КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 756/5731/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1580/2018

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду в складі:судді-доповідача Желепи О.В., суддів Музичко С.Г., Рубан С.М., секретар судового засідання Задерей І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року (постановленої у складі судді Андрейчука Т.В.) про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з викладеним вище, 03 жовтня 2018 року цивільні справи, які перебували в провадженні Апеляційного суду міста Києва, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями новоутвореного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03 жовтня 2018 дану справу розподілено судді-доповідачу Желепі О.В.

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва з травня 2018 року перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

21 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Оболонського районного суду м. Києва з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та заявила клопотання про прийняття його до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

28 серпня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою відмовлено у прийнятті зустрічного позову.

Не погодившись з ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року, ОСОБА_2 07 вересня 2018 року звернулась до Апеляційного суду міста Києва з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу, в якій просила її скасувати та постановити нову ухвалу, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі відповідачка зазначила, що вважає ухвалу районного суду від 28.08.2018 р. незаконною та необґрунтованою, постановленою за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, за невідповідності висновків суду обставинам справи, із порушенням норма процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Посилалась на те, що зустрічний позов підлягає прийняттю до розгляду разом із позовом про розірвання шлюбу, оскільки обидва позови виникають з одних правовідносин.

Зазначала, що суд першої інстанції підмінив умову взаємопов'язаності і доцільності спільного розгляду первісного і зустрічного позову(коли вони виникають з одних правовідносин) двома іншими умовами (коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову).

Заявниця вказувала на те, що і позов про розірвання шлюбу і позов про поділ спільного майна подружжя відносяться до сімейних правовідносин, а наведена судом ч.1 ст. 69 СК України ніяким чином не вимагає роздільного розгляду вимог про розірвання шлюбу і поділ спільної сумісної власності подружжя.

Вважає неналежним аргументом суду те, що спільний розгляд указаних позовів є недоцільним, оскільки спричинить затягування розгляду справи, оскільки такої підстави у відмові в прийнятті зустрічного позову ЦПК України не містить.

Скаржниця зазначила, що у оскаржуваній ухвалі не наведено мотивів, з яких було відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви про поділ спільного майна подружжя.

До суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та її представник доводи скарги підтримали.

Позивач до апеляційного суду не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та її представника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред'явлення зустрічного позову є: взаємопов'язаність зустрічного позову з первісним. Тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об'єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом. При винесенні ухвали про об'єднання позовів в одне провадження, суд повинен вирішити питання про відповідність зустрічної позовної заяви вимогам про взаємопов'язаність і доцільність спільного розгляду зустрічного та первісного позовів.

Таким чином, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд першої інстанції вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Відмовляючи в прийнятті зустрічного позову, суд виходив з того, що первісний позов ОСОБА_3 стосується розірвання шлюбу, а предметом зустрічного позову є поділ спільного майна подружжя. Хоча ці позови за характером правовідносин є сімейними, вимоги за ними не можуть зараховуватись, а задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Крім цього, спільний розгляд указаних позовів є недоцільним, оскільки спричинить затягування розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та вимогам Закону.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відмовляючи в прийнятті зустрічного позову про поділ майна, суд вірно виходив з недоцільності розгляду таких позовних вимог з вимогами про розірвання шлюбу та вірно встановив, що одночасний розгляд таких позовних вимог значно розширює коло обставин, які підлягають доказуванню, що може призвести до порушення строків розгляду справи.

Доводи скарги вказаних висновків суду не спростовують. Посилання представника відповідача в судовому засіданні на те, що після розгляду справи про розлучення для відповідача буде утруднено звернення з окремим позовом про поділ майна, через зміну місця проживання ОСОБА_3 та неможливістю встановити його фактичне місце знаходження, колегія суддів не приймає, так як ст. 28 ЦПК України передбачений порядок подачі позовів і в разі коли особі невідоме місце постійного проживання відповідача за місцем знаходження його майна.

Доводи скарги про те, що суд не мотивував своє рішення про відмову в прийнятті зустрічного позову, повністю спростовуються змістом оскаржуваної ухвали, яка відповідає вимогам закону в тому числі і щодо обґрунтованості судового рішення.

В апеляційній скарзі та заяві про прийняття до спільного провадження зустрічного позову ОСОБА_2 не наведено жодної обставини, яка свідчила б про доцільність спільного розгляду вимог про розірвання шлюбу та поділ майна, та не можливість окремого розгляду таких позовних вимог.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що під час апеляційного розгляду встановлено, що ухвала про відмову в прийнятті зустрічного позову постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 жовтня2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Музичко С.Г.

Рубан С.М.