Справа № 362/6563/17 Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/2858/18 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 47 20.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Приходька К.П.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї Васильківської міської ради Київської області, Служба у справах дітей Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернуласядо суду із вказаним вище позовом,який мотивувала тим, що із 11 серпня 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірваний рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2017 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказувала, що на початку березня 2017 року внаслідок неправомірної поведінки відповідача, вона була змушена переїхати на орендовану квартиру. Донька проживала з нею, спорів щодо її місця проживання дитини не виникало. Відповідач час від часу відвідував дочку, вони разом проводили дозвілля, жодних обмежень чи перешкод у спілкуванні батьку з донькою вона не чинила. Зі згоди відповідача донька була зарахована до першого класу школи № 95 в м.Києві по вул.Щербакова 61-г. 4 жовтня 2017 року відповідач, не повідомивши її, забрав доньку, на її телефонні дзвінки він не відповідав, а через деякий час, вона дізналась що її донька знаходиться за його місцем проживання. Окрім того, відповідач забрав без її згоди доньку зі школи.

В результаті таких дій вона позбавлена можливості спілкуватися з донькою, що на її думку порушує права дитини на проживання із матір'ю. На даний час не існує жодних виключних обставин, за яких їхня донька може бути розлучена з матір'ю, вона має житло, яке відповідає санітарно-гігієнічним умовам, для доньки облаштована окрема кімната, що підтверджується актом обстеження умов проживання. Крім того, вона має постійне місце роботи та достатній рівень доходу, що дає можливість забезпечити її та дитину. У зв'язку із наведеним просила визначити місця проживання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, із нею.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове по суті заявленої вимоги, посилаючись на невірну оцінку судом доказів у справі та порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скарга мотивована тим, що суд не застосував до спірних відносин ст.161 СК України і не дослідив обставини, що мають істотне значення, в тому числі довідки про те, що вона не перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері та під наркологічним наглядом, до кримінальної відповідальності не притягувалася, судимості не має, має роботу, заробіток і місце проживання. Крім того, в суді не було встановлено вийняткових підстав для розлучення дитини із матір'ю, на що вказує ст.6 Декларації прав дитини та практика Верховного Суду України у справі № 6-2445цс16.

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2, а доводи апеляційної скарги позивачки є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_5 подану апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити та скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області як незаконне.

Відповідач ОСОБА_3та його представник адвокат ОСОБА_6в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Представник третьої особи служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації залишив вирішенння питання на розсуд суду.

Третя особа служба у справах дітей та сім'ї Васильківської міської ради Київської області направила листа про розгляд справи у відсутність її представника.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки його необгрунтованістю, зокрема відсутністю передбачених законом підстав для визначення місця проживання дитини із позивачкою. Суд вірно виходив із того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що протягом усього часу, за який позивачка проживає, як до того так й окремо від доньки, нею вчинялись активні дії щодо здійснення своєї батьківської відповідальності та налагодження із донькою добрих стосунків, а перебування доньки в сім'ї позивачки може негативно вплинути на її виховання та здоров'я.

Також, суд обгрунтовано врахував образ життя заявниці, відсутність проживання за постійною адресою, та місця роботи, малолітній вік дитини та умови її теперішнього проживання, виходячи виключно із найкращих інтересів малолітньої дитини, та прийшов до висновку, що розлучення малолітньої дитини з батьком потягне за собою докорінну зміну сталого життєвого устрою дитини: зміну місця проживання, побутових умов, оточення. Наслідки можуть негативно вплинуть на психічний стан малолітньої дитини, яка потребує знаходження у звичному для себе оточенні рідних, яким вона довіряє та до яких відчуває особливу прив'язаність.

При цьому суд правильно врахував, що позивачка не позбавлена права на особисте виховання доньки, зокрема, шляхом визначення порядку її участі у спілкуванні та вихованні дитини. Здійснюючи таку участь, вона має можливість налагодити із донькою відповідний контакт та відновити її прихильність і довіру до себе. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст.161 СК України якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати їх малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Отже, відповідно до діючого сімейного законодавства суд при вирішенні спору про місце проживання дитини повинен врахувати те, хто з батьків проявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони із 11 серпня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сім'я сторін розпалася, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2017 року шлюб розірвано.

На даний час сторони проживають окремо.

За договором оренди житлового приміщення від 07 жовтня 2017 року, громадянка ОСОБА_7 здає, а позивач ОСОБА_2 знімає в оренду 2 кімнати в трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.21).

Згідно акту обстеження умов проживання служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 30 жовтня 2017 року, яке проводилось за адресою: м. Київ, вул.В. Порика, 17 «б», кв. 73, де проживала позивач ОСОБА_2, з донькою ОСОБА_4, санітарно гігієнічні умови відповідають нормі, квартира простора, зроблений сучасний ремонт, в наявності меблі, сучасна побутова техніка та предмети інтер'єру (а.с.6).

Відповідно до довідки ПАТ «Укрсоцбанк» № 09.302-86/96-9919 від 20 жовтня 2017 року позивачка ОСОБА_2 має картковий рахунок, де станом на 20 жовтня 2017 року знаходяться кошти в сумі 101843,46 грн. (а.с.23).

З висновку інспектора Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві, за результатами перевірки матеріалів ЄО № 70281 від 04.10.2017 року вбачається, що 04 жовтня 2017 року до Святошинського УП ГУ НП у м. Києві із заявою звернувся ОСОБА_3 про те, що колишня дружина ОСОБА_2 забрала спільну дитину та теперішнє їх місце знаходження невідоме. В ході виконання матеріалу було встановлено, що 04 жовтня 2017 року, від класного керівника своєї доньки, ОСОБА_3 дізнався, що його доньку ОСОБА_4, 02 жовтня 2017 року з поганим самопочуттям зі школи забрала невідома дівчина, яка представилась нянею. Станом на 04 жовтня 2017 року батько не знав з ким знаходиться дитина та в якому вона стані і у зв'язку з цим звернувся до органів поліції з відповідною заявою. Згодом стало відомо місце проживання малолітньої ОСОБА_4, а саме: АДРЕСА_3, але при візиті за даною адресою двері працівникам поліції ніхто не відчинив. На місце події було викликано власника квартири, який відчинив двері і в подальшому в квартирі було виявлено малолітню ОСОБА_4 разом з невідомою жінкою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка назвалася подругою ОСОБА_2 і пояснила, що доглядала за дитиною поки мати дитини декілька днів була за містом у робочих справах. 06 жовтня 2017 року до Святошинського УП ГУНП у м. Києві звернувся батько ОСОБА_3 із заявою з проханням розшуком доньки не займатись, оскільки вона знаходиться разом з батьком за місцем його мешкання (а.с.33).

Рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 № 419 від 31 жовтня 2017 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_3 (а.с.36).

Рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області про визначення способу участі матері ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 № 420 визначено години спілкування ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, кожної першої та третьої суботи з 10 до 14 години в присутності батька ОСОБА_3 або уповноваженої ним особи (а.с. 36).

Згідно актів від 02 грудня 2017 року, 16 грудня 2017 року, 17 лютого 2018 року та 03 березня 2018 року складеного відповідачем, позивач не з'явилась в час, визначений та відведений для неї, який визначений їй для участі в вихованні та спілкуванні з дитиною (а.с.54,55, 26, 27).

З акту служби у справах дітей та сім'ї Васильківської РДА обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_4 від 19 жовтня 2017 року, проведеного за адресо: АДРЕСА_4, умови для проживання дитини наявні, є все необхідне для фізичного та розумового розвитку дитини (а.с. 44).

Згідно довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) від 18 жовтня 2017 року ОСОБА_3 працює в ТОВ «МАЯК» (а.с.45).

З довідки № 6627/02 від 10 жовтня 2017 року про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.46).

Відповідно до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання Васильківської міської ради Київської області про склад зареєстрованих осіб № 6626/02 від 10 жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_3, зареєстрований разом з ОСОБА_4 АДРЕСА_1 (а.с.47).

Згідно характеристики Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області від 15 грудня 2017 року ОСОБА_3 проживає за вище вказане адресою разом з матір'ю ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 та малолітньою донькою ОСОБА_4, має вищу освіту, більше двадцяти п'яти років перебуває на посаді директор ТОВ «Маяк» у м. Васильків, Київської області. Зі слів сусідів за місцем проживання характеризується добре, турботливий батько, при зустрічі - ввічливий, скарг в мешканців с. Заріччя, Васильківського району надходило,публічний порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає (а.с.48).

Відповідно до довідки Путрівського навчально-виховний комплексу «Гімназія - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад» Васильківського районної ради Київської області № 220 від 18 грудня 2017 року, ОСОБА_4, учениця 1-Б класу, систематично відвідує навчальний заклад. Дівчинка завжди готова до уроків, охайно одягнена, забезпечена усім необхідним для навчального процесу. Батько учениці завжди приводить і забирає дівчинку після занять, бере участь у шкільних та класних заходах (а.с.49).

Згідно наказу ПрАТ «Готель «Прем'єр Палац» № 78-03/18 від 19 березня 2018 року («про призначення на посаду різнороба») та довідки ПрАТ «Готель «Прем»єр Палац» № 765/218 від 04 квітня 2018 року, позивачка ОСОБА_2 із 19 березня 2018 року працює в компанії ПрАТ «Готель «Премьєр Палац» на посаді адміністратора ресторану.

З характеристики ПрАТ «Готель «Прем»єр Палац» № 766/210 від 04 квітня 2018 року вбачається, що позивачка ОСОБА_2 зарекомендувала себе як грамотний та ініціативний фахівець повністю володіє теоретичними знаннями і практичними навичками в своїй професійній сфері. Вона завжди уважно та строк виконує все що доручається. Прагнучи до освоєння нових знань дуже активно бере участь в заходах спрямовані на підвищення кваліфікації. Трудову дисципліну ніколи не порушує, легко знаходить спільну мову з співробітниками, можна вважати надійним робітником, готовим надати допомогу в скрутній ситуації. Не курить, не вживає спиртні і інші одурманюючі препарати. За період роботи в організації, стягнень не мала.

Відповідно до акту обстеження проживання дитини ОСОБА_4, складеного службою у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 10 квітня 2018 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_5, ОСОБА_2 бажає визначити місце проживання своєї доньки ОСОБА_4, з собою за вищевказаною адресою, в квартирі створені належні умови для виховання, належного догляду малолітньої дитини.

Згідно договору дарування квартири від 13 квітня 2018 року мати позивачки ОСОБА_12 подарувала позивачці квартиру за АДРЕСА_5

Предметом спору по справ є визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 між батьками дівчинки.

Відповідно до приписів частин 4 та 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМ України № 866 від 24 вересня 2008 року, під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт обстеження житлово-побутових умов за формою згідно з додатком 9. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанціїбуло встановлено, що в матерілах справи відсутній належним чином оформлений висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4, що є порушенням вимог ст.19 СК України.

У зв'язку із наведенимколегія суддів зобов'язала орган опіки та піклування за місцем проживання малолітньої ОСОБА_4 виконати вимоги та надати апеляційному суду письмовий висновок щодо розв'язання даного спору, складений з дотриманням положень п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМ України № 866 від 24 вересня 2008 року.

Відповідно до письмового висновку служби у справах дітей та сім'ї Васильківської міської ради Київської області направленого до апеляційного суду 30 серпня 2018 року служба у справах дітей та сім'ї вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком за місцем його проживання.

За таких обставин, з урахуванням встановлених судом першої інстанції обставин, висновку органу опіки та піклування, що місце проживання малолітньої ОСОБА_4 з батьком є можливим та таким, що відповідає інтересам дитини, суд правильно визначив місце проживання малолітньої доньки сторін із матір'ю.

Посилання скаржниці на те, що висновок органу опіки та піклування є немотивованим і суд не має приймати його до уваги безпідствні.

З висновку вбачається, що після отримання ухвали суду служба у справах дітей та сім'ї Васильківської міської ради обстежила умови проживання малолітньої ОСОБА_4. Висновок викладений чітко, послідовно, є зрозумілим і обгрунтованим. Зокрема орган опіки та піклування чітко вказав які обставини встановлені внаслідок обстеження умов проживання, які пояснення родичів сторін та дівчинки враховані і відповідно мотивувала свою позицію у висновку, вказавши з яких мміркувань виходила, вважаючи, що дівчинку слід залишити з батьком.

Незгода позивачки із висновком не означає його необгрунтованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не застосував до спірних відносин ст.161 СК України безпідставні. При вирішенні спору суд застосував дану статтю, пославшись на цю норму у рішенні.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження скаржниці, що суд не дослідив обставини, що мають істотне значення, в тому числі довідки про те, що вона не перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері та під наркологічним наглядом, до кримінальної відповідальності не притягувалася, судимості не має, має роботу, заробіток і місце проживання. Судом дані докази досліджені, зокрема щодо місця проживання та роботи в компанії ПрАТ «Готель «Премьєр Палац», що відображено у рішенні.

При цьому колегія суддів враховує, що в період розгляду справи до суду надійшов запит СВ Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області від 17 вересн 2018 року про те, що провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч.4 ст.358 КК України щодо подання позивачкою завідомо підроблених документів про її роботу в ПрАТ «Готель «Премьєр Палац». До запиту додана довідка ПрАТ «Готель «Премьєр Палац» про те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 не була працевлаштована у готель і наказ, довідки та характеристика їй не видавалися.

Щодо доводів про неперебування на обліку у психоневрологічному диспансері та під наркологічним наглядом, то дані обставини не є предметом спору і на це відповідач не посилається.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що судом не було встановлено вийняткових підстав для розлучення дитини із матір'ю, на що вказує ст.6 Декларації прав дитини та практика Верховного Суду України у справі № 6-2445цс16 від 14 грудня 2016 року суперечать матеріалам справи.

Судом першої інстанції досліджено результати перевіркиСвятошинським управлінням поліції ГУ НП в м. Києві матеріалів ЄО № 70281 від 04 жовтня 2017 року, копія яких мається в матеріалах справи (а.с.134-153) і з яких вбачається, що під час проживання із позивачкою 02 жовтня 2017 року малолітню ОСОБА_4 з поганим самопочуттям зі школи забрала подруга позивачки ОСОБА_8, яка представилась нянею. Батька не було повідомлено про місце знаходження доньки. Як згодом з'ясувалося ОСОБА_4 перебувала у АДРЕСА_3, дитина була хвора, перебувала разом із знайомою позивачки, яка у свою чергу пояснила, що доглядає за дитиною поки мати декілька днів була за містом у робочих справах.

Наведене у свою чергу свідчить про безвідповідальність позивачки у відношенні малолітньої дитини, яка пов'язана із залишенням дитини сторонній особі та залишенням її у хворому стані без допомоги та без повідомлення про це іншого з батьків. Наведені обставини на думку колегії суддів є виключними.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутністі підстав для задоволення позову, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: