Справа № 236/1981/18
31 жовтня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді - Бікезіної О.В.,
за участю секретаря - Снігирьової О.Ю.,
свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
26.06.2018 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що є власником будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Київська, 39. Окрім неї у зазначеному будинку зареєстрований чоловік позивача ОСОБА_5 та донька позивача - ОСОБА_4. Однак з липня 2014 року відповідач за вказаною адресою не проживає, не приймає участі в облаштуванні житла та не сплачує комунальні послуги. Місце її перебування позивачу не відоме. В добровільному порядку відповідач з реєстрації знятися не бажає, що порушує право власності позивача, а також право користування та розпорядження нерухомим майном у повному обсязі. За цих обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом, оскільки рішення суду їй необхідне для зняття відповідача з реєстрації. Просить визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Київська, 39.
Ухвалою суду від 10 липня 2018 року провадження по справі відкрито, справу призначено до підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року закрите підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі.
Третя особа ОСОБА_5 до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с.30).
Відповідач ОСОБА_4 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала.
Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Київська, 39 що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 серпня 1997 року, яке видане на імя ОСОБА_6 (а.с. 14) та довідкою, наданою КП «БТІ» від 16.10.2018 року (а.с. 10).
ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про шлюб, яке видане 24 квітня 2012 року серії І-НО № 279132, актовий запис № 27. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача ОСОБА_5 (а.с. 13).
Відповідач ОСОБА_4, донька позивача (а.с. 12) зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 11.05.2018 року (а.с. 10), довідкою наданою 27.06.2018 року виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області (а.с. 17), копією паспорта відповідача (а.с. 8).
Відповідно до акту обстеження від 18.04.2018 року, що складений головою вуличного комітету ОСОБА_7І, у присутності сусідів: ОСОБА_2 та ОСОБА_8, ОСОБА_4 за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Київська, 39 не мешкає з липня 2014 року (а.с.11).
Відповідно до ст. 8 ОСОБА_9 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_9 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_9 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_9 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_9 України гарантується. Ст. 41 ОСОБА_9 України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантує право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «ОСОБА_4 проти Бельгії» від 27.04.1979 року, п. 63).
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.
Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, позивач має право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Київська, 39. Відповідач протягом тривалого часу користувалася вказаним житловим приміщенням, але з липня 2014 року відсутня за адресою реєстрації. Власнику належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Той факт, що ОСОБА_4 з липня 2014 року по теперішній час за адресою: Донецька область, м. Лиман вул. Київська, 39 не проживає, особистих її речей в будинку не має підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3, які суду показали, що є сусідами родини позивача. До 2014 року відповідач проживала у будинку, з липня 2014 року вона там не проживає, особистих її речей в будинку не має.
З огляду на це, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог.
Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.
Керуючись ст.ст. 317,319,383,391,405 ЦК України, ст.ст. 4,13,18,76-83, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, третя особа ОСОБА_5, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до ч.1 п.15 п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції яка діє з 15.12.2017 року), апеляційну скаргу позивач має право подати до Донецького апеляційного суду через Краснолиманський міський суд.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 02.11.2018 року.
Суддя -