Справа № 161/3912/18 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А.М.
Провадження № 22-ц/802/79/18 Категорія: 27 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л.В., Русинчука М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з останньої заборгованість у розмірі 6541,48 грн.

В обґрунтування заявлених вимог вказувало, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №б/н від 31.10.2012 р., за яким банком було надано кредит на суму 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Станом на дату смерті ОСОБА_2 за нею рахується заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 6 541,48 грн.

Згідно з повідомленням Іваничівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2, звернулась її дочка ОСОБА_1

У зв'язку з викладеним позивач просив стягнути з відповідача, як спадкоємця, заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 541,48 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову. Вважає, що рішення є незаконним, ухваленим із порушенням норм процесуального та матеріального права, при недоведеності обставин, що мають значення, та невідповідності висновків суду обставинам справи. Апеляційна скарга мотивована тим, що відомості щодо наявності у спадкодавця нерухомого майна відсутні, а судом першої інстанції самостійно не зясовано, яке саме майно отримано спадкоємцем, яка його вартість, та чи покриває вартість успадкованого майна розмір заборгованості спадкодавця, а також, що суд дійсні обставини справи не встановив.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та ухвалою апеляційного суду від 21 вересня 2018 року дану справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження на 04 жовтня 2018 року без повідомлення учасників справи.

Указом Президента України №452 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» було ліквідовано Апеляційний суд Волинської області та утворено Волинський апеляційний суд.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи суду та негайно передає до новоутвореного суду судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується.

Згідно з п.3 ч. 1, ч. 5 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу. У разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

У звязку із зазначеним матеріали судової справи №161/3912/18 (22-ц/773/1071/18) передано до Волинського апеляційного суду відповідно до акту прийому-передачі №1 від 02 жовтня 2018 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 жовтня 2018 року визначено суддів, які входять до складу колегії, а саме: головуючий суддя Федонюк С.Ю., судді Матвійчук Л.В та Русинчук М.М.

У зв'язку із зазначеним вищевказана справа ухвалою Волинського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року прийнята до новоутвореного суду та призначена до розгляду в порядку письмового провадження.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки позовні вимоги стосуються стягнення кредитної заборгованості в сумі 6541,48 грн., апеляційний суд ухвалою від 21 вересня 2018 року визначив, що справа відноситься до малозначних, тому її розгляд слід здійснювати в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ухвалюватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спадкове майно після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутнє, свідоцтв про право на спадщину відповідач не отримувала, тому в задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі заяви від 03.10.2012 р., поданої ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк», їй було надано кредит на суму 5300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 6-30).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с. 82).

На день смерті боржника в неї існувала заборгованість перед банком в розмірі 6541,48 грн, яка складається із боргу за кредитом в сумі 4594,93 грн та за відсотками в сумі 1946,55 грн.

16.09.2015 року банком направлено до Іваничівської нотаріальної контори претензію кредитора на суму боргу померлої в розмірі 6541,48 грн., в якій банк просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті померлого боржника, включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, повідомити спадкоємців про наявність заборгованості перед банком у вказаному розмірі та надіслати на адресу банку звернення із заявою про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже прийняли спадщину.

25 січня 2016 року із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася дочка померлої ОСОБА_1

03 квітня 2017 року позивачем повторно була направлена претензія кредитора до Іваничівської державної нотаріальної контори про наявність боргу в сумі 6550 грн.

Іваничівська державна нотаріальна контора своєю відповіддю від 19.04.2017 повідомила, що на імя ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, 30.09.2015 р. було заведено спадкову справу № 240/2015 на вимогу кредитора ВГРУ «ПриватБанк» за претензією від 16.09.2015 р. на суму 6541,48 грн. По вказаній спадковій справі 25.01.2016 р. із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлої гр. ОСОБА_1, однак свідоцтва про право на спадщину не видавалися. (а.с. 37, 38).

Згідно зі ст. 1050 ЦК України та ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до статей 1048, 1056-1 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 526, 527, 530, 532 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором станом на дату смерті за ОСОБА_2 рахується заборгованість, яка становить 6 541,48 грн, яка складається із тіла кредиту в сумі 4594,93 грн та відсотків - 1946,55 грн. (а.с. 4-5).

Позивач зазначав, що на підставі ст. 1268 ЦК України відповідач є таким, що прийняла спадщину після смерті боржника, у звязку з чим направив ОСОБА_1 25.07.2017 р. лист-претензію, якою повідомляв відповідача, що станом на дату смерті її матері за нею рахується заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, і оскільки вона являється спадкоємцем останньої, то має сплатити таку заборгованість, однак відповідач таку заборгованість до цього часу не сплатила.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредиторами інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 була відкрита за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» як кредитора померлої.

Судом встановлено, що будь-якого майна, грошових коштів після смерті боржника не виявлено.

Доказів, які б відповідали критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, щодо набуття у власність в порядку спадкування відповідачем ОСОБА_1 після померлої ОСОБА_2 будь-якого майна позивачем суду надано не було, а його посилання на факт звернення відповідача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини жодним чином не свідчить про наявність такого майна .

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як встановив суд першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк», всупереч вимогам частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, не надав суду доказів того, що відповідачка як спадкоємець після смерті боржника ОСОБА_2 успадкувала будь-яке майно, в межах вартості якого зобов»язана задовольнити вимоги кредитора, відповідно, ці обставини виключають можливість задоволення позову банку до ОСОБА_1 в порядку статті 1282 ЦК України.

Враховуючи, що банк не довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд повинен був самостійно встановити обсяг спадкового майна, спростовуються змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, а також тим, що представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів та із заявою про забезпечення або витребування доказів до суду не звертався, таким чином, розпорядився своїми процесуальними правами.

Разом з тим, подане до суду апеляційної інстанції клопотання АТ КБ «ПриватБанк» щодо витребування з Іваничівської державної нотаріальної контори спадкової справи не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах даної цивільної справи наявна копія належно завіреної нотаріусом спадкової справи №240/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, заведеної 30.09.2015 р., яка була направлена суду 18.05.2018 р., а отже в її витребуванні немає необхідності.

Крім того, позивачем взагалі не обґрунтовано, в чому саме полягає неможливість отримання ним доказів або складнощі в їх отриманні, оскільки з 6 жовтня 2015року на підставі постанови КМ України №786 від 30.09.2015року «Про деякі питання про надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» відкрито доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Інформація з Державного реєстру прав у паперовій формі надається за заявою особи, яка бажає отримати таку інформацію, або уповноваженої нею особи шляхом звернення до органу державної реєстрації прав або нотаріуса. Інформація з Державного реєстру прав в електронній формі надається через офіційний веб-сайт Мін'юсту.

З вищенаведеного вбачається, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та ухвалив законне, обгрунтоване по суті рішення із додержанням норм процесуального та матеріального права, тому підстави для його скасування відсутні, отже відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, то з огляду на вимоги ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 31 жовтня 2018 року.

Головуючий

Судді