довідка про розмір його доходів, що позбавляє суд можливості встановити чи дійсно матеріальний стан позивача погіршився порівняно з часом стягнення аліментів.

Народження у позивача другої дитини не позбавляє його обовязку виконувати рішення суду, який визначив розмір аліментів на одну дитину. Цей розмір узгоджений з положенням ч. 5 ст. 183 СК України щодо стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів.

Посилання позивача, викладені в позовній заяві, про неможливість дружини працевлаштуватись, не заслуговують на увагу суду, оскільки жодного доказу цьому не надано, також не надано доказів перебування дружини на обліку в центрі зайнятості, а тому не можна і стверджувати про значне погіршенням матеріального стану позивача у звязку з одруженням та народженням другої дитини. оскільки.

Обставини, на які посилається позивач не є беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів, вони є значно завищеними і такими, що негативно впливають на малолітню дитину, якій позивач сплачувати аліменти за рішенням суду. А отже суд, не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 до ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: