Справа № 457/513/18
провадження №2/457/228/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючої-судді Марчука В.І.

при секретарі Кушнір М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Трускавецької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Трускавецької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 10.12.2003 року позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0738 га, що знаходиться по АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.05.2013 року Серія НОМЕР_2 виданого Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №637297 від 26.05.2003 року позивачу належить на праві приватної власності житловий будинок загальною площею 169,1 кв.м. Вказаний будинок знаходиться на вищевказаній земельній ділянці. У період з 2014 по 2016 рік позивачем проведено реконструкцію вказаного житлового будинку шляхом добудови та надбудови з розширенням загальної площі до 365,1 кв.м. Вказане підтверджується технічним паспортом житлового будинку від 24.03.2016 року. Звіт про проведення технічного обстеження від 16.03.2018 року складений ФОП ОСОБА_3 за результатами реконструкції індивідуального житлового будинку з прибудовою та надбудовою на АДРЕСА_1 встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації у відповідності до діючих ДБН. Оскільки, добудова та надбудова до індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1, зроблені позивачем без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту, є об'єктом самочинного будівництва. Враховуючи те, що позивачем здійснено будівництво нежитлової будівлі самочинно, вона у встановленому порядку не може зареєструвати за собою право власності на дане майно. Тому вирішила звернутися до суду з даною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Представник Трускавецької міської ради в судове засідання не з'явився, однак міським головою м. Трускавця подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника Трускавецької міської ради, при вирішенні даного спору покладаються на думку суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках..

Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0738 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, підтвердженням чого є державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 10.12.2003 року. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.05.2013 року Серія НОМЕР_2 виданого Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №637297 від 26.05.2003 року позивачу належить на праві приватної власності житловий будинок загальною площею 169,1 кв.м. Вказаний будинок знаходиться на вищевказаній земельній ділянці.

У період з 2014 по 2016 рік позивачем проведено реконструкцію вказаного житлового будинку шляхом добудови та надбудови з розширенням загальної площі до 365,1 кв.м. Вказане підтверджується технічним паспортом житлового будинку від 24.03.2016 року.

В технічному паспорті зазначено, що реконструкцію вказаного житлового будинку шляхом добудови та надбудови з розширенням загальної площі зведена самовільно.

Згідно ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтею 376 ЦК України також визначені певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Зокрема, згідно із нормою частини 5 статті 376 ЦК України, яка регламентує порядок визнання права власності на майно, що виникло внаслідок самочинного будівництва, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до Постанови №6 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» (далі за текстом Постанова №6) вказано:

Будівництвом об'єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об'єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку.

Під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки (стаття 19 ЗК, Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548), зазначений у рішенні відповідного компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування або передачу у власність з урахуванням цільового призначення земельної ділянки.

Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Порядок забудови земельних ділянок регулюється нормами Закону «Про регулювання містобудівної діяльності». Зокрема право на виконання підготовчих і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

ОСОБА_2 дійсно здійснила реконструкцію будівлі без дозволу на початок будівельних робіт (декларації), а отже самочинно.

Згідно Звіту про проведення технічного обстеження, розробленого ОСОБА_3 встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається за підставами, що незаборонені законом, зокрема із правочинів, ч. 2 цієї статті, передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Беручи до уваги вищенаведене, зокрема те, що самочинне будівництво спірного нерухомого майна здійснено без порушення будівельних і технічних норм, а також те, що судом не здобуто доказів того, що таке будівництво суперечить суспільним інтересам чи порушує права інших осіб та що таким будівництвом порушені санітарно-технічні вимоги чи правила експлуатації, суд не вбачає перешкод для задоволення позову, а вважає, що є достатньо підстав для задоволення такого і визнання за позивачем права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,263-265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 (ідентифікаційний НОМЕР_3) право власності на самочинно реконструйований індивідуальний житловий будинок з прибудовою та надбудовою на АДРЕСА_1 загальною площею 365,1 кв.м., Житловою площею - 223,9 кв.м. позначений на плані літ. «А-1» до якого відноситься гараж позначений на плані літ. «А-2», навіс позначений на плані літ. «В», огорожа позначена на плані циф. «1-5».

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. І. Марчук