АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3846/17 Номер провадження 22-ц/786/1413/18Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Абрамова П.С.,

За участі секретаря: Зеленської О.І.,

позивача ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Миронець О.К. в м. Полтаві зі складанням повного тексту рішення 18 квітня 2018 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, прохаючи визнати недійсною розписку від 07 грудня 2016 року, видану ним на імяКорби О.П. на суму 4 425106 гривень та стягнути з відповідача судові витрати. Свій позов обґрунтував тим, що 07.12.2016 року відповідач внаслідок здійснення психологічного тиску та обману примусив написати його розписку на своє імя на суму 4425106 гривень.

11 вересня 2017 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив суд визнати недійсним і додаток до розписки від 07.12.2016 року виданий ОСОБА_2 на імя ОСОБА_5 з тих підстав, що він був написаний внаслідок здійснення психологічного тиску та обману.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2018 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати, а його позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, оскаржуване судове рішення є таким, що прийняте з порушенням як норм процесуального права так і норм матеріального права, судом не досліджено та не встановлено всіх обставин, які мають важливе значення для справедливого, правильного та всебічного вирішення справи, внаслідок чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказуючи на те, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а позивачем не надано жодного доказу вчинення психологічного тиску з його боку під час написання розписки ОСОБА_2

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Як передбачено ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 з вересня 2016 року став директором ТОВ «Мультіплат», єдиним засновником якого є ОСОБА_4.

Згідно тексту розписки від 07 грудня 2016 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 4 425106 гривень. Частину суми в розмірі 2 032702 гривень зобовязувався повернути до 15.01.2017 року, а частину в сумі 2 392404 гривень до 15.03.2017 року.

В подальшому ОСОБА_2 склав ОСОБА_4 додаток до розписки від 07.12.2016 року в якому повідомив, що повернення грошових коштів по розписці буде проводитись також з карткових рахунків третіх осіб з приміткою оплата за ОСОБА_2 Крім того, в додатку зазначено, що кошти, отримані за розпискою від ОСОБА_4, будуть повернуті повністю.

Відповідно до висновку експертів від 23.02.2018 року за №20066/20067/17-32/20068/17-39, за результатами проведення судово-почеркознавчої та лінгвістичної експертизи, підписи від імені ОСОБА_2, які містяться нижче рукописного тексту у правому нижньому куті у розписці від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_2 на імя ОСОБА_4 на суму 4 425106 гривень, у додатку до розписки від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_2 на імя ОСОБА_4 на суму 4 425 106 гривень, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Вирішити питання, чи виконано ОСОБА_2 рукописні записи (буквені і цифрові), а також підпис від імені ОСОБА_2 у розписці від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_2 на імя ОСОБА_4 на суму 4425 106 гривень під впливом якихось збиваючих факторів природного характеру або штучного характеру, або ці почеркові обєкти виконані ним у звичайних умовах, не виявилось можливим з причин, викладених у п.2 а дослідницької частини висновку експертів. В п.2а дослідницької частини висновку зазначено, що при порівнянні даних досліджуваних підписів між собою було встановлено розбіжності транскрипції підпису, вказаних загальних та суттєвих окремих ознак почерку, які утворюють індивідуальну сукупність і тому достатні для висновку про те, що ці підписи виконані однією особою. При порівнянні досліджуваних підписів зі зразками підпису ОСОБА_2 встановлено збіжності наведених загальних почеркових ознак. З огляду на характеристику загальних почеркових ознак, що наведена у п.2. та п.2а, а також співпадання таких із загальними ознаками у зразках почерку та підпису ОСОБА_2 слід зробити висновок про те, що будь-які діагностичні ознаки (такі як:уповільненість темпу письма, ознаки порушення координації і просторової орієнтації рухів), які свідчили б про вплив на виконавця цих почеркових обєктів якихось збиваючих факторів у даних досліджуваних рукописних записах та підписах відсутні.

Вирішити питання, чи виконано ОСОБА_2 рукописні записи, а також підпис від імені ОСОБА_2 у додатку до розписки від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_2 на імя ОСОБА_4 на суму 4 425106 гривень під впливом якихось збиваючих факторів природного характеру або штучного характеру, або ці почеркові обєкти виконанні ним у звичайних умовах, не виявилось можливим з причин, викладених у п.2а дослідницькій частині.

Вирішити питання чи складено текст розписки від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_2 на імя ОСОБА_4 на суму 4425106 гривень, ОСОБА_2 самостійно, або його виконано під диктовку чи шляхом переписування, не виявилось можливим з причин, викладених у п.3 дослідницької частини висновку експертів. У п.3 дослідницької частини висновку зазначено, що розбіжності у діагностичних проявах ознак, які відобразились у досліджуваному тексті на виконавському рівні, може свідчити про те, що в досліджуваному тексті розписки проявились ознаки деякого ослаблення контролю виконавця за реалізацією своїх писемно-мовленнєвих навичок. Таке ослаблення контролю є характерним для ситуації, коли під час виконання тексту людина перебуває у стані психоемоційної напруги, яка може бути наслідком хвилювання, стресу, психологічного тиску. У тексті вказаної розписки є ознаки, які характерні для ситуації, коли під час виконання тексту людина перебувала у стані психоемоційної напруги, яка може бути наслідком хвилювання, стресу, психологічного тиску. Вирішити питання, чи складено текст додатка до розписки від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_6 на імяКорби ОСОБА_7 на суму 4 425 106 гривень, ОСОБА_2 самостійно, або його виконано під диктовку чи шляхом переписування, не виявилось можливим з причин, викладених у п.4 досліджуваної частини висновку експертів. У тексті вказаного додатку до розписки є ознаки, які характерні для ситуації, коли під час виконання тексту людина перебувала у стані психоемоційної напруги, яка може бути наслідком хвилювання, стресу, психологічного тиску тощо.

Згідно довідки від 29.06.2017 року виданої ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 отримав кошти в сумі 50000 гривень від ОСОБА_8 як оплата за ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_9 повідомив, що ОСОБА_4 07.12.2016 року передавав грошові кошти ОСОБА_2, а останній написав розписку. Сварок чи інших непорозумінь між ним не було під час передачі коштів.

З наданих позивачем скріншотів із системи вайбер вбачається, що відповідач ОСОБА_4 вчиняв дії щодо повернення грошових коштів, а позивач ОСОБА_2 обіцяв їх повернути.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції в цілому виходив з того, що між сторонами існують боргові зобовязання, при цьому позивачем не надано доказів на підтвердження того, що при написанні розписки 07.12.2016 року та додатку до неї на ОСОБА_2 здійснювався психологічний чи фізичний тиск з боку ОСОБА_4, та щодо нього вчинялись будь-які інші дії, які б свідчили про те, що розписка написана позивачем без його згоди.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.

Згідно із статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до частини першої статті 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним, тобто він є оспорюваним.

У пункті 20 постанови Пленуму Верхового Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою

обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення .

Норми статті 230 ЦК України не застосовуються щодо

односторонніх правочинів.

У пункті 21 постанови Пленуму Верхового Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна.

Факт насильства не обов'язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

Під насильством слід розуміти заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Насильство породжує страх настання невигідних наслідків. На відміну від насильства, погроза полягає в здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце при наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Погроза може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли з обставин, які мали місце на момент його вчинення випливає, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам.

Посилання ОСОБА_2 як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі на те, що розписка була написана ним під примусом та в результаті обману не підтверджуються належними та допустимими доказами, оскільки позовні вимоги не містять ознак примусу та обману та в чому вони виразилися. Посилання на залякування з боку ОСОБА_4 стосовно звільнення позивача з посади та його кримінального переслідування не виглядають переконливими, оскільки на думку колегії суддів не є співмірними з розміром зазначеної суми у розписці.

Натомість матеріали справи свідчать про те, що розписка від 07.12.2006 року та додаток до неї містять всі необхідні дані для встановлення факту добровільності її складання.

Отже, для визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом погрози або обману, як про це наголошує апелянт, необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину, що і мало бути доведено ОСОБА_2

Разом із тим, з позовних вимог незрозуміло в чому виражався обман з боку відповідача. Посилання на те, що розписка мала бути способом забезпечення коштів при отриманні їх від ТОВ «Мультіплат», також не виглядає переконливим, оскільки ТОВ «Мультіплат» належить ОСОБА_4, що було відомо ОСОБА_2, та не зрозуміло, що взагалі заважало ОСОБА_4 розпоряджатися власними коштами без допомоги ОСОБА_2

Окрім того, з текстів на скріншотах не зрозуміло коли вони викладались в інтернет (до чи після написання розписки і додатку до неї), а також враховуючи зміст переписки, згідно якої ОСОБА_2 визнавав борг не можна зробити висновок по реальність погроз. А.С. (68-80)

Апеляційний суд враховує, що висновком судово-почеркознавчої та лінгвістичної експертизи не надано беззаперечних відповідей щодо написання розписки під впливом збиваючих факторів.

Твердження апелянта щодо неповідомлення ОСОБА_2 завчасно про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції є безпідставними, оскільки справа призначалася до розгляду неодноразово, захист прав позивача по справі здійснювався його представником, який був присутнім в судових засіданнях. Крім того, апелянт не вказує, коли саме мало місце порушення судом процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2018 рокуухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 374, ч.1 ст.375, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 24.09.2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_10/підпис/ ОСОБА_11

копія вірно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області______________________О.О. ОСОБА_1