Справа № 750/1853/18 Провадження № 22-ц/795/931/2018 Головуючий у I інстанції - Коверзнев В. О. Доповідач - Онищенко О. І.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.

при секретарі: Бивалькевич Т.В.

Позивач: ОСОБА_2

Відповідач: ОСОБА_3

Особи, які подали апеляційні скарги: ОСОБА_2, ОСОБА_3

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину (суддя Коверзнев В.О.), ухвалене о 16 год. 30 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 01 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за 2017 рік у розмірі 17 372,56 грн. Позов мотивовано тим, що сторони з 20 лютого 2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22 січня 2016 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю і перебуває на її повному утриманні. Позивач вказувала, що аліментів, стягнутих заочним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 03 серпня 2016 року з відповідача на утримання сина, вистачає виключно на одне харчування і то не на весь місяць. За доводами ОСОБА_2, відповідач повинен їй компенсувати половину додаткових витрат, які полягають у відпочинку, профілактиці, оздоровленні, розвитку фізичних здібностей сина, у вигляді абонементу в спортивному залі в 2017 році та індивідуальні заняття з тренером - 13 800 грн, купівлю лікарських препаратів та медикаментів - 732,48 грн, книжок - 1679,55 грн, виготовлення лікувальних окулярів для використання у навчальному процесі в школі - 1211,10 грн, книжкового стелажу - 1335 грн, письмового столу - 1500 грн, дитячого ліжка з матрацом - 4700 грн, на загальну суму 24 958,13 грн. Також позивач посилалась, що згідно медичної довідки №479 ОСОБА_4 рекомендовано оздоровлення, тому нею було подано документи до відділу у справах сім'ї та молоді Чернігівської міської ради на отримання путівки для літнього відпочинку сина як дитини учасника АТО. Проте путівки вона так і не отримала. ОСОБА_2 з метою здійснення відпочинку і оздоровлення дитини придбала путівки до Туреччини на загальну суму 21 750 грн, з яких 9787 грн - вартість путівки на дитину. Тобто, загальна сума додаткових витрат на дитину складає 34 745,13 грн (9787 грн + 24 958,13 грн), половину яких і просила стягнути з ОСОБА_3 позивач.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 червня 2018 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4373 грн у відшкодування додаткових витрат на дитину та 503 грн 44 коп. у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, а всього 4876 грн 44 коп.; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп. Рішення суду мотивовано тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем позивач разом із сином змінила місце постійного проживання, в зв'язку з чим була змушена облаштовувати нове місце для відпочинку дитини та виконання нею шкільних домашніх завдань, що обумовило потребу придбання нового книжкового стелажу вартістю 1335 грн, письмового столу вартістю 1500 грн та дитячого ліжка з матрацом вартістю 4700, а всього на суму 7535 грн. Також судом враховано, що відповідач визнає доцільність витрат позивача на придбання дитині окулярів. Також суд дійшов висновку, що здійснені позивачем витрати на відвідування сином фітнес-центру «Козак-жим» з персональним тренером, на придбання лікарських препаратів, на придбання книжок, а також на літній відпочинок в Туреччині не пов'язані з розвитком здібностей дитини або лікуванням чи фізичною реабілітацією, що є підставою для відмови в їх стягненні оскільки: позивачем не надано лікарське призначення, яке може бути належним підтвердженням обґрунтованості витрат на придбання ліків; позивачем не надано доказів того, що придбана художня література передбачена шкільною програмою, а її вивчення сприяє поглибленому засвоєнню шкільного навчального курсу «Зарубіжна література»; позивач не довела в суді, що фітнес-центр «Козак-жим» може виконувати функції спеціалізованої лікарської установи і здійснювати фізичну реабілітацію хворих дітей, а також не надала лікарське призначення на оздоровлення дитини в Туреччині.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду скасувати і ухвалити постанову, якою стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 за 2017 рік в розмірі 17 372,56 грн. Позивач вказує, що її заробітна плата (дохід) дає їй можливість повністю забезпечити фізичний і духовний розвиток дитини, творчі і пізнавальні здібності, уподобання дитини, розвиток обдарувань, однак відповідач має в силу своїх батьківських обов'язків брати таку ж участь у вихованні і утриманні дитини, як і мати, а також брати на себе половину таких додаткових витрат. ОСОБА_2 вважає, що надані нею докази давали суду першої інстанції право вирішувати даний спір іншим шляхом - шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідач погоджується з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог і не погоджується в частині задоволених позовних вимог. ОСОБА_3 вказує, що судом першої інстанції залишилось поза увагою, що позивач працює головним бухгалтером ТОВ «Кондитер Трейд» і її заробітна плата протягом 2017 року складала від 23 167,70 грн до 27 124,22 грн, при цьому позивач, окрім дитини, не має жодних утриманців та стягнень. Натомість дохід відповідача протягом 2017-2018 років в середньому дорівнює 3960 грн. Також відповідач посилається, що він має на утриманні матір, ОСОБА_5, 1959 року народження, пенсійного віку, яка має значні проблеми зі здоров'ям, батько відповідача помер ще у 2001 році. ОСОБА_3 укладено шлюб з ОСОБА_6, яка має на утриманні доньку, ІНФОРМАЦІЯ_3, котра є студенткою, що, за доводами відповідача, опосередковано накладує на нього матеріальні обов'язки. Крім того, відповідач вказує, що необхідності у придбанні дитячого ліжка та матрацу не було, оскільки малось відповідне дитяче ліжко, яке залишилось після поділу майна подружжя в розпорядженні відповідача та останній пропонував віддати його позивачці. Витрати на заняття у фітнес-центрі «Козак-жим» значно завищені позивачем та не відповідають офіційно розміщеним на сайті центру.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 03 серпня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.07.2016 року і до повноліття дитини.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 04 липня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частину виділеного майна в сумі 227 676 грн 99 коп., на виконання якого було видано виконавчий лист, в рамках виконавчого провадженняч проведено електронні торги з реалізації майна боржника, а саме: 1/3 частки квартири за АДРЕСА_1 (а.с.49-51).

Звертаючись у березні 2018 року до суду з позовом, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 половину понесених нею додаткових витрат на дитину, які полягають у відпочинку, профілактиці, оздоровленні, розвитку фізичних здібностей сина.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення додаткових витрат на дитину, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 185 СК України встановлено обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину. Зокрема, вбачається, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи з аналізу ст.185 СК України, додаткові витрати присуджуються дитині при наявності у одного з батьків, з ким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливим обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності у нього здібностей, талантів, в зв'язку з його хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом і т.п. Наявність таких витрат повинен довести позивач. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, одержуваних одним з батьків на утримання дитини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює у ТОВ «Кондитер-Трейд» і її заробітна плата за 2017 рік становить 309 319,24 грн (а.с.100).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_3 працює в ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», загальна сума його доходу за січень 2017 року - березень 2018 року становить 59 395,78 грн, сума виплачених аліментів - 18 419,86 грн (а.с.107).

Згідно довідки №479 від 19 липня 2016 року Дитячої поліклініки №1 сину сторін по справі - ОСОБА_4 рекомендовано санаторно-курортне лікування згідно профіля (а.с.45).

За доводами позивача, з метою здійснення відпочинку та оздоровлення дитини нею було прийнято рішення поїхати на відпочинок за кордон.

На підставі договору на туристичне обслуговування від 28 липня 2017 року ОСОБА_2 сплачено за турпакет (відпочинок позивача разом з сином у Туреччині) 21 750 грн (а.с.30-34). Половину вартості путівки сина (9787 грн) ОСОБА_2 і просила стягнути з відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення витрат на придбання путівки до Туреччини з таких підстав. Так, згідно довідки лікарського закладу дитині сторін рекомендовано санаторно-курортне лікування. Натомість позивачем надано договір, згідно умов якого ОСОБА_2 і її сину ОСОБА_4 надано туристичні послуги. При цьому відсутні докази, що у Туреччині ОСОБА_4 отримував санаторно-курортне лікування. Таким чином, позивачем не доведено, що зазначені витрати понесено нею у зв'язку з особливими потребами дитини.

Висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача витрат на придбання окулярів апеляційний суд вважає обґрунтованим, оскільки необхідність таких витрат пов'язана із наявністю певних проблем із зором у дитини, тобто викликана особливими обставинами.

Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача витрат на відвідування сином спортивного залу колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КЛПЗ «Чернігівська обласна дитяча лікарня» ОСОБА_4 встановлено діагноз: апофізит грудних хребців (юнацький кіфоз), s-подібний сколіоз I ст. (а.с.101).

Згідно товарних чеків за 12 місяців 2017 року ОСОБА_2 сплачено за абонемент ОСОБА_4 та заняття з персональним тренером у тренажерному залі «Kozak GYM» 13 800 грн (а.с.14-16).

Заняття ОСОБА_4 у тренажерному залі є необхідними для фізичного розвитку дитини, тому колегія суддів апеляційного суду вважає витрати позивача на вказані заняття такими, що пов'язані з особливими обставинами, у зв'язку з чим не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у їх стягненні. Проте, при цьому враховує наступне.

Відповідно до прайсу цін на відвідування тренажерного залу «Kozak GYM» (а.с.127) вартість абонементу на 12 місяців становить 3700 грн. Позивачем не надано доказів на підтвердження необхідності здійснення тренувань ОСОБА_4 у тренажерному залі з персональним тренером. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача половина вартості річного абонементу у розмірі 1850 грн (3700 грн : 2).

Згідно накладної б/н від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_2 придбано дитяче ліжко вартістю 2600 грн (а.с.16) і матрас вартістю 2100 грн (а.с.17). Також у листопаді 2016 року позивачем придбано стіл письмовий вартістю 1500 грн (а.с.18), а у листопаді 2017 року - стелаж книжковий вартістю 1335 грн (а.с.19).

За доводами відповідача, у ОСОБА_2 не було необхідності в придбанні дитячого ліжка та матрацу, оскільки зазначене майно залишилось після поділу майна подружжя у розпорядженні відповідача та останній пропонував віддати його позивачці. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 підтверджує, що таке майно може бути передано і зараз на першу вимогу позивача.

Позивач у відповіді на відзив фактично не заперечувала щодо наявності дитячого ліжка, яке залишилось у відповідача, проте зазначала, що рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 04 липня 2017 року спільною власністю подружжя воно не визнавалось, оскільки не придбавалось у шлюбі. Таким чином, позивачем не доведено необхідність придбання дитячого ліжка з матрацем для сина, а тому в задоволенні зазначених позовних вимог належить відмовити. Також колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення витрат позивача за придбання письмового столу і книжкового стелажу, оскільки такі витрати не пов'язані з особливими обставинами, а здійснені у зв'язку з необхідністю повсякденного використання такого майна дитиною.

ОСОБА_2 надано копії чеків на придбання лікарських препаратів на загальну суму 732,48 грн (а.с.21). Проте, нею не надано на підтвердження обґрунтованості таких витрат лікарське призначення, що правомірно судом першої інстанції визнано підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у частині стягнення додаткових витрат на придбання ліків.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог про стягнення витрат на придбання книжок, оскільки позивачем не доведено, що такі витрати пов'язані з особливим потребами дитини.

Доводи ОСОБА_3 щодо перевищення розміру доходу позивача над розміром його доходу не впливає на обов'язок відповідача як батька дитини брати участь у додаткових витратах на дитину.

Посилання відповідача на перебуванні на його утриманні матері - ОСОБА_5 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів, що саме він несе витрати по її утриманню, враховуючи, що ОСОБА_5 отримує пенсію (а.с.113), а також субсидію на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2016 року по 30 квітня 2018 року (а.с.151). Також відповідачем не надано доказів, що він здійснює оплату навчання доньки теперішньої його дружини.

Виходячи з принципу рівності прав та обов'язків батьків відносно дітей, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача половини розміру додаткових витрат: на придбання окулярів та на заняття ОСОБА_4 у тренажерному залі на загальну суму 2455 грн 50 коп. ((3700 грн + 1211 грн) : 2).

У зв'язку з викладеним, рішення суду першої інстанції належить змінити в частині розміру додаткових витрат, зменшивши їх розмір з 4373 грн до 2455,5 грн, і відповідно в частині витрат на правничу допомогу, а також загального розміру стягнутих коштів.

Згідно ч.ч.1, 2 п.3, 13 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №03/18 від 19.02.2018 року ОСОБА_2 сплачено за послуги адвоката 2000 грн (а.с.92). Таким чином, в зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 280 грн (2000 грн х 14%) у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

Враховуючи викладене, розмір витрат на правничу допомогу адвоката підлягає зменшенню з 503,44 грн до 280 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 червня 2018 року змінити, зменшивши розмір: стягнутих додаткових витрат на дитину з 4373 грн до 2455 грн 50 коп., витрат на правничу допомогу адвоката - з 503 грн 44 коп. до 280 грн., загального розміру стягнення - з 4876 грн 44 коп. до 2735 грн 50 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2018 року.

Головуючий:Судді: