Справа № 487/3995/18
Провадження № 4-с/487/53/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Нікітіна Д.Г., при секретарі судового засідання Оцабера М.С., за участю головного державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Мколаївській області ОСОБА_1, розглянувши скаргу ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) на постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна боржника, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2018 р. ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_3, в якій просив визнати неправомірною постанову №397980 про арешт майна боржника, винесену 09.09.2018 р. державним виконавцем Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №9000005.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що державним виконавцем Заводського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області порушено виконавче провадження №9000005. В межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем Заводського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_3 09.09.2018 р.винесено постанову про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру №3 за адресою м. Миколаїв. вул. Фалєєвська 77, що належить ОСОБА_2 на праві власності. Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем не дотримано вимог ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" в частині задоволення вимог стягувача за рахунок коштів боржника та інших цінностей. Також скаржник вказував на те, що квартира №3 за адресою м. Миколаїв, вул. Фалєєвська 77 знаходиться в іпотеці та іпотекодержателем є ПАТ "УкрСоцбанк", з яким була домовленість про погашення кредиту за рахунок вказаної квартири.

Ухвалою суду від 26.06.2018 року відкрито провадження по справі.

Скаржник до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ст. 450 ЦПК України, неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду скарги.

В судовому засіданні начальник головний державний виконавець Заводського відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ в Миколаївській області ОСОБА_1 надала клопотання про залишення скарги без розгляду та проти задоволення скарги заперечувала.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно дост.1 Закону України «Про виконавче провадження»,виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст.10 Закону України «Про виконавче провадження») .

Відповідно до положень ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, а саме стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, а у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

В судовому засідання встановлено, що виконавче провадження №9000005 завершене (повернуто без виконання) та 21.10.2009 року знищено у зв'язку із закінченням 3-річного строку його зберігання. У звя'язку з чим суду не вдалось встановити, чи було державним виконавцем виконано всі заходи для перевірки доходів ОСОБА_2 на які у встановлений законом порядок, можливо було б звернути стягнення.

При накладенні арешту на №3 за адресою м. Миколаїв. вул. Фалєєвська 77 державним виконавцем не було враховано, що квартира №3 за адресою м. Миколаїв. вул. Фалєєвська 77 знаходиться в іпотеці, а іпотекодержателем є ПАТ "УкрСоцбанк", а тому оскаржуваною постановою порушено й права іпотекодержателя.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ N 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей210,213,387 ЦПК.

З огляду на викладене, у суду немає підстав вважати винесену державним виконавцем постанову про арешт квартири №3 за адресою м. Миколаїв. вул. Фалєєвська 77 ОСОБА_3 від 09.09.2008 року правомірною, а тому скаргу, з урахуванням положень ч.2 ст.264 ЦПК України, необхідно задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 447-452, 354, п.п. 15-5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна боржника - задовольнити.

Зобовязати державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області скасувати постанову про арешт майна боржника від 09.09.2008 року.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва.

ОСОБА_2 ІНН, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заводський відділ державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, , місце знаходження: 54029, м. Миколаїв, вул. Робоча,1.

Суддя: Д.Г. Нікітін