Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 1304/8184/12

провадження № 61-37728св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), ГулькаБ. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - публічне акціонерне товариство акціонерно-комерційний банку «Львів»,

заінтересовані особи (боржники): ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку «Львів» на постанову Апеляційного суду Львівської області від 08 травня 2018 року у складі колегії суддів: Струс Л. Б., Левика Я. А., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство акціонерно-комерційний банку «Львів» (далі - ПАТ АКБ «Львів») звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5

Заява мотивована тим, що на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 жовтня 2012 року у цивільній справі № 1304/8184/12 за позовною заявою ПАТ АКБ «Львів» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу банку 23 січня 2013 року було видано виконавчі листи про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на його користь заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2009 року у розмірі 249 453,46 грн.

Виконавчі листи було направлено банком поштою за належністю по місцю проживання боржників до Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова головного територіального управління юстиції у Львівській області. Однак зазначені виконавчі листи на адресу відділу державної виконавчої служби не надходити.

Заявник стверджував, що оригінали виконавчих документів було втрачено при пересиланні до Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова головного територіального управління юстиції у Львівській області для відкриття виконавчого провадження.

Ураховуючи наведене, ПАТ АКБ «Львів» просило суд: визнати поважною причину пропуску строку, який надається для пред'явлення виконавчого документа до виконання; поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчих листів від 23 січня 2013 року № 1304/8184/12 про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ АКБ «Львів» заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2009 року у розмірі 249 453,46 грн; видати дублікати виконавчих листів від 23 січня 2013 року № 1304/8184/12 про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ АКБ «Львів» заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2009 року у розмірі 249 453,46 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 жовтня 2017 року у складі судді Юрківа О. Р. заяву ПАТ АКБ «Львів» задоволено.

Поновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчих листів від 23 січня 2013 року № 1304/8184/12 про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ АКБ «Львів» заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2009 року у розмірі 249 453,46 грн.

Видано дублікати виконавчих листів від 23 січня 2013 року № 1304/8184/12 про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ АКБ «Львів» заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2009 року у розмірі 249 453,46 грн.

Роз'яснено заявнику, що виконавчий документ може бути пред'явлений до виконання на підставі пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» протягом року з дати набрання цією ухвалою законної сили.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оригінал виконавчого документа було втрачено при пересиланні до Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова головного територіального управління юстиції у Львівській області для відкриття виконавчого провадження, тому необхідно видати заявнику - ПАТ АКБ «Львів» дублікат виконавчого листа по справі №1304/8184/12-ц, оскільки оригінал виконавчого листа був втрачений, а рішення не виконано, і не втратило своєї законної сили.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 08 травня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задоволено. Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 жовтня 2017 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що заявник не надав суду доказів втрати виконавчих листів та не навів поважності причин пропуску строку для пред'явлення їх до виконання. Суд вказав, що ПАТ АКБ «Львів» не надав доказів скерування виконавчих листів за належністю по місцю проживання боржників та отримання їх Галицьким відділом державної виконавчої служби м. Львова головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Також суд зазначив, що виконавчі листи було видано 23 січня 2013 року, а з заявою про видачу їх дублікатів банк звернувся тільки у жовтні 2017 року, тобто через чотири роки, що свідчить про те, що стягувач не цікавився виконанням судового рішення, у зв'язку із чим і був пропущений строк.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду, ПАТ АКБ «Львів», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційного суду та залишити у силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга у частині видачі дубліката виконавчого листа мотивована тим, що апеляційний суд незаконно скасував судове рішення суду першої інстанції та відмовив банку у задоволенні заяви, не надавши оцінки доказам направлення поштою виконавчих листів до державної виконавчої служби. Вважає, що під час пересилання поштою виконавчі документи були втрачені, тому необхідно видати їх дублікати для виконання рішення суду.

Вказує, що апеляційний суд помилково вказав про те, що банк не цікавився ходом виконання судового рішення, оскільки банком неодноразово надсилалися відповідні запити до Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова головного територіального управління юстиції у Львівській області, а суд апеляційної інстанції не вважав за необхідне встановлювати такі обставини.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ АКБ «Львів» на постанову Апеляційного суду Львівської області від 08 травня 2018 року в частині поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ АКБ «Львів» в частині видачі дубліката виконавчого листа.

У серпні 2018 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ПАТ АКБ «Львів», в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення апеляційного суду без змін, оскільки доводи скарги висновків суду не спростовують. Вказує, що виконавчі листи були видані банку ще у січні 2013 року, а із цією заявою він звернувся тільки у жовтні 2017 року, тому суд правильно вказав, що стягувач не цікавився ходом виконання судового рішення. Посилається на те, що ПАТ АКБ «Львів» не надало доказів втрати виконавчих документів.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Згідно з частини першої статті 370 ЦПК України у редакції 2004 року, чинній на час звернення з відповідною заявою, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічні норми права містилися й статтях 10, 60 ЦПК України 2004 року.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Встановивши, що виконавчі листи заявнику було видано ще 23 січня 2013 року (а. с. 49), а з заявою про видачу їх дублікатів банк звернувся у жовтні 2017 року, тобто більш ніж через чотири роки, при цьому не надав достовірних та беззаперечних доказів втрати оригіналів виконавчих документів, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви банку у відповідній частині.

Доводи щодо ненадання апеляційним судом оцінки доказам направлення поштою виконавчих листів до державної виконавчої служби, а також про те, що банком неодноразово надсилалися запити до Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо руху виконавчих дій не можуть бути підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права і зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в апеляційному суді із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Таким чином, вирішуючи питання про видачу дублікату виконавчих листів, апеляційний суд повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ПАТ АКБ «Львів», оскільки банк не довів факт втрати їх оригіналів.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанцій без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку «Львів» залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Львівської області від 08 травня 2018 року в частині вирішення заяви публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку «Львів» про видачу дубліката виконавчого листа залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б.І. Гулько

Ю.В. Черняк