ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5183/18Головуючий у 1-й інстанції Позняк Василь Михайлович
Провадження № 22-ц/4817/24/18 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та учасників судового процесу: представника ПАТ Укргазбанк - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/5183/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку Укргазбанк в особі відділення №71/19 Акціонерного банку Укргазбанк на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2018 року, ухвалене суддею Позняком В.М., повний текст рішення складено 27 липня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ Укргазбанк) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №16 від 15 лютого 2007 року, а саме: 1827,73 дол. США простроченої заборгованості за процентами, 108478,42 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів, 42633,81 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту, за період із 10.11.2012 року по 22.02.2018 року.

Позов обгрунтований тим, що після набрання законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.02.2010 року, яким із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором №16 від 15.02.2007 року в розмірі 10197,68 дол. США; а також рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 28.01.2013 року, яким звернуто стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, заборгованість не погашена, у зв'язку із чим за період із 10.11.2012 року по 22.02.2018 року позивачем нараховано проценти та пеню заборгованість за кредитним договором №16 від 15 лютого 2007 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

ПАТ АБ Укргазбанк подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити. Вказує, що представник відповідача ОСОБА_2 частково визнав позовні вимоги в частині відсотків у сумі 1827,73 доларів США, однак судом першої інстанції не враховано дану обставину та необгрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог у даній частині. Крім того, звертає увагу на те, що місцевим судом не спростована неможливість застосування правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України у справі №6-157цс16. Вважає, що висновки, викладені у Постанові ОСОБА_4 Верховного Суду по справі №444/9519/12 не підлягають застосуванню, оскільки дані спори не є тотожними. Наголошує, що оскільки строк дії кредитного договору не закінчився, права позивача підлягають захисту. Одночасно підкреслює, що, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені судом першої інстанції не враховано те, що заявлено стягнення пені як щодо неналежного виконання зобов'язань за погашення тіла кредиту, так і пеня за неналежне виконання зобов'язань щодо погашення відсотків за користування коштами. Оскільки зобов'язання щодо погашення тіла кредиту на момент розгляду справи не виконано, тому пеня за несвоєчасну сплату тіла кредиту є такою, що відповідає вимогам кредитного договору, ЦК України та висновку ВС у справі №311/4189/15-ц від 25.04.2018 року.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачі, у визначені законом строки, не скористалися.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ Укргазбанк - адвокат ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Решту учасників цивільного процесу, будучи завчасно належно повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суду апеляційної інстанції не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Враховуючи наведене та вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнає неявку учасників справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 15 лютого 2007 року між ВАТ «Укргазбанк» в особі Тернопільської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений кредитний договір №16, за умовами якого банк надав, а позичальник прийняв кредит в розмірі 10940 доларів США, суму якого позичальник зобов'язувався погасити згідно з умовами цього договору в строк з 15 лютого 2007 року по 15 лютого 2019 року.

15 лютого 2007 року між ВАТ «Укргазбанк» в особі Тернопільської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» (кредитор), ОСОБА_3 (поручитель) та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений договір поруки №7, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору №16 від 15.02.2007р. в повному обсязі.

16 лютого 2007 року між ВАТ «Укргазбанк» в особі Тернопільської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 307, згідно з яким на забезпечення виконання обов'язків позичальника ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором №16 від 15 лютого 2007 року, передано в іпотеку майно, а саме: житловий будинок загальною площею 96,7 кв.м., в тому числі житловою площею 74,8 кв.м., що знаходиться за адресою с. Скоморохи Бучацького району Тернопільської області, вул.Шкільна,26.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2010 року у справі №2-1133/10 стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість у сумі 10197,68 доларів США, що еквівалентно 81482,52 грн. і 6,25 грн. пені та судові витрати. Із мотивувальної частини рішення вбачається, що судом достроково, у зв'язку із порушенням позичальником своїх зобов'язань, була стягнута сума кредиту, що залишилася на підставі статті 1050 ЦК України за кредитним договором та пені за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 січня 2013 року суд у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №16 від 15.02.2007 р. в сумі 10197,68 дол. США, що еквівалентно 81482,52 грн. та 6,25 грн. пені; 120 грн. - ІТЗ; 815,89 грн. судового збору, звернути стягнення на майно ОСОБА_5, передане в іпотеку АБ "Укргазбанк" згідно з договором іпотеки від 16.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 307, а саме: житловий будинок загальною площею 96,7 кв.м., в тому числі житловою площею 74,8 кв.м., що знаходиться за адресою с. Скоморохи Бучацького району Тернопільської області, вул.Шкільна,26, шляхом його продажу на прилюдних торгах.

Вказані судові рішення набрали законної сили.

Банк посилається на заборгованість позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором №16 від 15 лютого 2007 року, а саме: 1827,73 долари США простроченої заборгованості по відсотках, 42633,81 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту ;108478,42 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів за період із 10.11.2012 року по 22.02.2018 року.

Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (ст.554 ЦК України).

