Ухвала

Іменем України

12 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 752/7618/18

провадження № 61-46689ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 13 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» про визнання недійсними договорів факторингу та договорів відступлення прав вимоги за договорами іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» про визнання недійсними договорів факторингу та договорів відступлення прав вимоги за договорами іпотеки.

26 червня 2018 року ОСОБА_4 через свого представниказвернувся в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю літ. А-2, площею 236,9 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та заборони ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал»та його представникам проникати, входити до спірної нерухомості, а також іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися нерухомим майном, право вимоги на яке виникло на підставі договору відступлення прав від 28 грудня 2016 року за договором іпотеки, укладеним між ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал»та ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Заявник посилався на те, що ТОВ Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» намагається продати спірний об'єкт нерухомості третій особі, є роздруківка з сайту www.olx.ua/, про вартість продажу вказаної нежитлової будівлі у розмірі 85 000,00 доларів США, тому існує загроза втрати права власності, що може призвести до ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду.

Ухвалою Київськогорайонного суду м. Харкова від 26 червня 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на нежитлову будівлю літ. А-2, площею 236,9 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4

Задовольняючи частково заяву суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 13 вересня 2018 року ухвалу Київськогорайонного суду м. Харкова від 26 червня 2018 року скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не надано будь-яких доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

26 жовтня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Заявник зазначає, що ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», яке незаконно набуло право на його нерухомість, намагається терміново продати її до винесення Київським районним судом м. Харкова рішення у справі, чим буде порушено його право у випадку задоволення позову. Вважає, що апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про часткове забезпечення позову, виходив лише з формальних міркувань. Судом апеляційної інстанції не враховано, що він звернувся до суду з цим позовом з метою зберегти майно від протиправних посягань нового кредитора, який у незаконний спосіб переоформив належне йому майно, що підтверджується чисельними інформаційними довідками з Реєстру речових прав на нерухоме майно, які є в матеріалах справи. У разі задоволення позову, можливість повернути незаконно набуте майно буде вкрай важко, що в свою чергу ускладнить виконання судового рішення.

Разом з тим, у касаційній скарзі ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що 13 вересня 2018 року Апеляційним судом Харківської області було проголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної постанови, повний текст її виготовлений 18 вересня 2018 року. Заявник не був присутній у судовому засіданні, однак участь приймав його представник, який повний текст оскаржуваного судового рішення в день його проголошення не отримував. Копію вказаної постанови він отримав 26 вересня 2018 року, звернувшись до суду з відповідною заявою, копію якої додав до касаційної скарги.

Оскільки повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, відповідно до вимог частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Враховуючи викладене, пропущений строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, заявленим позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати безпосередній зв'язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті, щоб вжиті заходи не перешкоджали господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив: визнати недійсними договори факторингу, укладені між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», від 27 грудня 2016 року №№ 27/12/2016-1, 27/12/2016-2, 27/12/2016-3; визнати недійсними договори відступлення прав від 28 грудня 2016 року за договорами іпотеки від 25 листопада 2005 року № PML 700/342/2005, від 05 березня 2007 року № PCL-CNL 700/522/2007, від 19 березня 2007 року № PM-SME 701/032/2007, укладені між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал».

Таким чином, предметом позову є оскарження договорів факторингу та договорів відступлення прав вимоги. Будь-яких вимог щодо нежитлової будівлі літ. А-2, площею 236,9 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, не заявлялось.

Приймаючи постанову суд апеляційної інстанції виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову обумовлено ризиками, що можуть виникнути при виконанні рішення суду, в разі ухвалення такого на користь позивача. Визнання ж недійсними договорів має правові наслідки, які настають незалежно від забезпечення позову.

Встановивши, що позивачем не надано будь-яких доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або поновлення порушених чи оспорюваних його прав та інтересів, суд апеляційної інстанціїдійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні заяви про забезпеченняпозову.

Посилання ОСОБА_4 на обґрунтованість його заяви про забезпечення позову є безпідставними та такими, що суперечать змісту заходу забезпечення позову та позовним вимогам.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Харківської області від 13 вересня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 13 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» про визнання недійсними договорів факторингу та договорів відступлення прав вимоги за договорами іпотеки.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик