КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м. Київ

Справа 761/1313/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Фролової І.В. 07 червня 2018 року у м. Києві, повний текст рішення складений 20 червня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», в якому просила: визнати неправомірним звільнення, скасувати наказ про звільнення № 313-к від 04 грудня 2017 року, поновити позивача на посаді начальника сектора соціального розвитку відділу організації соціального розвитку управління майна та непрофільних активів у ПАТ «Укргазвидобування» з 04 грудня 2017 року, зобов'язати ПАТ «Укргазвидобування» здійснити ОСОБА_2 виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 04 грудня 2017 року, зобов'язавши при цьому сплатити всі обов'язкові платежі та податки, стягнути з ПАТ «Укргазвидобування» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000 грн., а також витрати, пов'язані з оплатою професійної правничої допомоги у розмірі 6500 грн.

№ апеляційного провадження:22-ц/824/705/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 грудня 2017 року ОСОБА_2 звільнено з посади начальника сектора соціального розвитку відділу організації соціального розвитку управління майна та непрофільних активів у ПАТ «Укргазвидобування», на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказане звільнення позивач вважає незаконним, оскільки воно проведено із порушенням процедури звільнення, а саме фактично зміни у організації виробництва та праці були відсутні, роботодавцем не враховано переважне право ОСОБА_2 на залишення на роботі, адже вона має на утриманні чоловіка, який є інвалідом II групи, мала 22 роки безперервного стажу. Крім того, позивач зазначає, що не була ознайомлена з попередженням про наступне вивільнення та переліком наявних вільних посад на підприємстві, при цьому, у зайняті посади головного фахівця у одному із структурних підрозділів підприємства та головного фахівця служи Головного правління апарату управління ПАТ «Укргазвидобування» їй було відмовлено. За таких обставин, позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погодилась із вказаним судовим рішенням позивач, її представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду реальним обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Позивач вказує на те, що суд першої інстанції не врахував недобросовісну поведінку відповідача при наданні строку позивачу для подання необхідних документів для переведення на одну із вакантних посад та відповідачем надано не весь перелік вакантних посад для вибору позивачем, а ті, що були надані, є такими, що завідомо сплановані як невигідні для останньої.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Від представника АТ «Укргазвидобування» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує на те, що Наказом ПАТ «Укргазвидобування» від 25 липня 2017 року № 472 «Про зміни в організації виробництва і праці» ліквідовано відділ організації соціального розвитку управління майна та непрофільних активів апарату управління ПАТ «Укргазвидобування» та затверджено зміни до штатного розкладу керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців апарату управління ПАТ «Укргазвидобування». У зв'язку із вказаними змінами було скорочено посаду, яку обіймала позивач. 27 липня 2017 року позивача попереджено про наступне вивільнення, однак від його підпису позивач відмовилась. 31 липня 2017 року позивачу запропоновано переведення на вакантні посади та надано перелік необхідних документів для переведення на посаду головного фахівця служби Головного Правління апарату управління ПАТ «Укргазвидобування», яку позивач виявила бажання зайняти, однак відповідних документів у визначений строк надано не було. В подальшому ОСОБА_2 неодноразово було запропоновано переведення на вакантні посади, однак від зазначеного остання відмовилась, що підтверджується відповідними актами. За таких обставин, відповідач вважає, що виконав обов'язок по працевлаштуванню працівника у розумінні ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України. Крім того, листом від 04 грудня 2017 року № 43-ППО первинна профспілкова організація «Укргазвидобування» надала згоду на розірвання трудового договору із ОСОБА_2 Зазначає, що оскільки позивач займала посаду в структурному підрозділі, всі посади в якому були скорочені, відсутність інших працівників, які займали б таку ж посаду або виконували таку роботу не дає можливості порівняти з ними кваліфікацію позивача, то переважне право на залишення на роботі у цьому випадку не може бути реалізоване. Таким чином, вважає звільнення позивача законним, та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просила про задоволення заявлених ними вимог.

Представник відповідача Малярчук Ю.Б. заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала на посаді начальника сектора соціального розвитку відділу організації соціального розвитку управління майна та непрофільних активів у ПАТ «Укргазвидобування» з 22 травня 2017 року, у відповідності до Наказу № 140-к від 22 травня 2017 року.

Наказом ПАТ «Укргазвидобування» від 25 липня 2017 року № 472 «Про зміни в організації виробництва і праці» ліквідовано відділ організації соціального розвитку управління майна та непрофільних активів апарату управління ПАТ «Укргазвидобування»; затверджені зміни до штатного розкладу керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців апарату управління ПАТ «Укргазвидобування» та виключено з 25 липня 2017 року із штатного розкладу апарату управління посади відділу організації соціального розвитку управління майна та непрофільних активів у кількості 3 штатних одиниць: начальника відділу, начальника сектору соціального розвитку та головного фахівця сектору соціального розвитку.

