Справа № 242/5853/17
Провадження № 2-о/242/5/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 р. м.Селидове

Селидівський міський суд Донецької області в складі

- головуючого судді Черкова В.Г.,

- при секретарі Кідрон О.М.,

- присяжних Клімової М.О., Іноземцевої Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 зацікавлена особа - Управління соціального захисту населення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2

ВСТАНОВИВ:

Заявник - ОСОБА_3 - звернулася до суду із заявою, у якій просить ухвалити рішення про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Донецьк Донецької області.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, мають малолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У серпні 2009 р. ОСОБА_4 виїхав на заробітки до Росії, з того часу зв'язок з ним не підтримує.

У серпні 2010 р. шлюб було розірвано.

Вона одна утримує і виховує малолітнього сина. Рішення суду про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_4 необхідне для звернення за отриманням соціальної допомоги або призначення пенсії.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 заяву і обставини, викладені в ній, підтримала у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Управління соціального захисту населення - в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував.

Вислухавши пояснення заявника, а також представника заінтересованої особи, опитавши свідка, дослідивши усі матеріали справи на доказ заявлених вимог, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви і можливість її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Згідно вимогам ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідомо, або за місцезнаходження її майна.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, від якого мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, і батьком якого є ОСОБА_4

ОСОБА_3 зареєстрована та мешкає за адресоюАДРЕСА_3 Згідно Акту від 14.12.2017 р., в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 мешкають: ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 З 25.07.2008 р. по 07.01.2010 р. у квартирі проживав ОСОБА_4 На даний час місце його знаходження невідоме.

У відповідності з положеннями ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

На підтвердження обставин, викладених в заяві і підтриманих заявником у судовому засіданні стосовно безвісної відсутності ОСОБА_4, суд за клопотанням заявника допитав свідка ОСОБА_8, яка надала пояснення на доказ заявлених вимог.

Так, свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що дійсно ОСОБА_4 деякий час проживав за адресою: АДРЕСА_4, разом із дружиною та сином. Проте після одруження виїхав і місце його знаходження невідоме.

Таким чином, судом встановлено, що більше року жодних відомостей з міста постійного проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Донецьк Донецької області, немає.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником і свідками, їхні пояснення обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам, що свідчить про наявність підстав для визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Донецьк Донецької області безвісно відсутнім.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 265, 293, 305-309 ЦПК України, ст. 43 ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 зацікавлена особа - Управління соціального захисту населення, розташоване за адресою: АДРЕСА_5, про визнання особи безвісно відсутньою задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Донецьк Донецької області безвісно відсутнім.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя

Присяжні