Справа № 703/131/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Харченко М.О.

заявника: ОСОБА_3

розглянувши в залі суду в м. Сміла цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Смілянська державна нотаріальна контора в Черкаській області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4, є його рідним братом, який був зареєстрований та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. 20 січня 2015 року брат взяв свої особисті речі та зник в невідомому напрямку. З того часу зв'язок з ним втрачено, він жодного разу не телефонував та ніяким іншим чином не повідомляв про місце свого знаходження. З метою встановлення його місця знаходження він звернувся до правоохоронних органів. Протягом деякого часу працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_4, 20 грудня 2016 року перетнув державний кордон України потягом Кишенів-Москва в напрямку Російської Федерації. Оскільки, він має родичів в Росії звернувся до них за допомогою у пошуках брата, але місце його перебування встановити не вдалося, брат до родичів не приїжджав та з ними не спілкувався, а тому, з урахуванням вищевикладеного просив визнати ОСОБА_4 безвісно відсутнім з 1 січня 2017 року.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та зазначив, що визнання брата безвісно відсутнім йому необхідно щоб розпорядитися його будинком.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, державний нотаріус надіслала до суду лист в якому розгляд заяви просить проводити без її участі.

Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані заявником докази приходить до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯГ №214612 виданого 12 лютого 1953 року батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про народження серії IV-УР №847900 виданого 6 травня 1962 року батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 16).

Як вбачається з довідки квартального комітету №22 від 2 грудня 2017 року №116707 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою в м. Сміла по вул. Кармелюка, 57 тривалий час не проживає (а.с. 4).

З акту квартального комітету №22 від 2 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 20 січня 2015 року, однак тривалий час у ньому не проживає (а.с. 5).

Згідно п.3 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з акту голови квартального комітету №22 та довідки квартального комітету №22 ОСОБА_4 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6 з 20 січня 2015 року та за вищевказаною адресою не проживає тривалий час.

З листа начальника Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області від 11 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, звертався до Смілянського ВП ГУНП України в Черкаській області за фактом перетину ОСОБА_4 кордону території України. Також зазначено, що ОСОБА_4 20 грудня 2016 року на пункті пропуску «Зернове» перетнув кордон України (а.с. 17).

Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Заявник, станом на 11 грудня 2017 року достовірно знав, що його брат, ОСОБА_4 20 грудня 2016 року перетнув державний кордон України на пункті пропуску «Зернове» однак, будь-яких дій, стосовно звернення до правоохоронних органів про оголошення останнього в міжнародний розшук не вчинив.

Суд не приймає як належний та допустимий доказ, на підтвердження факту не проживання ОСОБА_4 в будинку №57 по вул. Кармелюка в м. Сміла, акти голови кварткому про обстеження вищевказаного будинковолодіння оскільки такі не посвідчені належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 відсутній за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується актом квартального комітету №22 від 2 грудня 2017 року, однак, протягом якого часу у ньому не зазначено. Доказів, на підтвердження оголошення останнього в розшук, в тому числі міжнародний, та що його пошуки виявлення безрезультатними матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 про оголошення ОСОБА_4 безвісно відсутнім є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, відтак до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76, 79, 80, 81, 89, 234, 263, 294 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 29, 43 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», -

вирішив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтересована особа: Смілянська державна нотаріальна контора в Черкаській області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_9, житель ІНФОРМАЦІЯ_10.

Заінтересована особа: Смілянська державна нотаріальна контора, пров. Бобринського,2 м. Сміла Черкаська область.

Головуючий О.П.Опалинська