У х в а л а

10 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 352/960/17

провадження № 61-39395ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_1, про стягнення завданої матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від

24 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду. Скасовано заходи забезпечення, застосовані ухвалою Тисменицького районного суду про забезпечення позову від 09 червня 2017 року в частині накладення арешту на майно.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 червня

2018 року ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

20 серпня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 подав з пропуском строку на касаційне оскарження касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від

19 червня 2018 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої, другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

До касаційної скарги ОСОБА_1 додав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

Клопотання мотивоване тим, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції він не отримував та з 10 липня 2018 року перебував на амбулаторному лікуванні, після перенесеного повторного інфаркту, на підтвердження цих доказів надано виписку № 11073/17 про те, що заявник з 08 до 15 вересня 2017 року перебував на лікуванні та ксерокопію витягу з індивідуальної картки хворого, інших підстав ним не вказано. Також заявником не було зазначено, чи мало місце порушення судом апеляційної інстанції норм ЦПК України щодо порядку виготовлення та вручення йому копії судового рішення, передбаченого статтями 268, 272 ЦПК України.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2018 року надіслано судом до Реєстру - 20 червня 2018 року, зареєстровано -

21 червня 2018 року, оприлюднено -23 червня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Таким чином, виписка № 11073/17 стосовно того, що ОСОБА_1 з

08 до 15 вересня 2017 року перебував на стаціонарному лікуванні, не може бути поважною підставою для поновлення йому пропущеного процесуального строку у 2018 році. Не є належним доказом й ксерокопія витягу з індивідуальної картки хворого, оскільки з її змісту не вбачається яка саме особа звернулася до лікаря із скаргами на стан здоров'я та який період часу ця особа перебувала на амбулаторному лікуванні.

Крім того, наведені заявником підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження постанови не вказують на поважні обставини, які перешкоджали йому вжити всіх можливих заходів для отримання інформації про рух своєї справи у період з 19 червня 2018 року до 10 липня

2018 року.

Інших поважних причин для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень заявником не вказано.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави пропуску строку на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2018 року неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судя А. О. Лесько