АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4479/18 Справа № 183/2774/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи ОСОБА_3, Управління праці та соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації про обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_3, призначення йому лікування та встановлення піклування над ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про визнання особи ОСОБА_3 обмежено дієздатною через психічний розлад.

В обґрунтування заяви, яка уточнювалася в ході судового розгляду, заявник посилалася на те, що 30 жовтня 2004 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають разом з нею і перебувають на її повному утриманні. Чоловік має зареєстроване приватне підприємство, але його діяльність зупинена, внаслідок чого його прибутки тимчасові і нестабільні. ОСОБА_5 рік після одруження ОСОБА_3 розповів їй, що в 2000 році під час проходження медичного обстеження до армії в нього діагностували депресію з астенічним синдромом. Тоді він пройшов лікування і запевнив її, що з ним усе гаразд. Більше у невролога чи психіатра він не лікувався. Згодом вона зясувала, що стан ОСОБА_3 хронічний і потребує постійного лікування і терапії. В серпні 2015 року вона припинила спільне проживання з чоловіком та разом з дітьми виїхала проживати в інше місце. Причиною вказує неможливість зносити важкий психологічний стан сім'ї. Зазначила, що ОСОБА_3 провокував сварки кожен день і без причин. Намагався примиритись з нею і погодився пройти обстеження. Під час обстеження йому діагностували суттєве звуження судин мозку, який виводить спинно-мозкову рідину з голови. ОСОБА_3 це у нього забагато цієї рідини в голові і вона давить на мозок. Це провокує у нього дуже непередбачені зміни настрою, катастрофічні головні болі, з його слів він частенько відчуває себе як п'яний. В нього бувають приступи агресії і некерованості. Він не може керувати своїми емоціями. Вказує, що ОСОБА_3 застосовував фізичну силу до неї, її батьків. Поведінка ОСОБА_3 її бентежить. ОСОБА_3 неодноразово вчиняв сварки за місцем навчання дітей, соромлячи її та дітей. Погрожував здійснити підпал належного їй житлового приміщення. ОСОБА_3 становить небезпеку для неї, її батьків та дітей. На підставі викладеного, заявник просила суд обмежити цивільну дієздатність ОСОБА_3, призначити йому лікування через небезпеку останнього та встановити піклування над ОСОБА_3

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересовані особи ОСОБА_3, Управління праці та соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації про обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_3, призначення йому лікування та встановлення піклування над ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 19 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення вимог її заяви, посилаючись на порушення судом її прав, норм матеріального та процесуального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статі 36 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо і тим ставить себе чи свою сім'ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов'язана утримувати, у скрутне матеріальне становище.

За ст.59 ЦК України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Частини 1, 2 статті 60 ЦК України визначають, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

За статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про психіатричну допомогу», судово-психіатрична експертиза в адміністративних, цивільних справах, у кримінальному провадженні призначається і проводиться на підставах та в порядку, передбачених законом.

Зігдно з чч.2, 3 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу», амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Питання про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку вирішується судом за місцем проживання особи. Заява про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку направляється до суду лікарем-психіатром. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави для надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність надання особі такої допомоги.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч.3 ст.294 ЦПК України).

Відповідно ст.296 ЦПК України, заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сімї, органом опіки та піклування, наркологічним або психіатричним закладом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 297 ЦПК України, у заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи мають бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сімю, а також інших осіб, яких вона за законом зобовязана утримувати, у скрутне матеріальне становище. У заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоровя фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу (частині 1 статті 298 ЦПК України).

За статтею 399 ЦПК України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. У заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом (ст.340 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається 30 жовтня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне - Ткаченко) О.А. було укладено шлюб (т.1 а.с.4).

Від шлюбу мають двох дітей доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.5, 6).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.3, 46, 54).

Заявник зазначала, що разом вони з ОСОБА_3 не проживають з серпня 2015 року.

