Справа № 428/9343/17
Провадження №2/428/2361/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., при секретарі Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 6756,09 грн. та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.03.2017 року по 31.08.2017 року в сумі 17822,76 грн.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області 14.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

20.12.2017 року згідно ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області дану цивільну справу постановлено розглядати у спрощеному позовному провадженні.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з 17.01.2002 року позивач працювала у ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ». Остання посада з 01.04.2014 року апаратник приготування каталізатору 5-го розряду цеху виробництва ацетилену та вінілацетату. Згідно наказу №0083 КП від 15.03.2017 року позивач була звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпПУ з виплатою вихідної допомоги. Станом на день звільнення заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати становила 6756,09 грн. Вказана сума на даний час не виплачена позивачу, а тому за період затримки виплати заробітної плати відповідач має сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.03.2017 року по 31.08.2017 року в сумі 17822,76 грн. З огляду на викладене, позивач звернулася з даним позовом до суду.

У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та відзив, у якому зазначено, що відповідач заперечує проти позовних вимог у частині виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Підставою відповідальності власника (підприємства) - є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП) та вина власника. Обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), а саме акти тероризму, військові дії на території Луганської області, встановлені висновком Торгово-промислової палати України, про що зазначено у Сертифікаті ТПП № 4978 про форс-мажорні обставини, що був виданий ПрАТ «СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБ'ЄДНАННЯ АЗОТ». Виникла ситуація унеможливила своєчасну виплату заробітної плати при звільненні ОСОБА_1, оскільки у зв'язку з проведенням АТО на території Луганської області, з квітня 2014 року робота підприємства була зупинена повністю з метою забезпечення безпеки в період проведення антитерористичної операції в регіоні. Таким чином, невиплата працівникові всіх належних при звільненні сум у зв'язку з форс-мажорними обставинами, викликаними проведенням АТО, свідчить про відсутність провини роботодавця за умови, що наявність форс-мажорних обставин підтверджено сертифікатом ТПП, і у такому випадку, підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відсутні. Факт неможливості виконати зобов'язання підприємством перед працівником також підтверджується науково-правовим висновком № 3800/2/21 -10.2 від 28.11.2017 р. У звязку з викладеним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 11.09.2014 року на підставі наказу №0078-КД від 10.09.2014 року позивач була переведена апаратником виготовлення каталізатору цеху виробництва ацетилену та вінілацетату виробництва «Оргсінтез». Згідно наказу №0085-КП від 15.03.2017 року позивач була звільнена 15.03.2017 року за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Згідно довідки ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» №1297 від 24.04.2017 року сума заборгованості по заробітній платі на момент звільнення складає 6756,09 грн.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.08.2017 року постановлено скасувати судовий наказ, виданий 18.07.2017 року по справі № 428/6942/17 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» на користь ОСОБА_3 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У відповідності до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги наявність у відповідача заборгованості перед позивачем з виплати заробітної плати у розмірі 6756,09 грн., вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати задовольнити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.03.2017 року по 31.08.2017 року в сумі 17822,76 грн. суд зазначає наступне.

Статтями 47, 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події. Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

У відповідності до 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Пунктом 3.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18 грудня 2014 р. № 44(5), встановлено, що сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - це документ, за затвердженими Президією Торгово-промислової палати України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий Торгово-промислової палати України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України.

Розділом шостим Регламенту засвідчення Торгово-промислової палати України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) передбачено порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Зокрема, пунктом 6.12 передбачено, що сертифікат після його внесення до реєстру сертифікатів форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) підписується першим віце-президентом або віце-президентом Торгово-промислової палати України, відповідно - президентом, першим віце-президентом або віце-президентом регіональної торгово-промислової палати та уповноваженою особою, яка приймала рішення про засвідчення форс-мажорних обставин. На сертифікаті ставиться печатка Торгово-промислової палати України/ регіональної торгово-промислової палати.

Аналізуючи викладене, суд доходить висновку про те, що поняття «сертифікат» та «висновок» Торгово-промислової палати згідно чинного законодавства є тотожніми. Висновок Торгово-промислової палати України (у тому числі і науково-правовий) є різновидом сертифікату Торгово-промислової палати України, який належним чином засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Висновком Торгово-промислової палати України від 28.11.2017 року № 3800/2/21-10.2 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Луганської області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції) з 25 травня 2014 року для ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ», що унеможливило виконання обов'язку, передбаченого статтями 47, 83, 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівників.

При цьому, як зазначено у висновку, обставини непереборної сили мають місце і на час його складання.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), встановлених висновком Торгово-промислової палати України від 28.11.2017 року № 3800/2/21-10.2, свідчить про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.03.2016 року у справі № 6-364цс16.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.03.2017 року по 31.08.2017 року в сумі 17822,76 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» (, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 6756 грн. 09 коп. (шість тисяч сімсот пятдесят шість гривень девять копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з дня прийняття судового рішення апеляційним судом.

Суддя Т.С.Журавель