Дата документу 25.10.2018
Справа № 320/6146/18
25 жовтня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Купавської Н.М.
при секретарі ОСОБА_1
розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в м.Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі №117 будинку №50 по бул.30-річчя Перемоги в м.Мелітополі. При цьому, позивачка зазначає, що їй, а також ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві приватної спільної власності належить вищевказана квартира, в якій прописаний відповідач. Однак, останній з травня 2015 року не мешкає в їхній квартирі, але залишається в ній зареєстрованим, що позбавляє їй в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним майном. У квартирі ніяких речей відповідача не має, ніяких спроб вселитися в квартиру не було.
Позивачка в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, судова повістка повернулася з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата».
Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу ОСОБА_3 за місцем його реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає.
Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано.
Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1997 року квартира №117 в будинку №50 по бул.30-річчя Перемоги, в м.Мелітополі належить на праві приватної, спільної власності позивачці, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а.с.10-11/.
За даною адресою зареєстрований відповідач, але в квартирі не проживають з травня 2015 року, що підтверджується відомостями відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради та довідкою директора КП «Житломасив» Мелітопольської міської ради /а.с.9,19/.
В силу того, що відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися майном.
Крім того, комунальні послуги за проживання в квартирі нараховуються на усіх осіб, які зареєстровані в ньому, тому позивачка повинна сплачувати їх за свій рахунок.
У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Права власника будинку, визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Суд вважає, що позивачкою надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідач не проживає за місцем реєстрації без поважної на те причини.
Відповідач не є членом родини позивачки, зареєстрований на постійне місце проживання за даною адресою з травня 2015 року, договір найму житлового приміщення між ним, позивачем і іншим співвласниками квартири не укладався, порядок користування квартирою не визначався, відповідач протягом шести місяців у квартирі не проживає, не має речей у квартирі.
Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до вимог ст.72 ЖК України внаслідок відсутності особи понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважних причин вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає у квартирі №117 будинку №50 по бул.30-річчя Перемоги в м.Мелітополі Запорізької області протягом шести місяців, тому він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, ст.ст.346, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72 150 ЖК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі №117 будинку №50 по бул.30-річчя Перемоги в м.Мелітополі Запорізької області.
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
СУДДЯ: