Справа №489/4972/17
Провадження №2/489/650/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
09 січня 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Румянцевої Н.О.,
секретаря Матяєвої С.І.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Інгульський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Миколаївській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та зобовязання вчинити певні дії,
Позивач направив заяву про слухання справи за участю його представника, позов підтримує.
Представник позивача у судовому засідання підтримав позовні вимоги.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не відомо.
Представники третіх осіб у судове засідання не зявились.
Судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до наступного.
Як вбачається із довідки комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» №373 від 09.11.2017 року, в серпні місяці 2017 року з заробітної плати ОСОБА_2 було утримано 2561,05 грн. згідно постанови від 20.09.2017 року виконавче провадження №5446711 виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, сума перерахована п/д №1418 від 09.10.2017 року на депозит Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Миколаївській області.
Положеннями статті 18 Цивільного кодексу України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ст. 88 цього Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
За змістом п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.
У відповідності з п. 2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Пунктом 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Згідно із п. 3.2 та п. 3.5 вказаного Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172.
Пунктом 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №2 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» розяснено, що однією з обєктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.
Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано предявлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, зясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як правило у виконавчому написі сума є більшою ніж у вимозі, але це повязано з часом, який пройшов від надіслання вимоги і вчинення виконавчого напису.
Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Верховний суд України в постанові від 20 травня 2015 року в справі №6-158цс15 дійшов висновку, щобезспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.
Приватний нотаріус на запит суду не надав матеріалів, які були підставою для видачі виконавчого напису.
З матеріалів нотаріальної справи вбачається, що відсутні докази направлення позивачу вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору, первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, а також нотаріусом не враховано строки позовної давності до заявлених вимог та не перевірено факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а тому відсутні підстави наявності безспірної заборгованості.
Відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2013 року відмовлено в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у звязку із пропуском строку позовної давності. Вказане рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили.
Враховуючи те, що подані відповідачем документи не підтверджують безспірність заборгованості та подані поза межами строків позовної давності до заявлених вимог, позов підлягає задоволенню в частині вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Оскільки виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, то звернення стягнення на доходи позивача є безпідставним, а тому позивачу підлягають поверненню грошові кошти в розмірі 2561,05 грн., які були утримані із його заробітної плати.
Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.
На підставі ст. 18 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Інгульський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Миколаївській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва