01.10.2018 Провадження по справі № 2/380/460/18
Справа № 380/1128/18
Рішення

Іменем України

1 жовтня 2018 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Лісовенка П.І.

при секретарі : Романовській Л.І.

з участю адвоката: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 17 по вул. Садовій в с. Дібрівка Тетіївського району Київської області. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є співвласником вищевказаного будинку. Відповідач зареєстрований в будинку, проте протягом двох років там не проживає і добровільно знятися із реєстраційного обліку не бажає, чим створює їй перешкоди як співвласнику будинку в користуванні та розпорядженні нерухомим майном.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, судова повістка повернулася до суду за закінченням терміну зберігання, що відповідно до ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили той факт, що ОСОБА_3 близько двох-трьох років не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 є співвласником житлового будинку № 17 по вул. Садовій в с. Дібрівка Тетіївського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2008 року (а.с. 7), копією витягу Тетіївського МБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9) та копією розпорядження Дібрівської сільської ради Тетіївського району Київської області № 5 від 12.02.2016 року про перейменування вулиць (а.с.11). В даному будинку з 20.12.2013 року зареєстрований колишній зять позивача відповідач по справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (довідка відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 07.09.2018 року - а.с.21). Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 23.02.2017 року, яке набрало законної сили 07.03.2017 року, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 розірвано (копія рішення а.с. 8). На протязі двох-трьох років відповідач в будинку № 17 по вул. Садовій в с. Дібрівка Тетіївського району Київської області не проживає, що підтверджується поясненнями позивача, актом обстеження матеріально-побутових умов сім?ї, складеного депутатом Дібрівського старостинського округу виконавчого комітету Тетіївської міської ради (а.с.12) та показами свідків.

Статтею 41 Конституції України та ст. 319 ч. 1 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд.

Стаття 71 ч.1 ЖК України визначає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Правовою позицією Верховного Суду України щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням від 16 грудня 2016 року у справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 року передбачено, що частиною першою ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім?ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім?ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім?ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім?ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Враховуючи те, що відповідач з 07.03.2017 року не є членом сім?ї позивача тане відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, в житловому будинку протягом двох-трьох років не проживає, але зареєстрований у ньому і тим самим чинить перешкоди позивачу у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 15,16,317,319,383,391 ЦК України, ст.ст. 71,72,150,156 ЖК України, ст.ст. 258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити поністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,таким, що втратив право користування житловим будинком № 17 по вул. Садовій в с. Дібрівка Тетіївського району Київської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: П.І.Лісовенко