ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2018 року м. Кропивницький

справа № 2о-66/2008,391/421/18

провадження № 22-ц/4809/63/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.,

учасники справи :

заявник - Софіївська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області,

заінтересована особа - Компаніївська районна державна адміністрація,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2008 року у складі судді Мумиги І.М. у цивільній справі за заявою Софіївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, заінтересована особа Компаніївська районна державна адміністрація про визнання спадщини відумерлою,

В С Т А Н О В И В :

Відновними матеріалами втраченого провадження в цивільній справі №2о-66/2008 (а.с.56-59, 68-70) підтверджується, що в грудні 2008 року Софіївська сільська рада Компаніївського району звернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, що залишилась після смерті ОСОБА_2.

Зазначала, що на території села Софіївка Компаніївського району Кіровоградської області проживала ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну частку (пай), що належала їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, розташовану на території Софіївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, вартість якої станом на 01 січня 2008 року становила 94 128 грн. 98 коп.. Земельна ділянка не успадкована, тому сільська рада просила суд визнати право на земельну частку (пай), що належало ОСОБА_2 відумерлою спадщиною, визнати власником територіальну громаду Софіївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2008 року заяву задоволено, визнано спадщину відумерлою і визнано її власником територіальну громаду Софіївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області (а.с.4-5,68-70).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_2 ніхто із спадкоємців не звертався з заявою про прийняття спадщини або з заявою про відмову від прийняття спадщини та спадкодавець не складала заповіт.

У червні 2018 року ОСОБА_1, який не брав участь у справі, звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, в якій просить скасувати рішення суду з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою.

Зазначає, що не був залучений до участі у справі, що позбавило його можливості надання доказів фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Крім того, спадкодавець померла до 01 січня 2004 року, а при ухваленні рішення судом застосовано норми ст.1277 ЦК України 2003 року, тоді як правовідносини виникли під час дії ЦК Української РСР в редакції 1963 року, відповідно до якого не було поняття відумерлої спадщини, не було передбачено визнання спадщини відумерлою. Суд встановив, що ОСОБА_2 мала двох синів, які померли за її життя, проте не встановив чи є інші спадкоємці, не з?ясував питання щодо кола спадкоємців після її смерті. ОСОБА_2 є його бабусею, матір?ю його батька - ОСОБА_3, який помер ще за її життя, отже він є спадкоємцем за законом (а.с.2-3).

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито 28 вересня 2018 року (а.с.73) .

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Кіровоградської області справу передано до утвореного Кропивницького апеляційного суду, 05 жовтня 2018 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи визначено суддю-доповідача, 16 жовтня 2018 року визначено склад колегії суддів для розгляду справи (а.с.78,79).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 31 жовтня 2018 року (а.с.80).

Софіївська сільська рада Компаніївського району та Компаніївська районна державна адміністрація відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подали.

Представники заявника - Софіївської сільської ради Компаніївського району та заінтересованої особи - Компаніївської РДА, повідомлені під розписку про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подали.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.129 Конституції України, ст.17 ЦПК України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом указаної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення порушує відповідні права та обов'язки, якими такі особи наділені, завдає шкоди таким особам, що виражається в несприятливих наслідках для них.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.54).

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно статей 525,526 ЦК УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.17 ЦК УРСР).

Відповідно до ст.ст.529,530 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно статті 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР (1963 року) визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою у даній справі, ОСОБА_1 зазначав, що він є спадкоємцем ОСОБА_2, яка є його бабусею. Його батько та син ОСОБА_2 - ОСОБА_3, помер ще за життя бабусі, ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.8,9,92 ). Після смерті бабусі він прийняв її особисті речі.

За таких обставин ОСОБА_1, як особу, що входить до кола спадкоємців померлої не залучено до розгляду справи щодо спадкового майна ОСОБА_2, що порушило його права та завдало шкоди, що виражається в неприятливих наслідках для нього - позбавлення можливості заперечити доводи, на які посилалась Софіївська сільська рада, та підтвердити і захистити у передбаченому законом порядку свої спадкові права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України (в редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявних обставин (фактів), яким обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов?язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, проте рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Як свідчать матеріали справи і було встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Покровка Компаніївського району Кіровоградської області померла ОСОБА_2. Відповідно до виданого Компаніївською районною державною адміністрацією сертифікату на право на земельну частку пай серії НОМЕР_1, зареєстрованого в книзі обліку сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП «Хлібороб» Софіївської сільської ради Компаніївського району, спадщина після смерті ОСОБА_2 складається з права на земельну частку (пай) у землі, що розташована на території Софіївської сільської ради Компаніївського району

Кіровоградської області (52).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, заповіт від її імені не посвідчувався.

Задовольняючи заяву про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції виходив з того, що така заява підлягає задоволенню на підставі ст.1277 ЦК України, при цьому суд не звернув уваги на те, що згідно п.п.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст.1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз?яснено, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України: 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, то визнання її судом відумерлою на підставі ст.1277 ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, є неправильним та суперечить зазначеним нормам матеріального права. Суд не врахував, що ЦК УРСР 1963 року, не було передбачено визнання спадщини відумерлою.

Крім того, відповідно до вимог ст.278 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом) суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою, та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.235,237 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції) справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов?язковою участю заявника та з обов?язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.

В порушення цих норм закону, суд встановивши в ході допиту свідка ОСОБА_4, що у померлої ОСОБА_2 було два сина, не перевірив, чи немає у померлої спадкоємців, які вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини в порядку, передбаченому ст.549ЦК Українскої РСР, чинної на час виникнення спірних правовідносин, у порушення вимог пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України в редакції 2004 року не залучив до участі у справі осіб, що входять до кола спадкоємців ОСОБА_2, розглянув справу і дійшов передчасного висновку про відумерлість спадщини.

Такі порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті апеляційним судом, який не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження.

За таких обставин висновки суду про визнання спадщини ОСОБА_2 відумерлою та визнання права на земельну частку (пай) за територіальною громадою Софіївської сільської ради Компанівського району Кірвоградської області, не відповідають обставинам справи та суперечать нормам матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, рішення суду стосується прав ОСОБА_1, тому відповідно до ст.376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись п.2 ч.1ст. 374, ст.376, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2008 року.

В задоволенні заяви Софіївської сільської ради Компаніївського району, заінтересована особа Компаніївська районна державна адміністрація про визнання спадщини відумерлою, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2018 року.

Головуюча суддя Л .В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко