Житомирський апеляційний суд
Категорія 27 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Борисюка Р.М.

Галацевич О.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №295/14029/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа ОСОБА_4) про визнання договору поруки недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 06 березня 2018 року, постановлене під головуванням судді Гумен Н.В.у м.Житомирі,

встановив:

У листопаді 2017 року у ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про визнання недійсним договору поруки, укладеного між нею та ОСОБА_3 20 травня 2015 року як такого, що укладений внаслідок обману, на підставі ст.230 ЦК України. В обґрунтування позову зазначила, що договір був укладений за ініціативою ОСОБА_3, який замовчував істотні обставини, а саме - розмір заборгованості (з урахуванням простроченої) згідно боргової розписки між ним та ОСОБА_4 від 26.11.2009 року та від 02.03.2010 року. Вважає, що договір поруки вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим договором.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 березня 2018 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції порушив її право на правову допомогу, позбавивши її можливості скористатися послугами адвоката, чим поставив її в нерівні умови з відповідачем, розглянув справу в порядку спрощеного провадження за відсутності передбачених процесуальним законом підстав. Вказує на те, що замовчування обставин, які мають значення для укладення правочину є обманом і такі обставини мали місце. Умови договору поруки є несправедливими, ОСОБА_3 у такий спосіб мав намір заволодіти належним позивачці будинком.

У відзиві ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.276, ч.1 ст.277 ЦПК України суд вирішує питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в ухвалі про відкриття провадження у справі, за клопотанням позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження не подавала, суд в ухвалі про відкриття провадження у справі вказане питання не вирішував, а за власною ініціативою, в судовому засідання визначив вид провадження.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального провадження.

Завершення розгляду справи у відсутність адвоката позивачки ОСОБА_5, яка була повідомлена про розгляд справи 06 березня 2018 року і не надала суду відомостей про причини неявки в судове засідання не призвело до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування рішення. Під час апеляційного розгляду позивачці було забезпечено право на захист її інтересів адвокатом.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 25 листопада 2010 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аванс згідно розписки від 26.11.2009 року в розмірі 1.500.749грн. (а.с.83,84).

Згідно письмового договору поруки від 20 травня 2015 року ОСОБА_2 виступила поручителем ОСОБА_4 щодо грошових зобов'язань, які виникли між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на підставі розписки від 26.11.2009 року в межах суми, еквівалентної 50000 доларів США (а.с.3). Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 29 жовтня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто 1052000грн. на підставі договору поруки від 20.05.2015 року (а.с.82).

Відповідно до ст.ст.230, 229 ЦК України, якщо одна сторона правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (зокрема, природи правочину, прав та обов'язків сторін), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як роз'яснено у п.20 постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не надала належних та допустимих доказів щодо замовчування ОСОБА_3 обставин, які мають істотне значення. Граничний розмір обов'язку поручителя ОСОБА_2 визначений у п. 5 договору.

Мотиви ОСОБА_2 при укладенні договору поруки ( припинення кримінального переслідування відносно ОСОБА_4.) не мають правого значення для вирішення спору.

Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, обумовлених цим правочином (ч.1 ст.234 ЦК України). Підставою для визнання правочину фіктивним є наявність умислу всіх сторін правочину. Звернення ОСОБА_3 після укладення оспорюваного договору поруки до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 коштів на виконання цього договору спростовує твердження позивачки про укладення договору поруки без наміру створення обумовлених даним договором правових наслідків.

Суд першої інстанції, зробив правильний висновок про безпідставність позову, доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Отже, з урахуванням положень п.7 ч.3 ст.376 ЦПК України, рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389- 391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Богунського районного суду м.Житомира від 06 березня 2018 року скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуюча: Судді: