РІШЕННЯ

іменем України

27 вересня 2018 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Реки А.С.,

присяжних - Петрук Я.М., Пузик С.В.,

за участю секретаря судового засідання Гапич К.В.,

прокурора Барабаш Ю.М.,

представника Сватівської обласної психіатричної лікарні Скворчевського В.О.,

лікаря-психіатра Малютіна М.О.,

представника особи - адвоката, який надає правову допомогу особі, щодо якої розглядається питання про примусову госпіталізацію - ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове заяву Сватівської обласної психіатричної лікарні про госпіталізацію ОСОБА_6 до психіатричного закладу в примусовому порядку,-

Встановив:

До Сватівського районного суду Луганської області надійшла заява Сватівської обласної психіатричної лікарні про госпіталізацію ОСОБА_6 до психіатричного закладу в примусовому порядку без її усвідомленої згоди. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що ОСОБА_6 була госпіталізована за направленням лікаря-психіатра Новоастраханської центральної районної лікарні ОСОБА_7 та заяви батьків ОСОБА_6 в Сватівську обласну психіатричну лікарню черговим лікарем ОСОБА_8 у відділення №1 у зв'язку з неадекватною поведінкою. Як стало відомо із направлення та заяви батьків, у ОСОБА_6 погіршився стан на протязі трьох тижнів, стала агресивною, спалила крісло, б'є посуд, погрожує вбивством бабусі, лякає людей на вулиці в нічний час, відмовляється від їжі, тікає з дому. Під час госпіталізації поводила себе неадекватно: розгальмована, гучно розмовляла, виказувала маячні ідеї, дала формальну згоду на госпіталізацію. Згідно свого психічного стану ОСОБА_6 представляє реальну загрозу для оточуючих та для себе, у зв'язку з чим була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що лікування ОСОБА_6 можливе тільки в умовах стаціонару, тому що остання страждає на тяжкий психічний розлад та проявляє дії небезпечні для оточуючих та для себе, потребує примусової госпіталізації.

Представник психіатричного закладу в судовому засіданні підтримав заяву з підстав, зазначених у ній.

Лікар-психіатр - Малютін М.О. суду пояснив, що на даний час лікування ОСОБА_6 можливе тільки в умовах стаціонару, тому що остання страждає на тяжкий психічний розлад, вона представляє загрозу для оточуючих та для себе і потребує примусової госпіталізації. Просив задовольнити заяву.

ОСОБА_6 прийняти участь у судовому засіданні не має змоги за своїм психічним станом, що підтверджується висновком ЛКК № 35 від 26.09.2018 року.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 підтримала заяву Сватівської обласної психіатричної лікарні про госпіталізацію ОСОБА_6 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Прокурор вважає за необхідне госпіталізувати ОСОБА_6 до Сватівської обласної психіатричної лікарні в примусовому порядку без її усвідомленої згоди.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Порядок надання психіатричної допомоги регламентується Законом України «Про психіатричну допомогу», який визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов'язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов'язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно вимог ст. 2 Закону України «Про психіатричну допомогу», законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоров'я, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні. Стаття 3 вищевказаного Закону передбачає, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п. «е» цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану.

Європейський суд з прав людини вказав на те, які вимоги повинні бути дотримані, щоб затримання особи, як душевнохворої відповідало вимогам ст.5 Конвенції: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу.

У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному заклад у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров'я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Судом встановлено, що у ОСОБА_6 психічні розлади з 2013 року, коли зявилась неадекватна поведінка, маячні ідеї відношення, переслідування. Вперше лікувалася в СОПЛ з 23 грудня 2013 року по 14 лютого 2014 року з діагнозом: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Знаходилася на обліку у лікаря-психіатра. Підтримуюче лікування приймала нерегулярно. Погіршення стану на протязі трьох тижнів, стала агресивною, спалила крісло, б'є посуд, погрожує вбивством бабусі, лякає людей на вулиці в нічний час, відмовляється від їжі, тікає з дому. Була оглянута лікарем-психіатром ОСОБА_7 та в невідкладному порядку у супроводі співробітників поліції доставлена в СОПЛ. Вказані обставини підтверджені анамнезом захворювання, що викладений у висновку лікарів-психіатрів № 35 від 26.09.2018 року про стан психічного здоров'я (а.с. 7).

Згідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до висновку лікарів-психіатрів № 35 від 26.09.2018 року про стан психічного здоров'я ОСОБА_6, остання страждає на тяжкий психічний розлад у формі: шизофренія параноїдна, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом рецидив. Ступінь виражених психічних порушень така, що ОСОБА_6 представляє загрозу для себе та оточуючих, потребує примусової госпіталізації (а.с. 2).

У відповідності до ч.1 ст. 339 ЦПК України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Сватівська обласна психіатрична лікарня знаходиться в межах територіальної підсудності Сватівського районного суду Луганської області.

Згідно вимог ст. 342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

В ході всебічного з'ясування обставин у справі, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Сватівської обласної психіатричної лікарні про примусову госпіталізацію ОСОБА_6 в психіатричний заклад, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_6 на даний час, за своїм психічним станом здоров'я позбавлена можливості надати усвідомлену згоду на лікування, не розуміє ступінь свого захворювання та комісією лікарів-психіатрів було встановлено, що ОСОБА_6 потребує примусової госпіталізації без її усвідомленої згоди, оскільки ступінь виражених психічних порушень така, що вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, вона не може самостійно забезпечувати свої життєві потреби.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 2, 13, 14, 16, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.4, 76, 81, 258, 259, 263-265, 293-294, 339, 341-342 ЦПК України суд, -

Ухвалив:

Заяву Сватівської обласної психіатричної лікарні про госпіталізацію ОСОБА_6 до психіатричного закладу в примусовому порядку - задовольнити в повному обсязі.

Госпіталізувати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку смт. Білокуракине, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до Сватівської обласної психіатричної лікарні в примусовому порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Луганської області безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 27 вересня 2018 року.

Суддя А.С. Река

Присяжні: Я.М. Петрук

С.В. Пузик