РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/13105/18

Провадження № 2/643/5444/18

18.10.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Майстренко ОМ. За участю секретаря Постульга О.Г. у відкритому судовому засіданні в м. Харкові розглянув цивільну справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності за ним на житло, а саме 1/4 частку квартири по вул. Зубенка Владислава (Тимурівців)АДРЕСА_1 в м. Харкові, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в рахунок погашення боргу за розпискою від 01.03.2017 року у сумі 265 000 грн.00 коп.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та його братом - ОСОБА_2 був укладений договір позики грошей. Було передано ОСОБА_2 в еквіваленті 10 000 доларів США, що за курсом НБУ складало 265 000 грн., відповідно до оригіналу боргової розписки від 03.09.2017 року, де ОСОБА_2 зобов'язався повернути гроші протягом шести місяців, а саме до 03.09.2017 року. Під будь-яким приводом відповідач ухиляється від виконання своїх боргових зобов'язань. Під час неодноразових переговорів пояснює причини затримки з розрахунками, відсутністю достатніх коштів. В добровільному порядку боржник суму заборгованості не сплачує, у звязку з чим позивач був вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач та його представник в судове засідання не з*явились, просили позов розглянути за їхньою відсутністю, позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їхньою відсутності, проти позову не заперечують, просять його задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Як було встановлено судом та вбачається матеріалами справи, сторони по справі 03.09.2017 р. уклали договір позики. При написанні боргової розписки сторонами було погоджено те, що у разі неповернення позивачу суми боргу, буде мати місце перехід права власності на предмет позики, зокрема ? частки даної квартири, яка знаходиться за адресою вул. ОСОБА_3 (Тимурівців)АДРЕСА_1 в м. Харків і належить відповідачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Харківської міської ради 30.01.2008 №5-08-293981-ИН2. Відповідач зобовязувався повернути гроші протягом шести місяців, а саме до 03.09.2017 року.

На підставі ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки, повернути позику в грошовому еквіваленті відповідач ОСОБА_2 не має можливості, суд вважає доцільним виконання зобов'язання шляхом стягнення в рахунок боргу майна, яке належить відповідачу, визнання права власності за позивачем на вказане майно в судовому порядку, оскільки відповідно до висновку про ринкову вартість від 07.07.2018 року, оціночна (ринкова) вартість квартири становить 1060000 гривень 00 коп., а вартість 1/4 частки житла становить 265 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, не виключається можливість звернення стягнення на майно шляхом передачі позикодавцю права власності на майно позичальника в рахунок виконання зобов'язань за рішенням суду, оскільки зазначеною нормою передбачено задоволення вимог позичальника шляхом набуття права власності на майно, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено законодавством та договором.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

Враховуючи вищенаведені обставини, зокрема те, що відповідач визнає позов в повному обсязі, перевіривши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд дійшов до переконання, що позивач своїми доказами довів та переконав суд в достовірності обставин справи та обґрунтованості своїх вимог, а тому позов підставний та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 16, 326, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на житло, а саме 1/4 частку квартири по вул. Зубенка Владислава (Тимурівців)АДРЕСА_2 в м. Харкові, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2 в рахунок погашення боргу за борговою розпискою від 01.03.2017 року у сумі 265 000 (двісті шістдесят пять тисяч) грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 2650 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Майстренко О.М.