Відповідно до п.п. 3.3.2 Кредитного договору було встановлено обов'язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з 12,5% річних, не пізніше останнього банківського дня місяця. У разі виникнення простроченої заборгованості за простроченим кредитом, позичальник зобов'язувався сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.2.8 Кредитного договору 13,5% річних, починаючи із дня виникнення простроченої заборгованості.

Позичальник зобов'язувався протягом терміну дії договору повертати заборгованість по сумі кредиту згідно графіку погашення заборгованості, відповідно до додатку №1, що є невід'ємною частиною даного договору.

Також, пунктом 5.3 договору встановлено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування коштами Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 % річних від суми невиконаного зобов'язання за кожен день простроченого платежу від дня виникнення до повного погашення заборгованості.

Згідно із п.2 Договору поруки у випадку невиконання позичальником зобов'язань по кредитному договору, кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов'язань по кредитному договору до позичальника та/або поручителя. Поручитель зобов'язаний не пізніше двох днів з дати письмової вимоги перерахувати суму заборгованості позичальника за кредитним договором на рахунки кредитора.

Відповідно до вимог п.5.1 кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов'язань, банк має право відмовитись від виконання своїх зобов'язань та/або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобов'язаний відшкодувати банку збитки в розмірі неповерненої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених банком за цим договором, а також повернути банку заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки, понесені банком за цим договором.

Згідно із п.5.2 під збитками сторони розуміють неодержані доходи (втрачена вигода), які сторона мало право одержати у разі неналежного виконання зобов'язань за цим договором другою стороною (нараховані проценти за користування кредитом); витрати, здійснені сторонами за цим договором; заборгованість за цим договором у повному об'ємі (сума кредиту, проценти за користування кредитом).

У відповідності до вищенаведених вимог кредитного договору, за наявності прострочення позичальником виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк, ПАТ АБ Укргазбанк використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 10197,68 доларів США всієї суми кредиту, що еквівалентно 81482,52 грн. і пені 6,25 грн. (рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2010 року у справі №2-1133/10); а також шляхом звернення стягнення на майно ОСОБА_5, переданого в іпотеку АБ "Укргазбанк" згідно з договором іпотеки від 16.02.2007 року, а саме: житлового будинку загальною площею 96,7 кв.м., у тому числі житловою площею 74,8 кв.м., що знаходиться за адресою: с.Скоморохи Бучацького району Тернопільської області, вул.Шкільна,6., шляхом його продажу на прилюдних торгах, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №16 від 15.02.2007 р. у сумі 10197,68 дол. США, що еквівалентно 81482,52 грн. та 6,25 грн. пені (рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 січня 2013 року по справі №1903/2571/2012).

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ОСОБА_4 Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, підкреслюючи необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики, висловила свою позицію про те, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв'язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Таким чином, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. У зв'язку з цим, кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Відмовляючи у позові, суд виходив з тих обставин, що в кредитному договорі №16 від 15 лютого 2007 року сторони визначили строк кредитування до 15 травня 2019 року, однак позивачем, на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, було змінено порядок, умови та строк виконання зобов'язання, що засвідчено рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 лютого 2010 року, яким стягнуто всю суму заборгованості за кредитом, та рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 січня 2013 року, яким у рахунок погашення заборгованості у повному обсязі за кредитним договором звернуто стягнення на майно, передане в іпотеку, а тому кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідачів процентів та пені за користування кредитними коштами.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду, як таким, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Колегія суддів не може погодитись із твердженням апеляційної скарги про неврахування судом визнання представником ОСОБА_2 позовних вимог в частині відсотків у сумі 1827,73 доларів США, оскільки, відповідно до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону, що встановлено по даній справі, суд його не приймає. Відсутність ухвали суду щодо неприйняття часткового визнання позову, не призвело до неправильного вирішення справи, а тому, згідно із нормою ч.2 ст.376 ЦПК України, не може бути підставою для скасування судового рішення.

Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу на те, що оскільки строк дії кредитного договору не закінчився, права позивача підлягають захисту, є необґрунтованим. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2010 року у справі №2-1133/10 про стягнення заборгованості та рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 січня 2013 року по справі №1903/2571/2012 про звернення стягнення на заставлене майно засвідчують такі зміни. А тому право кредитора - банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не спростована неможливість застосування правової позиції, викладеної у постанові ВСУ у справі №6-157цс16, якою передбачалось, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору в силу ст.1048 цього Кодексу. Від зазначеного правового висновку відступила ОСОБА_4 Верховного Суду у постанові №14-154цс18 від 04 липня 2018 року, а тому суд обґрунтовано його не застосовував.

Натомість, суд першої інстанції у своєму рішенні правильно посилався на правову позицію ОСОБА_4 Верховного Суду у постанові №444/9519/12 від 28 березня 2018 року про застосування статей 1048,1050 ЦК України, щодо припинення права позикодавця на нарахування та стягнення процентів від суми кредиту після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, яка регулює подібні правовідносини.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, у справі не виявлено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді, у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний

суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку Укргазбанк в особі відділення №71/19 Акціонерного банку Укргазбанк залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені в апеляційному суді, покласти на позивача Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк Укргазбанк.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 05 листопада 2018 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

ОСОБА_6