Справа № 739/382/18
Номер провадження 2/739/202/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2018 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області
у складі: головуючої судді Кочура О.О.,
за участі: секретаря Худорба Р.Г.,
представника відповідача ОСОБА_1,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом,
Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 5500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, який змінювався згідно з п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг Станом на дату звернення з позовом відповідачка свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, у результаті чого виникла прострочена заборгованість. Представником відповідача ОСОБА_5 поданий відзив на позов, з якого вбачається, що позов визнається частково, в сумі заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками. До неустойки представник відповідача просить застосувати строк позовної давності, звертає увагу на неможливість одночасного застосування різних видів неустойки штрафу та пені. Звернув увагу на неправильність нарахування пені. Від позивача надійшли пояснення на відзив, згідно з якими вбачається, що позивач не вбачає підстав для застосування строку позовної давності щодо неустойки і висловлюється за можливість одночасного стягнення штрафу та пені як різних видів неустойки. У судове засідання представник позивача не зявився при цьому звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує повністю. Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав викладені в відзиві доводи, висловився за часткове задоволення позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов. Вирішуючи справу, суд виходить з наступного: У справі встановлено, що 26 січня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачкою, ОСОБА_3, був укладений договір, згідно з яким остання отримала кредит в сумі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості. Підписання вказаного договору підтверджується заявою відповідачки, в якій зазначено про порядок погашення кредиту 7% щомісячно від суми заборгованості (а.с.8). Відповідачка погодилася, що вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифам становить договір про надання банківських послуг, про що також свідчить її особистий підпис. Відповідно до умов даного договору, позичальник зобовязалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг( а.с. 9-25). Банк свої договірні зобовязання виконав та надав позичальнику кредитні кошти, а відповідачем умови укладеного договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків не виконувались.
Правові висновки про незаконність нарахування одночасно штрафів та пені як одного виду цивільно-правової відповідальності містяться в Постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 р. в справі № 6-2003 цс15, яка ухвалена за наслідками неоднакового застосування судом касаційної інстанції, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень. За таких обставин відмовляє в стягненні пені. Вирішуючи вимоги про стягнення штрафу, суди виходить з наступного: Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Суд вважає за не обхідне застосувати строк позовної давності до штрафу. Як вбачається з наданої разом з відповіддю на відзив випискою з картрахунку (а.с. 65-70) , в межах річного строку давності звернення до суду відповідачем штраф не нараховувався. Останній раз штраф нараховувався 01.04.2016 року. Таким чином суд вважає, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з пропуском річного строку позовної давності в наведеній частині вимог, а відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Отже, суд відмовляє в стягнення штрафу. Судові витрати суд вважає за необхідне розподілити пропорційно задоволеним вимогам.
На підставі викладеного, керуючись статтями 76-81, 83, 258-259, 263-268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 2474,75 грн. заборгованість за кредитом, 843,90 грн. заборгованість за процентами.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПРИВАТБАНК» 191,59 грн. судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.О.Кочура