Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 308/2237/17

провадження № 61-34677св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В.В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Закарпатський обласний музично-драматичний театр,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 04 травня 2018 року, у складі колегії суддів Кожух О. А., Куштана Б. П., Джуги С. Д., та на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2018 року, у складі колегії суддів: Кожух О. А., Куштана Б. П., Джуги С. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до Закарпатського обласного музично-драматичного театру про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення суми за час вимушеного прогулу, рішення по якій ухвалено 08 липня 2003 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 12 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Закарпатської області від 02 квітня 2018 року, у задоволенні заяви відмовлено.

06 квітня 2018 року ОСОБА_4 до апеляційного суду подав зауваження до протоколу судового засідання.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 квітня 2018 року зауваження ОСОБА_4 відхилено.

23 квітня 2018 року ОСОБА_4 подав до суду апеляційної інстанції заяву про забезпечення позову, шляхом вчинення певних дій.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 04 травня 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що розгляд справи по суті заявлених позовних вимог закінчено у зв'язку з набранням законної сили рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 липня 2003 року. Доводи заяви не вказують, що заходи, про здійснення яких просить позивач, пов'язані з гарантіями реального виконання судового рішення.

18 травня 2018 року ОСОБА_4 до апеляційного суду Закарпатської області подав заяву про ухвалення додаткового рішення. Зазначав що в судових рішеннях апеляційного суду від 02 квітня 2018 року та 10 квітня

2018 року, не вказано «ім'я» всіх учасників та їх статус, чим порушено особисте немайнове право позивача.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2018 року у задоволенні даної заяви відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що наведені ОСОБА_4 у заяві обставини не містять передбачених законом підстав для ухвалення додаткового рішення.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2018 року на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 04 травня 2018 року, ОСОБА_4 ставить питання про її скасування, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали. Вказує, що суд апеляційної інстанції допустив неточності вимог, зазначених у заяві про забезпечення позову.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2018 року. Вказує, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог чинного законодавства, зокрема, не зазначив представника прокурора як учасника справи.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на касаційні скарги, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направив.

Касаційні скарги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Положенням частини першої статті 4 ЦПК України закріплено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, дотримуючись при цьому, встановленого процесуальним законодавством порядку такого звернення.

Відповідно до положень статей 150, 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Слід зазначити, що звертаючись до суду з клопотанням про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Виходячи з вищенаведеного та з урахуванням того, що зміст поданої ОСОБА_4 заяви про вжиття заходів забезпечення позову не містить належного обґрунтування існування необхідності у вчиненні дій, про які просив позивач, для виконання судового рішення, апеляційний суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні даної заяви.

При цьому, процитоване апеляційним судом положення частини третьої статті 150 ЦПК України стосовно співмірності заявлених позивачем вимог із заходами забезпечення позову, де винятком зазначено арешт морського судна, не вказує на ототожнення судом вимог позивача з вимогами щодо арешту морського судна.

Щодо оскаржуваної позивачем ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2018 року про відмову в ухваленні додаткового рішення колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, суд може ухвалити додаткове рішення лише щодо раніше ухваленого ним рішення, яким закінчено розгляд справи.

Оскільки заява не містить вказівки на суть і предмет додаткового рішення, яке просив ухвалити заявник, а наведені у заяві мотивація та предмет не стосуються по суті питань, що вирішувалися відповідною ухвалою, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, та підстав для скасування постановлених ним ухвал не вбачає.

Доводи касаційної скарги є безпідставними, оскільки не містять доказів на спростування законності та обґрунтованості постановлених судом апеляційної інстанції ухвал.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржені ухвали постановлені без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 04 травня 2018 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська