_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5473/18
Провадження № 2/520/4625/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Дідур Ганна Сергіївна,

за участю позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

08.05.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати ОСОБА_2 (у шлюбі - ОСОБА_1) Н.О., ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку, розташованому за адресою: м. Одеса, 6 станція Люстдорфської дороги, 17-та Лінія, буд. 28, який належить на праві власності ОСОБА_1, а також стягнути судові витрати: судовий збір в сумі 704,80 грн. та витрати по оплаті за надання правничої допомоги по складенню позовної заяви у сумі 3500,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку. Відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною сина позивача ОСОБА_3, яка за спірною адресою тривалий час не проживає. Факт реєстрації відповідача призводить до порушення прав позивача як власника майна, у зв'язку із чим позивач змушена звернутись до суду.

Ухвалою від 17.05.2018 року провадження у справі відкрито.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказавши, що вона зареєстрована за іншою адресою: Одеська обл., Лиманський район, с. Кремидівка, вул. О. Довженка, буд. 15, про що надала відповідну довідку. При цьому вказала, що залишила спірне житло в серпні 2016 року.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Лінія 17 Люстдорфської дороги 6 ст., буд. 28. Вказана обставина підтверджується заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2007 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.3-4/.

Згідно довідки /виписка з домової книги про склад сімї та реєстрацію/ № 313 від 07.07.2018 року за адресою: м. Одеса, 17 Лінія 6 ст. Люстдорфської дороги, буд. 28, разом з позивачем та іншими особами зареєстрована ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З свідоцтва про розірвання шлюбу, серії І-ЖД №144254, виданого 25.02.2017 року Київським районним у місті відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 розірвано 25.02.2017 року. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 присвоєне прізвище ОСОБА_2 /а.с.6/.

На підтвердження доводів позивача щодо не проживання ОСОБА_2 за спірною адресою суду надано Акт про не проживання, складений 02.05.2018 року сусідами ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, щодо того, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: 17 Лінія, буд. 28, 6 ст. Люстдорфської дороги в м. Одесі не проживає з серпня 2016 року по теперішній час /а.с.7/.

Вказана обставина відповідачем ОСОБА_2 не заперечувалась.

Відповідачем ОСОБА_2 до суду надано Довідку про реєстрацію місця проживання №632 від 25.06.2018 року, з якої вбачається, що за відомостями Кремидівської сільської ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 11.06.2018 року /а.с.20/.

З відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 12.07.2018 року на запит суду вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 20.05.2011 року за адресою: м. Одеса, вул. 17 Лінія, 6 ст. Люстдорфської дороги, буд. 28.

Таким чином, суд вважає, що оскільки на даний час є наявною реєстрація відповідача за спірною адресою, права позивача порушуються, отже підлягають судовому захисту. При цьому доводи відповідача стосовно того, що вона виписалась та вже зареєстрована за іншою адресою, підтверджені наданою довідкою, не спростовують позовних вимог ОСОБА_1, оскільки, на думку суду, неналежна оперативність в роботі відповідних органів реєстрації місця проживання не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 317, 319, 321, 405 ЦК України.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З урахуванням вказаного суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратив правові підстави для проживання та реєстрації за адресою: м. Одеса, 6 станція Люстдорфської дороги, 17-та Лінія, буд. 28, в звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат по оплаті за надання правничої допомоги по складенню позовної заяви у сумі 3500,00 грн. суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 на підтвердження вимог по оплаті за надання правничої допомоги суду надано квитанцію про сплату 3500,00 грн. та розрахунок оплати за надання правової допомоги ОСОБА_1 на таку саму суму, складений адвокатом ОСОБА_9 При цьому договору про надання правничої допомоги або витягу з такого договору суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 274-279, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 391, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 65114, м. Одеса, 6 станція Люстдорфської дороги, 17-та Лінія, буд. 28) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації:м. Одеса, 6 станція Люстдорфської дороги, 17-та Лінія, буд. 28, місце проживання: 67540, Одеська обл., Лиманський район, с. Кремидівка, вул. Довженка, 15) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку, розташованому за адресою: м. Одеса, 6 станція Люстдорфської дороги, 17-та Лінія, будинок 28, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн. /сімсот чотири гривні 80 копійок/.

В іншій частині вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 26.09.2018 року.

Суддя Васильків О. В.