№ 201/372/16-ц
провадження 6/201/250/2018
УХВАЛА

26 вересня 2018 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Головне управління Державної Міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради, комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровська міська рада про визнання недійсним свідоцтва та договорів купівлі продажу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала вказана цивільна справа.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Головне управління Державної Міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням було відмовлено у повному обсязі, зустрічний позов був задоволений.

Додатковим рішення суду від 25 січня 2017 року вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року в оскаржуваній частині залишено без змін.

В заяві, що подано до суду в порядку ст. 431 ЦПК України заявник просить суд з метою забезпечення виконання рішення суду по справі вжити заходи передбачені статтею 150 ЦПК України шляхом встановлення обовязку вчинити певні дії, а саме: зобовязати Дніпровську міську раду звернутися до державного реєстратора із заявою про скасування записів про право власності щодо обєкту нерухомого майна з реєстраційним номером 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, тобто фактично вжити заходи забезпечення позову.

Статтею 151 ЦПК України визначено зміст і форма заяви про забезпечення позову, а також, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, також п. 4 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вбачається з вище зазначеного заявником не обґрунтовано необхідність застосування по справі заходів забезпечення позову, що зазначено у заяві; до заяви не надано документи, які б свідчили про те, що існують обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі не вжиття цих заходів забезпечення позову, окрім того, в поданій заяві про забезпечення позову не обґрунтовано існування реальної загрози порушення прав та законних інтересів заявника; до заяви не було додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі (352,40 грн.), також заявником не було вказано пропозиції щодо зустрічного забезпечення та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того слід зазначити, що заявник у своїй заяві фактично просить вирішити питання, яке в останнього винило при виконані рішення суду по справі, у звязку з чим просить зобовязати Дніпровську міську раду вчинити певні дії, однак остання до участі у розгляді справи залучена не була та не приймала участь у розгляді справи.

Тобто з урахуванням зазначеного у разі застосуванням зазначених вище заходів можуть бути порушені й інтереси інших осіб (Дніпровська міська рада).

Згідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, вважаю необхідним вказану заяву повернути, оскільки вона була подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. 151, ч. 9 ст. 153, ч. 2 ст. 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Повернути представнику ОСОБА_1 ОСОБА_2 заяву по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Головне управління Державної Міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради, комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровська міська рада про визнання недійсним свідоцтва та договорів купівлі продажу.

Ухвала набрала законної сили 26 вересня 2018 року.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя