АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Войтенко Т.В.
№22-ц/796/7684/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №758/5075/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.

ШебуєвоїВ.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до судді Дніпровського районного суду міста Києва Гончарука Віктора Петровича, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої діями судді, -

В С Т А Н О В И В

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до судді Дніпровського районного суду міста Києва Гончарука Віктора Петровича, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої діями судді, в якому просив зобов'язати Державу Україна в особі Державної казначейської служби України відшкодувати йому за рахунок державного бюджету України моральну шкоду, завдану незаконними діями судді у вигляді порушення ст.2,6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із замахом на його життя, у розмірі 305950 грн.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу як незаконну та необґрунтовану та ухвалити судове рішення по суті позовних вимог без направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначає, що суддя Гончарук В.П. позбавив його конституційного права на судовий захист із замахом на його життя, і через це суддя має нести цивільно-правову відповідальність.

Посилання суду на те, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є грубим порушенням ч.1 ст.4 ЦПК України.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

ОСОБА_3 в судове засідання не з&quП.;явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення 23.08.2018 року.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки суддя при здійсненні правосуддя не може бути відповідачем у цивільній справі.

Разом з тим, виходячи із суті позовних вимог та суб'єктного складу сторін у даній справі, апеляційний суд не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як убачається зі змісту позовної заяви, вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані тим, що в провадженні судді Дніпровського районного суду м.Києва Гончарука В.П. перебувала справа за його позовом, в межах якої подавалися заяви про відвід судді, про повернення судового збору, які залишалися без реагування. Вважаючи, що суддя позбавив його права на судовий захист та в результаті незаконних дій судді не було повернуто судовий збір, йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в 305 950 грн.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України &quse;Про судоустрій і статус суддів&quti; суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно ч. 1 статті 13 Закону України &qu"T;Про судоустрій і статус суддів&quwt; судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Відповідно частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно ч.3 ст.17 Закону України &qusi;Про судоустрій і статус суддів&quma; (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали), систему судоустрою складають місцеві суди, апеляційні суди та Верховний Суд. Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві. Питання притягнення судді до відповідальності врегульовано Законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду правосуддя».

Таким чином, на сьогодні чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність (статті 126 і 129 Конституції України).

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості (п. 66 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки).

За таких обставин, слід дійти висновку, що належним відповідачем у таких спорах може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

З огляду на те, що позовні вимоги ОСОБА_3 до судді Дніпровського районного суду міста Києва Гончарука Віктора Петровичане можуть бути предметом судового розгляду, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження в справі у вищезазначеній частині.

Таким чином, підстав для скасування ухвали Подільського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 рокув частині відмови у відкритті провадження за позовними вимогами ОСОБА_3 до судді Дніпровського районного суду міста Києва Гончарука Віктора Петровичанемає, а тому в цій частині оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Щодо вимоги ОСОБА_3 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями судді, то така вимога може бути предметом судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, в суду апеляційної інстанції наявні підстави для скасування ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року в частині відмови у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої діями судді, і направити справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Клопотання ОСОБА_3 про ухвалення апеляційним судом судового рішення по суті позовних вимог без направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах закону, оскільки таке повноваження суду апеляційної інстанції, відносно ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, не передбачене ст.374 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року в частині відмови у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої діями судді, скасувати і направити справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У решті ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняттята в частині залишення ухвали районного суду без зміни може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва