У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Лісовської О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.12.2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_4

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.04.2017 року заочне рішення суду скасовано і справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.04.2018 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 30.05.2018 року ухвалу суду від 18.04.2018 року скасовано і справу передано на новий розгляд.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Лісовської О.В. у вищевказаній цивільній справі. Заява мотивована тим, що суддя, розглядаючи дану справу, вчинила дії, що викликають сумнів в її об'єктивності, а саме приймала процесуальні рішення, якими частково чи повністю задовольняла клопотання сторони відповідача, які у подальшому були предметом розгляду апеляційної інстанції, за результатом якого були скасовані, що свідчить про необ'єктивність розгляду справи суддею. Також представник вказує про те, що незаконність судових рішень у даній справі встановлена апеляційною інстанцією, а тому при вирішенні питання про відвід не може бути застосовано положення ч. 4 ст. 36 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, зважаючи на те, що незгода з судовими рішеннями не є підставою для відводу судді.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви, зважаючи на її безпідставність та необґрунтованість.

Зваживши доводи заяви, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених частиною 1 статті 37 цього Кодексу, а саме: суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Однак, під час розгляду заяви наведені представником позивача підстави для відводу судді не знайшли свого підтвердження, не відповідають дійсності, суддею при розгляді справи дотримуються вимоги діючого процесуального законодавства.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Слід зазначити, що незгода сторони позивача із судовими рішеннями, прийнятими суддею у даній справі, а також їх скасування апеляційною інстанцією, не є підставою для відводу у розумінні ст. 36 ЦПК України.

Також слід зазначити наступне.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб'єктивними та об'єктивними критеріями.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст.. 9 Конституції України, ст.. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом".

Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад цивільного судочинства.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб'єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб'єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об'єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою (справи "Пуллар проти Сполученого Королівства" і "Томанн проти Швейцарії", а також "Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції" і "Дактарас проти Литви").

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого та міжнародного законодавства, встановлені при розгляді заяви обставини, письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість поданої заяви, а тому про необхідність відмовити в її задоволенні.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 40 ЦПК України суддя вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі до вирішення питання про відвід судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 36, 37, 40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Лісовської О.В.

Передати заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Лісовської О.В. на розгляді іншому судді у порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики - зупинити.

Ухвала у частині зупинення провадження може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'ятнадяти днів з момент проголошення.

Суддя О.В.Лісовська