ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 626/1055/17

провадження № 22-ц/818/362/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря: Брулевич В.В.,

сторони справи:

позивач Первомайська місцева прокуратура Харківської області,

відповідачі - Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Харківській області, ОСОБА_1, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «МРІЯ»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області на рішення Красноградського районного суду Харківської області, ухвалене 11 січня 2018 року об 11 годині 45 хвилин у складі судді Рибальченко І.Г., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області (надалі Прокуратура) звернувся до суду із позовом, після уточнення якого у вересні 2017 року просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 30 квітня 2015 № 1064-СГ; визнати недійсним укладений 07 травня 2015 року між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, кадастровий номер :01:000:0082 площею 12,9326 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 21461316 від 20 травня 2015 року; визнати недійсним укладений 01 липня 2015 року між ОСОБА_1 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія" (далі СГТОВ "Мрія") договір суборенди вищевказаної земельної ділянки, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 22804412 від 13 липня 2015 року; витребувати у ОСОБА_1 договір суборенди земельної ділянки від 01 липня 2015 року, зобовязати Томка А.І. повернути спірну земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:0082 площею 12,9326 га, державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 18 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагентства у Харківській області (надалі ГУ Держземагентства) із заявою про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 12,9326 га, розташованої за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області. Наказом ГУ Держземагентства "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 30 квітня 2015 року № 1064-СГ ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, кадастровий номер :01:000:0082 площею 12,9326 га, розташовану за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, строком на 49 років.

На підставі вказаного наказу 07 травня 2015 року між ГУ Держземагентства та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, який 20 травня 2015 року зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області.

01 липня 2015 року ОСОБА_1, отримавши попередньо згоду ГУ Держземагентства, уклав із СТОВ "Мрія" договір суборенди спірної земельної ділянки, який 13 липня 2015 року зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області.

Незаконність отримання земельної ділянки, на думку прокуратури, полягала в тому, що передаючи ОСОБА_1 земельну ділянку в оренду ГУ Держземагентства не пересвідчилося у бажанні останнього реально створити фермерське господарство, у наявності в нього технічних можливостей обробляти землю своїми силами та силами своєї сімї. ОСОБА_1 не було надано дозвіл на розробку відповідної землевпорядної документації, не підтверджено наявність у нього належної освіти для роботи в галузі сільського господарства. Також ГУ Держземагентства, не пересвідчившись у створенні ОСОБА_1 фермерського господарства, надало згоду на передачу землі в суборенду СГТОВ «Мрія» з орендною платою, розмір якої суперечить вимогам ст. 288.6 Податкового кодексу України.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 11 січня 2018 року у задоволенні позову Прокуратури відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що при подачі ОСОБА_1 заяви про надання йому земельної ділянки для ведення фермерського господарства та отриманні земельної ділянки в оренду встановлену законодавством процедуру порушено не було. ОСОБА_1 з 07.12.2017 зареєстрований як фізична особа підприємець, 11.12.2017 договір суборенди між ним та СГТОВ «Мрія» достроково розірвано. Щодо витребування земельної ділянки у ОСОБА_1, то з дня його державної реєстрації як фізичної особи - підприємця він вибув з договірних правовідносин оренди землі як фізична особа фермер, і його місце у якості орендаря зайняло фермерське господарство.

09.02.2018 Прокуратура звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування посилалася на те, що в поданих заявах ОСОБА_1 не довів необхідності одержання землі такої значної площі з урахуванням можливості її самостійної обробки, не вказав перспектив діяльності фермерського господарства та дав завідомо неправдиву інформацію про наявність у нього техніки для обробки землі. Бажання ОСОБА_1 самостійно обробляти землю спростовується передачею землі в суборенду СГТОВ «Мрія» без реєстрації фермерського господарства

У відзиві на апеляційну скаргу СГТОВ «Мрія» заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що при подачі заяв про надання йому земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 подав усі передбачені законом документи, і наказ ГУ Держземагентства про затвердження проектної документації і надання земельної ділянки в оренду видано на підставі належним чином розробленої, погодженої і затвердженої землевпорядної документації. Посилання апелянта на небажання ОСОБА_1 вести фермерське господарство спростовуються розірванням договору суборенди та обробкою землі ОСОБА_1, сплатою ним орендних у якості податкових платежів, реєстрацією його у якості фізичної особи підприємця (надалі ФОП).

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників справи, які зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, вважає , що апеляційне провадження підлягає закриттю виходячи з наступного.

Як встановлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, 18.11.2013 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держземагентства із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 12,9326 га, що розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, для подальшої передачі йому землі в оренду (т.1 а.с.20).

Наказом ГУ Держземагентства у Харківській області від 22.11.2013 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, розташованої за межами с. Світле Красноградського району Харківської області, з орієнтовним розміром 12,9326 га, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (ріллі) для ведення фермерського господарства (т.1 а.с.21).

За заявою ОСОБА_1 з доданими документами Вх. № 19-10883/0/8-15 від 23.04.2015 (т.1 а.с. 23-25) ГУ Держземагентства видало указ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 30.04.2015 № 1064-СГ (т.1 а.с. 22). Зазначеним наказом ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 12,9326 га, що розташована за межами населеного пункту с. Світле Кирилівської сільської ради на території Красноградського району Харківської області, строком на 49 років.

07.05.2015 між ГУ Держземагентства та ОСОБА_1 було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0082 (т.1 а.с. 26-36). 20.05.2015 договір оренди зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області (т.1 а.с.37-38).

01.07.2015 ОСОБА_1 та СТОВ "Мрія" уклали договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0082 строком до 07 травня 2064 року, який 13.07.2015 було зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області (т.1 а.с. 152).

11.12.2017 року укладений договір суборенди було розірвано на підставі угоди про дострокове розірвання між СГТОВ «Мрія» та ОСОБА_1, про що 14.12.2017 було внесено запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речого права (т.1 а.с. 137-141).

Згідно виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєструвався як фізична особа-підприємець з 07.12.2017 (т.1 а.с. 128).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 188 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим частиною першою статті 188 ЦПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)).

Пунктом першим частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України № 973-ІV від 19.06.2003 «Про фермерське господарство» (далі Закон) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство (частина перша статті 5Закону України «Про фермерське господарство»).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч.ч. 2,3 ст. 123 Земельного кодексу України (далі ЗК України)).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч.6 ст. 123 ЗК України).

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч.1 ст. 124 ЗК України).

Відповідно до статті 8 Закону в редакції, що діяла на час укладання договору оренди землі від 07.05.2015, після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Згідно статті 8 Закону в редакції, що діяла з 01.05.2016 на час реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця, фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Сімейне фермерське господарство без статусу юридичної особи організовується фізичною особою - підприємцем самостійно або спільно з членами її сімї на підставі договору про створення сімейного фермерського господарства (ч.1 ст. 8-1 Закону у редакції з 01.05.2016).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов'язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства у формі юридичної особи або створення сімейного фермерського господарства без статусу юридичної особи.

Зі змісту положень статті 12 Закону в редакції, що діє на час розгляду справи, вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства. Це стосується і випадків створення сімейних фермерських господарств без створення юридичної особи за умови реєстрації засновника фермерського господарства у якості ФОП.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (ч.2 ст. 50, ст. 51 Цивільного кодексу України).

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 8, 12 Закону та ст.ст. 123, 124 ЗК України можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, з дати реєстрації засновника фермерського господарства у якості ФОП останній виступає в орендних правовідносинах у якості субєкта господарювання, що здійснює господарську діяльність. Обов'язки землекористувача земельної ділянки здійснює субєкт господарювання, а не громадянин, якому вона надавалась.

Тому з часу реєстрації фізичної особи у якості ФОП для ведення фермерського господарства, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ГУ Держземагентства укладено договір оренди земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства на підставі Закону України «Про фермерське господарство». Після державної реєстрації цього договору відповідач зареєструвався як фізична особа-підприємець, створивши сімейне фермерське господарство без створення юридичної особи. Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обов'язки землекористувача земельної ділянки перейшли до субєкта господарювання з дня державної реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця. Сторонами у спірних правовідносинах є ФОП з питань своєї діяльності та прокуратура, що звернулася до суду за захистом інтересів держави, тому спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України cудове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо cправа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України).

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, провадження у справі належить закрити.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 362, 389, 390, суд,-

УХВАЛИВ:

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 11 січня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Первомайської місцевої прокуратури Харківської області до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Харківській області, ОСОБА_1, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ», третя особа: Красноградська районна державна адміністрація Харківської області про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договорів оренди та суборенди земельних ділянок, скасування їх державної реєстрації закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 05 листопада 2018 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_2