Згідно з висновком ДІМ Новомосковського МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області від 04 серпня 2015 року, 05 серпня 2014 року до Новомосковського МВ надійшла заява від ОСОБА_2, в якій остання просила притягнути до відповідальності її чоловіка ОСОБА_3, який на протязі останніх двох років усно погрожує їй спалити їх спільний будинок в с. Спаському по вул. Чапаєва, 10. Як пояснила ОСОБА_2, близько тижня тому вона перестала мешкати з своїм чоловіком ОСОБА_3 та мешкає за іншою адресою з батьком, в наслідок чого він її провокує на сварки та погрожує спалити їх спільний будинок в с. Спаському по вул. Чапаєва, 10. В ході неодноразового виїзду за місцем мешкання ОСОБА_3 опитати його не виявилося можливим в звязку з його постійною відсутністю за місцем мешкання. В ході телефонної бесіди з останнім він пояснив що працює в м.Дніпропетровськ та рідко буває вдома, також він пояснив, що дружині своїй він не погрожував та спалювати свій будинок ніколи не буде, чому остання написала на нього заяву він не розуміє. Встановити вірогідних свідків та очевидців погроз ОСОБА_3 не виявилося можливим. Враховуючи вище викладене, а також те, що грубого порушення громадського порядку не встановлено, суспільно небезпечні наслідки не наступили, погрози реального характеру не мали місце, даний факт не підлягає внесенню до єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.с.7).

З довідки ЖЕО Новомосковського МВ ГУМВС України № 707 від 04 серпня 2015 року вбачається, що 30 липня 2015 року до ЖЄО Новомосковського МВ ГУМВС за № 9597 зареєстрована заява ОСОБА_2 про те, що 25 липня 2015 року за місцем спільного мешкання її чоловік ОСОБА_3 самоуправно взяв належну їй шкатулку із ювелірними виробами з жовтого металу і відмовляється повертати. 30 липня 2015 року до ЖЄО Новомосковського МВ ГУМВС за № 9601 зареєстрована заява ОСОБА_2 про те, що 29 липня 2015 року на перехресті вул. Калинової та пр. ім. газети «Правда» в м.Дніпропетровську її чоловік ОСОБА_3 забрав їхню спільну доньку ОСОБА_4 і поїхав у невідомому напрямку. За заявами станом на 04 серпня 2015 року рішення не прийняте (т.1 а.с.8).

Згідно з висновком судово-медичного експерта №3367 за результатами проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_2 від 02 серпня 2016 року вбачається, що встановлено наявність тілесних ушкоджень ОСОБА_2 у вигляді: синця лівого стегна, які спричинені від дії тупих твердих предметів (предмету), можливо в термін на який вказує обстежена. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, ще мають незначні скороминущі наслідки (т.1 а.с.29).

Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3039 від 12 вересня 2017 року за результатами проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_2, встановлено, що згідно з наданою медичною документацією у неї клінічно встановлені діагнози:«забій мяких тканин потиличної ділянки голови, антено-невротичний синдром ситуаційно обумовлений, остеоартроз лівого колінного суглобу, хронічний сальпінгіт, ремісія» та виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців зовнішньої поверхні середньої третини правого плеча та зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежена. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Клінічний діагноз: «забій мяких тканин потиличної ділянки голови» встановлений на основі субєктивних факторів (скарг хворої), обєктивно не підтверджений (згідно наданої медичної документації в області голови відсутні будь-які наявні тілесні ушкодження - синці, садна, рани, тощо), тому при оцінці ступеню тяжкості в рахунок не сприймається. Клінічні діагнози «астено-невротичний синдром ситуаційно обумовлений, остеоартроз лівого колінного суглобу, хронічний сальпінгіт, ремісія» є загостренням попереднього захворювання та при оцінці ступеню тяжкості в рахунок не сприймається (т.1 а.с.114-115).

З довідки Дніпропетровського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області № 950 від 26 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 у 2017 році зверталася із наступними заявами до Новомосковського ВП ГУНП: 08 вересня 2017 року про те, що її чоловік ОСОБА_3 без її дозволу зірвав помпи з газового крану належного їй будинки в с. Спаське, вул. Чкалова, 10 та самовільно користується газом - ЖЄО № 15015, списано висновком до справи № 50/4/5785 06 жовтня 2017 року; 30 вересня 2017 року про те, що її чоловік ОСОБА_3 не пускає її додому, ЖЄО № 16480, списано висновком до справи № 50/13/4794 06 жовтня 2017 року; 14 жовтня 2017 року про те, що її чоловік ОСОБА_3 не дає їй спілкуватися з дітьми та не пускає її додому, ЖЄО № 17409, списано висновком до справи № 50/4/6113 23 жовтня 2017 року; 20 жовтня 2017 року про те, що її чоловік ОСОБА_3 не пускає її додому, ЖЄО № 17812, станом на 26 жовтня 2017 року рішення по заяві не прийнято; 22 жовтня 2017 року що її чоловік гр. ОСОБА_3, перешкоджає їй спілкуватися зі спільною дитиною та не впускає до будинку, станом на 26 жовтня 2017 року рішення по заяві не прийнято (т.1 а.с.156).

Згідно довідки Виконавчого комітету Спаської сільської ради № 519 від 26 грудня 2017 року станом на 26 грудня 2017 року донька ОСОБА_4 проживає з батьком (т.1 а.с.173).

Відповідно до довідки № 4762 від 15 грудня 2016 року № 4762 Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_3 знаходився на військовій експертизі в КЗ «ДКПЛ» ДОР з 29 жовтня 2001 року по 29 листопада 2001 року за направленням Бабушкінського РВК. Діагноз: пролонгований депресивний стан (т.1 а.с.65).

З довідки №721 від 11 січня 2017 року Комунального закладу «Новомосковська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради вбачається, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра КЗ «НЦРЛ» ДОР не знаходився та за медичною допомогою не звертався (т.1 а.с.76).

Згідно з довідкою Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради № 1999 від 26 травня 2017 року, ОСОБА_3 в даний час на стаціонарному лікуванні в КЗ «ДКПЛ» ДОР не знаходиться і раніше за архівною документацією не значився (т.1 а.с.102).

Згідно довідок Спаської сільської ради ОСОБА_3 за місцем свого проживання характеризується позитивно, скарг про порушення ним громадського порядку до сільської ради не надходило (т.1 а.с.174, 175).

З тимчасової довідки № 045, виданої замість військового квитка 30 січня 2012 року вбачається, що призовною комісією Бабушкінського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 призваний на військову службу, зарахований в запас 26 травня 2011 року та 26 січня 2012 року медичною комісією при Бабушкінському військкоматі визнаний придатним до військової служби (т.1 а.с.176).

З довідки № 237 від 06 лютого 2018 року, виданої КЗ «НЦРЛ» ДОР вбачається, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра не знаходиться та за медичною допомогою не звертався (т.1 а.с.178).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Звернувшись до суду із заявою, ОСОБА_2 вказувала на те, що її чоловік ОСОБА_3 має тяжке психічне захворювання, а його поведінка створює небезпеку для їхньої сім'ї, тому просила обмежити цивільну дієздатність ОСОБА_3, призначити йому лікування та встановити піклування над ОСОБА_3

Однак, суду не було надано належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності підтверджували наявність психічного захворювання ОСОБА_3, наявність у нього психічного розладу, який істотно впливає на здатність усвідомлювати ним значення своїх дій та (або) керувати ними.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми.

Крім того, заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано (т.1 а.с.190).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2, посилаючись на відсутність достатніх даних про наявність підстав для обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_3, призначення йому лікування та встановлення піклування над ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про наявність у ОСОБА_3 хронічного стійкого психічного розладу, унаслідок чого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними належними доказами по справі не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді