Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8944/18
Провадження № 2-о/711/170/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Семиволос І.М.,

за участю заявника ОСОБА_1

та представника заінтересованої

особи за довіреністю Гук Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася в Придніпровський районний суд м. Черкаси із заявою про встановлення факту народження дитини чоловічої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 на тимчасово окупованій території України, а саме, - у м. Донецьк.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_7 у місті Донецьку Донецької області вона народила сина, про що за місцем народження їй було видано медичне свідоцтво про народження № 695 від 04 жовтня 2018 року. Місто Донецьк є тимчасово окупованою територією, в місті відсутні органи державної влади України. З метою реєстрації народження дитини вона звернулась до Черкаського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області, але їй було відмовлено, оскільки надані документи не відповідають формі, затвердженій Наказом міністерства охорони здоров?я України № 545 від 08 серпня 2006 року. Тому, вона вимушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту народження гр. ОСОБА_1 дитини чоловічої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_7 у місті Донецьку Донецької області. Також зазначила, що у зареєстрованому шлюбі вона не перебуває.

Встановленя даного юридичного факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Крім того, вказує, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

На підставі вищезазначеного, просить суд, - встановити факт народження дитини чоловічої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 у місті Донецьку Донецької області, Україна, батьками якої є: мати- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка міста Донецьк, громадянка України, батько - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста Донецьк, громадянин України.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2018 року у справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_7 вона народила сина, якого названо ОСОБА_6, у м. Донецьк, тобто, на тимчасово окупованій території України. Оскільки, в місті Донецьк відсутні органи державної влади України, які б могли зареєструвати народження дитини, вона з сином переїхала у м. Черкаси до своєї матері, яка уже близько року тут проживає. З метою реєстрації народження дитини вона звернулась до Черкаського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області, але їй було відмовлено, оскільки надані нею документи не відповідають формі, затвердженій Наказом міністерства охорони здоров?я України. Також зазначила, що батько дитини - ОСОБА_4 і вона не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Стверджує, що ОСОБА_4 дійсно є батьком дитини і не заперечує проти того, щоб його було записано батьком у свідоцтві про народження дитини. Таким чином, на заявлених вимогах наполягала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, у судовому рішенні, при зазначенні відомостей про батька дитини ОСОБА_6, просила зазначити батьком - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста Донецьк, громадянин України, відповідно до статті 135 СК України.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи - Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, за довіреністю - Гук Н.Б. зазначила, що у даному випадку дійсно необхідно встановити факт народження дитини чоловічої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 на тимчасово окупованій території України, а саме, у м. Донецьк. Крім того, в судовому рішенні слід вказати відомості про батьків дитини, але відомості про батька дитини необхідно зазначити із врахуванням положень ст. 135 СК України, оскільки, заявник не перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, а інших підтверджень чи належних доказів того факту, що ОСОБА_4 є батьком дитини, заявник не надала.

Заслухавши думку заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об'єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків:

в судовому засіданні встановлено, що 04 жовтня 2018 року лікарем, як зазначено - так званого « Коммунального учреждения Центральная городская клинническая больница № 24 города Донецка»», видане медичне свідоцтво про народження № 695, в якому зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 о 00 год. 35 хв. народила в м. Донецьк дитину чоловічої статі. Відповідно до довідки від 12.06.2018р. №, що видана Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради, - ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа і зазначено фактичне місце її проживання: АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, у зареєстрованому шлюбі не перебуває і не перебувала.

Зі слів заявниці, батьком дитини є громадянин України - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Між тим, жодних підтверджуючих даних про дані обставини, судом не встановлено.

19 жовтня 2018 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1, оскільки, заявником для підтвердження факту народження дитини пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 та який було видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

На теперішній час, для проведення реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1, необхідно встановити факт його народження, оскільки він народився на території Донецької області, яка є тимчасово окупованою територією і документи, видані органами та установами, створеними в порядку не передбаченому законами України, є недійсними. Тому, заявник звернувся до суду із зазначеною заявою задля можливості в подальшому реалізувати дитиною свої особисті немайнові права та з метою запобігання обмеженню цивільних прав і обов'язків.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом сьомим ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 року № 1064.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, в редакції, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України № 1154/5 від 22 листопада 2007 року, з наступними змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації є: медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о); медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о). Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Для розгляду відповідної справи у суді орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації народження (додаток 1), у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження, дані про дату і місце народження дитини зазначають відповідно до рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт народження особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Вказані вище нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту народження на тимчасово окупованій території, що унеможливлює державну реєстрацію факту народження в позасудовому порядку.

Як встановлено судом, подія народження дитини чоловічої статі, народженої ОСОБА_1, відбулася ІНФОРМАЦІЯ_7 на території м. Донецьк, Донецької області, тобто, частині України, яка відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р (із змінами) «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», є територією на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Даючи оцінку допустимості у даній цивільній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується вимогами міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а також положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 9 цього Закону, встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, кожен чинний договір є обов'язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об'єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Лоізіду проти Туреччини», «Кипр проти Туреччини»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії», «Іласку та інші проти Молдови та Росії»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. В контексті цього не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки, це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи зазначений висновок у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це ставило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Отже, встановлюючи наявність факту народження дитини чоловічої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1, суд вважає за можливе прийняти в якості належних і допустимих доказів документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З матеріалів справи вбачається, що встановлення факту народження дитини чоловічої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 необхідне заявнику для того, щоб зареєструвати її народження у органах державної реєстрації актів цивільного стану.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

З урахуванням зазначеного, враховуючи засади добросовісності, справедливості і розумності регулювання цивільно-правових відносин, суд вважає, що для цілей, передбачених ст. 317 ЦПК України ОСОБА_1 є особою, яка має право на звернення до суду із заявою про встановлення факту народження дитини чоловічої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_7 (ОСОБА_6) на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи досліджені у судовому засіданні письмові докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини підлягає задоволенню та вважає за можливе встановити факт народження дитини чоловічої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 в м. Донецьк Донецької області, Україна.

Що стосується вимог заявника про встановлення факту народження дитини чоловічої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Донецьк Донецької області, Україна, вказавши, що батьком дитини є - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста Донецьк, громадянин України, то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, як визначено ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Крім того, особа, яка вважає себе батьком дитини має право звернутися до суду у порядку, визначеному ЦПК України та Сімейним Кодексом України щодо встановлення батьківства. На час розгляду справи, відсутні належні та допустимі докази про те, що біологічним батьком дитини є ОСОБА_4, як і відсутні будь-які судові рішення про його батьківство щодо дитини (ОСОБА_6), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_7, і матір'ю якої є ОСОБА_1, враховуючи, зокрема норми статті 128 Сімейного Кодексу України.

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5), якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне ім'я та по батькові - за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (додаток 4). Графи актового запису про народження "Дата народження", "Місце проживання" в розділі "Відомості про батька" у цьому випадку не заповнюються.

Крім того, суд звертає увагу, що за приписами ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Аналогічні положення містяться і в п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, СК України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 4, 13, 19, 89, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії НОМЕР_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2), фактичне місце проживання: АДРЕСА_1.), заінтересована особа: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (, місцезнаходження: вул. Небесної Сотні, буд. 3, м. Черкаси) про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, - народження дитини чоловічої статі (ОСОБА_6), народженої ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Донецьк, Донецької області, Україна від громадянки України - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

У графі "Відомості про матір" записати - мати дитини: громадянка України - ОСОБА_1.

У графі "Відомості про батька" записати прізвище, громадянство батька за прізвищем, громадянством матері і вказати таке його власне ім'я та по батькові - громадянин України - ОСОБА_5, відповідно до ст. 135 СК України.

В іншій частині відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2018 року.

Головуючий: С. М. Позарецька