27 липня 2017 року ОСОБА_2 персонально ознайомлено з попередженням про наступне вивільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, оформлене листом від 27 липня 2017 року № 14/1-014-6360, та одночасно їй були запропоновані переведення на одну із вакантних посад, згідно додатку до листа від 27 липня 2017 року № 14/1-014-6360. Від ознайомлення з письмовим попередженням про наступне вивільнення та переліком вакантних посад під підпис, а також про відмову від переведення на одну із запропонованих посад позивач відмовився, що підтверджується відповідним актом від 27 липня 2017 року (т. 1 а.с. 88-94).

31 липня 2017 року на підставі наказу ПАТ «Укргазвидобування» від 25 липня 2017 року № 472 начальником департаменту по роботі з персоналом Асауловим В.О. листом від 31 липня 2017 року № 14/1-014-6423 позивачу додатково було запропоновано переведення на вакантні посади, що підтверджується особистим записом та вчиненим підписом позивача на цьому листі (т.1 а.с. 95-97).

У зв'язку з виявленням бажанням ОСОБА_2 перевестися на вакантну посаду головного фахівця служби Голови Правління апарату управління ПАТ «Укргазвидобування» відповідач листом від 31 липня 2017 року № 14/1-014-6434, який позивач отримала 31 липня 2017 року особисто під розпис, запропонував до 13 год. 30 хв. 01 серпня 2017 року надати в департамент по роботі з персоналом: копії документів про повну вищу освіту відповідного напрямку підготовки (магістр, спеціаліст) - за спеціальністю «міжнародне право»; копії документів, що підтверджують знання англійської мови (рівень перекладача); копії документів, що підтверджують досвід роботи не менше 3 років на посадах керівника структурного підрозділу з діловодства та/або керівника структурного підрозділу методології та організації процесів.

Запропоновані листом від 31 липня 2017 року № 14/1-014-6434 копії документів для підтвердження освітньо-кваліфікаційних вимог для переведення на посаду головного фахівця служби Голови Правління апарату управління ПАТ «Укргазвидобування» позивачем не надані, що підтверджується актом про ненадання ОСОБА_2 документів щодо підтвердження кваліфікації для переведення на іншу посаду у зв'язку зі змінами в організаційній структурі та штатному розкладі від 01 серпня 2017 року (т.1 а.с. 98).

В подальшому Відповідачем листами від 01 серпня 2017 року № 14/1-014-6492, від 04 серпня 2017 року № 14/1-014-6641, від 07 серпня 2017 року № 14/1-014-6685, від 14 серпня 2017 року № 14/1-014-6944, від 16 серпня 2017 року № 14/1-014, від 21 серпня 2017 року № 14/14-014-7179, від ЗО серпня 2017 року № 14/1-014-7367, від 04 вересня 2017 року № 14/1- 014-7494, від 07 вересня 2017 року № 14/1-014-7639, від 13 вересня 2017 року № 14/1- 014- 7808 та від 20 вересня 2017 року № 14/1-014-8051 позивачу додатково пропонувалось переведення на одну із вакантних посад.

Від переведення на запропоновані вакансії позивач відмовився, що підтверджується актами про відмову ОСОБА_2 від переведення на одну із вакантних посад, які з'явилися в результаті звільнення працівників від 01 серпня 2017 року, від 04 серпня 2017 року, від 07 серпня 2017 року, від 14 серпня 2017 року, від 16 серпня 2017 року, від 21 серпня 2017 року, від 30 серпня 2017 року, від 04 вересня 2017 року, від 07 вересня 2017 року, від 13 вересня 2017 року та від 20 вересня 2017 року. (т. 1 а.с.101, 105, 112, 115, 119, 122, 125, 132, 137).

З 25 вересня 2017 року по 01 грудня 2017 року позивач перебувала на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності серія АДВ № 967999, серія АДІ № 534631 та серія АДІ № 534735 (т. 1 а.с. 138-140).

Після виходу з лікарняного відповідачем листом від 04 грудня 2017 року № 14/1-01- 10738 позивачу додатково пропонувалось переведення на одну із вакантних посад. Від переведення на запропоновані вакансії ОСОБА_2 відмовилася, що підтверджується актами про відмову від переведення на одну із вакантних посад, які з'явились в результаті звільнення працівників від 04 грудня 2017 року (т. 1 а.с. 160).

Так, позивачу пропонувались вакантні посади: інженер сектору майнових і непрофільних активів в апараті управління філії «УГВ-Сервіс» (лист від 27 липня 2017 року № 14/1-014-6360); заступника начальника відділення з комерційних питань відділення виробничо-соціального забезпечення і торгівлі філії БУ «Укрбургаз» (лист від 04 серпня 2017 року № 14/1-014-6641); економіст з матеріально-технічного постачання та соціального розвитку сектора матеріально- технічного постачання та соціального розвитку філії БУ «Укрбургаз» (лист від 30 серпня 2017 року № 14/1 -014-7367); інженера з соціального розвитку філії «УГВ-Сервіс», провідного фахівця сектору майна відділу організаційно- технічного, господарського та соціального розвитку філії БУ «Укрбургаз» (лист від 04 грудня 2017 року № 14/1-01-10738). Від переведення на запропоновані вакансії позивач відмовився, що підтверджується вищевказаними актами про відмову ОСОБА_2 від переведення на одну із вакантних посад.

Наказом ПАТ «Укргазвидобування» №312-к від 04 грудня 2017 року позивача було звільнено із займаної посади з 04 грудня 2017 року, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та відмовою від переведення на іншу роботу (т. 1 а.с. 167).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача відбулися зміни в організації виробництва і праці, які супроводжувались скороченням чисельності штату працівників, позивача в установленому законом порядку за два місяці було попереджено про майбутнє вивільнення, також встановлено, що відповідачем було запропоновано на час проведення скорочення вакантні посади, на які остання може претендувати, однак згоду на переведення на такі посади позивач не надала. Враховуючи наведене, суд вважав, що відповідачем при звільненні ОСОБА_2 в повному обсязі дотримано вимоги законодавства.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у п.п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Верховний Суд України в постановах у справі №6-40цс15 від 01 травня 2015 року, у справі № 6-3048цс15 від 25 травня 2016 року, у справі № 6-1264цс17 від 09 серпня 2017 року висловлював правові позиції, згідно яких власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди мають з'ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

У постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-2485цс16 Верховний Суд України вказав на те, що виходячи з вимог ст. 492 КЗпП України одночасно з попередженням про вивільнення конкретного працівника протягом двох місяців роботодавець повинен запропонувати йому всі наявні за відповідною кваліфікацією вакантні посади.

У справі, яка переглядається, встановивши, що відбулося скорочення посади, яку обіймала позивач, та що їй були запропоновані відповідні вакантні посади, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивача звільнено з дотриманням вимог ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 492 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності скорочення посад на підприємстві відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до Статуту ПАТ «Укргазвидобування», затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» від 13 червня 2016 року № 38. Голова Правління: призначає на посади та звільняє з посад працівників Товариства, керівників дочірніх підприємств, які засновані Товариством, філій, представництв та інших відокремлених підрозділів Товариства, укладає трудові договори (контракти) та угоди з такими керівниками, застосовує до працівників Товариства заходи заохочення, дисциплінарного стягнення, приймає рішення про притягнення їх до матеріальної відповідальності відповідно до законодавства, умов колективного договору Товариства та внутрішніх нормативних актів Товариства (п. 12.7.8. Статуту); затверджує організаційну структуру апарату управління Товариства (та надає копії організаційної структури та наказу про її затвердження Акціонеру не пізніше трьох робочих днів з дати її затвердження), дочірніх підприємств Товариства, які засновані Товариством, філій, представництв та інших відокремлених підрозділів Товариства (п. 12.17.11. Статуту); затверджує штатний розпис апарату управління Товариства, штатні розписи відокремлених підрозділів Товариства, положення про внутрішні структурні підрозділи Товариства (п. 12.17.12. Статуту).

Так, наказом ПАТ «Укргазвидобування» від 25 липня 2017 року № 472 «Про зміни в організації виробництва і праці» у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, оптимізацією функцій управління майна та непрофільних активів апарату управління ПАТ «Укргазвидобування», з метою підвищення ефективності роботи апарату управління та раціонального використання коштів на утримання персоналу: ліквідовано відділ організації соціального розвитку управління майна та непрофільних активів апарату управління ПАТ «Укргазвидобування»; затверджені зміни до штатного розкладу керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців апарату управління ПАТ «Укргазвидобування».

Згідно із змінами до штатного розкладу керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців ПАТ «Укргазвидобування» виключено з 25 липня 2017 року із штатного розкладу апарату управління посади відділу організації соціального розвитку управління майна та непрофільних активів у кількості 3 штатних одиниць: начальника відділу, начальника сектору соціального розвитку та головного фахівця сектору соціального розвитку.

З наведеного вбачається, що уповноваженим органом ПАТ «Укргазвидобування» в межах його компетенції було прийнято рішення про зміни в організації виробництва і праці, внаслідок яких підлягали скороченню три посади, зокрема, посада яку займала позивач.

В доводах апеляційної скарги позивач посилається на те, що відповідачем надано не весь перелік вакантних посад для вибору позивачем, а ті, що були надані, є такими, що завідомо сплановані як невигідні для останньої.

З наведених вище обставин справи вбачається, що позивачу пропонувались вакантні посади: інженер сектору майнових і непрофільних активів в апараті управління філії «УГВ-Сервіс» (лист від 27 липня 2017 року № 14/1-014-6360); заступника начальника відділення з комерційних питань відділення виробничо-соціального забезпечення і торгівлі філії БУ «Укрбургаз» (лист від 04 серпня 2017 року № 14/1-014-6641); економіст з матеріально-технічного постачання та соціального розвитку сектора матеріально- технічного постачання та соціального розвитку філії БУ «Укрбургаз» (лист від 30 серпня 2017 року № 14/1 -014-7367); інженера з соціального розвитку філії «УГВ-Сервіс», провідного фахівця сектору майна відділу організаційно- технічного, господарського та соціального розвитку філії БУ «Укрбургаз» (лист від 04 грудня 2017 року № 14/1-01-10738). Від переведення на запропоновані вакансії позивач відмовилась, що підтверджується вищевказаними актами.

Разом з цим, наведені норми чинного законодавства зобов'язують працедавця запропонувати працівнику, який підлягає скороченню, всі посади які б відповідали його кваліфікації. Тобто пропонування посад, які є нижче за рівнем ніж та посада яку обіймає працівник не є порушенням вказаних норм. Також відсутнє обмеження щодо територіального розташування запропонованих посад. Дані про наявність інших вакантних посад, які б відповідали кваліфікації позивача матеріали справи не містять, тому твердження позивача про те, що їй не були запропоновані всі посади є безпідставними.

Крім того, позивач не надала документів, наявність яких необхідна для зайняття посади головного фахівця служби Головного Правління апарату управління ПАТ «Укргазвидобування», яку позивач виявила бажання зайняти, як і не надала заяву на таке переведення адресовану відповідачу, а тому твердження позивача про порушення її прав відмовою у здійсненні переведення на цю посаду не можна визнати обґрунтованим.

Таким чином, за відсутності даних, що підтверджують кваліфікацію та досвід відповідно до вимог посадових інструкцій, за відсутності згоди на переведення на інші посади, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем вжито всіх заходів щодо здійснення переведення позивача, яке виявилось неможливим.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що мала перевагу на залишення на роботі, адже вона має на утриманні чоловіка, який є інвалідом II групи, та має 22 роки безперервного стажу. Однак, колегія суддів вважає, що право на залишення на роботі у цьому випадку не може бути реалізоване, оскільки позивач займала посаду в структурному підрозділі, всі посади в якому були скорочені, відсутність інших працівників, які займали б таку ж посаду або виконували таку роботу не дає можливості порівняти з ними кваліфікацію позивача. До того ж в судовому засіданні встановлено, що шлюб позивача є розірваний, а фактичні шлюбні відносини не підтверджені, і не дають підстав для переведення.

В порядку ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав передбачених пп.1,2-5,7 ст. 40 і п.п.2,3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Поданням від 04 грудня 2017 року № 14/1-01-10737 ПАТ «Укргазвидобування» звернулося до первинної профспілкової організації «Укргазвидобування» щодо надання дозволу на розірвання трудового договору за п. 1 ст. 40 КЗпП України з ОСОБА_2 (т.1 а.с. 16, 164).

Листом від 04 грудня 2017 року № 43-ППО первинна профспілкова організація ПАТ «Укргазвидобування» повідомила про надання згоди профспілкового комітету на розірвання трудового договору з начальником сектора соціального розвитку відділу організації соціального розвитку управління майна та непрофільних активів ОСОБА_2 у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці в апараті управління ПАТ «Укргазвидобування»за п. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 166)

Беручи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем при звільненні ОСОБА_2 в повному обсязі дотримано вимоги законодавства, зокрема ст. ст. 40,43,49-2 КЗпП України. У зв'язку з тим, що судом відмовлено у поновлені позивача на роботі, підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день ухвалення судового рішення відсутні.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 01 листопада 2018 року.