П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року м. Київ

Справа №754/15612/17-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 21 листопада 2018 року

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Махлай Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

сторони: позивач ОСОБА_2

відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр»Деснянського району м. Києва

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на рішення Деснянського районного суду м. Києва, ухваленого суддею Лісовською О.В. 11 червня 2018 року, повний текст рішення виготовлено 10 липня 2018 року в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, третя особа: ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, -

Справа №754/15612/17-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-824/738/2018
Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_7
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої злочином.

В обґрунутвання позовних вимог посилался на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок недбалих дій медичного працівника Центральної районної поліклініки Деснянського району м. Києва ОСОБА_6 загинула її дочка ОСОБА_8. Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07.05.2012 року, що набрав законної сили, ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, та призначено покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі. ОСОБА_8 була матір'ю двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки на момент смерті дочки діти були зовсім маленькими, позивачка фактично замінила дітям мати, з моменту загибелі дочки діти проживають з позивачкою та її чоловіком, вони повністю опікуються ними, доглядають, здійснюють їх утримання. Донька позивачка була архітектором за освітою, з 01.11.2004 року і до моменту смерті перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Творча архітектурна майстерня А.Пашенько», де працювала на посаді архітектора. У період з 09.05.2008 року по 16.03.2011 року дочка позивачки перебувала у відпустці по догляду за дитиною - сином ОСОБА_5. За період роботи до декретної відпустки середній заробіток ОСОБА_8 становив 1895, 00 грн. Позивачка вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй та дітям шкоду, завдану смертю дочки. На підставі викладеного позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд:

1) Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 196313, 60 грн. одноразово за період з 18.03.2010 року по 30.11.2017 року включно, 2.123, 42 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2017 року і до досягнення ОСОБА_5 чотирнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно;

2) Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_4матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 196313, 60 грн. одноразово за період з 18.03.2010 року по 30.11.2017 року включно, 2.123, 42 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2017 року і до досягнення ОСОБА_4 вісімнадцяти років, а у разі продовження навчання - до його закінчення, але не більше, як до досягнення двадцяти трьох років;

3) Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_5матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 196313, 60 грн. одноразово за період з 18.03.2010 року по 30.11.2017 року включно, 2.123, 42 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2017 року і до досягнення ОСОБА_5 вісімнадцяти років, а у разі продовження навчання - до його закінчення, але не більше, як до досягнення двадцяти трьох років.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, третя особа: ОСОБА_6, про відшкодування шкоди - задоволено.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 196313, 60 грн. одноразово за період з 18.03.2010 року по 30.11.2017 року включно, 2.123, 42 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2017 року і до досягнення ОСОБА_5 чотирнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 196313, 60 грн. одноразово за період з 18.03.2010 року по 30.11.2017 року включно, 2.123, 42 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2017 року і до досягнення ОСОБА_4 вісімнадцяти років, а у разі продовження навчання - до його закінчення, але не більше, як до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 196313, 60 грн. одноразово за період з 18.03.2010 року по 30.11.2017 року включно, 2.123, 42 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2017 року і до досягнення ОСОБА_5 вісімнадцяти років, а у разі продовження навчання - до його закінчення, але не більше, як до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь держави судовий збір у розмірі 5889, 41 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» подано апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що рішення суду є необґрунтованим, оскільки ухвалено не на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, які мають значення для вирішення справи та вплинуло на правильне вирішення справи.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 червня 2018 року було відкрито провадження у справі.

10 вересня 2018 року ухвалою Апеляційного суду Київської області справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження цього суду.

В судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Михайлюк О.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_13 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок недбалих дій медичного працівника Центральної районної поліклініки Деснянського району м. Києва ОСОБА_6 загинула дочка позивачки ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07.05.2012 року, що набрав законної сили, ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, та призначено покарання у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі.

Вироком встановлено, що ОСОБА_6, перебуваючи у трудових відносинах з КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, та працюючи на посаді лікаря гінеколога-онколога, неналежно виконала свої професійні обов'язки медичного працівника внаслідок недбалого до них ставлення, при оперативному втручанні ввела токсичну дозу лідокаїну, що призвело до смерті молодої жінки 27 років ОСОБА_8.

Відповідно до ч. 6 ст. 83 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини вчинення злочину працівником Центральної районної поліклініки Деснянського району м. Києва, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_8, встановлені вироком суду та не підлягають доказуванню.

Як убачається з письмових матеріалів справи, ОСОБА_8 була матір'ю двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, які перебували на утриманні матері на момент її смерті.

З моменту загибелі ОСОБА_8 неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають однією сім'єю разом з позивачкою та її чоловіком у с. Дударків Бориспільського району Київської області.

Місце проживання неповнолітніх дітей зареєстровано разом з позивачкою та її чоловіком (колишнім військовослужбовцем) у м. Києві у Генеральному штабі Збройних Сил України за адресою: м. Київ, пр.. Повітрофлотський, 6, де вони перебувають на квартирному обліку, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 09 червня 2017 року за № 887/06-вк, виданою Центром забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу ЗСУ.

Згідно довідки, виданої виконкомом Дударківської сільської ради № 617 від 09 серпня 2017 року, діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають однією сім'єю з бабусею ОСОБА_2 та дідусем ОСОБА_14, які здійснюють догляд за своїми онуками та проживають за адресою: Київськаобласть, Бориспільський район, с. Дударків.

Вказані факти також підтверджуються рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року у справі № 754/21058/14 та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09 березня 2016 року, якими встановлено обставини спільного проживання малолітніх дітей разом з бабою та дідом та здійснення ними догляду за онуками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Таким чином, неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю їх матері (годувальника), починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3 і до досягнення ними вісімнадцяти років, а у разі продовження навчання - до його закінчення, але не більше як до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого - до досягнення ними чотирнадцяти років.

Враховуючи те, що неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на момент смерті матері були малими і потребували материнського догляду, позивачка фактично замінила дітям матір і після її загибелі діти постійно проживають разом з бабусею.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, чоловік позивачки ОСОБА_14 пенсіонер, ветеран військової служби, позивачка також є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, що встановлена довічно. Оскільки діти померлої дочки позивачки проживають разом з нею та чоловіком, вони належним чином утримують та доглядають їх, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 1200 ЦК України позивачка, як член сім'ї, яка здійснює догляд за дітьми померлої дочки, має право на відшкодування шкоди до досягнення наймолодшою дитиною 14 років, починаючи з 18.03.2010 року.

Апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що розрахунок розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, зроблений вірно та коригуванню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено при розгляді справи, померла ОСОБА_8 була архітектором за освітою, у 2002 році закінчила Київський будівельний технікум за спеціальністю «архітектура будівель і споруд», у 2007 році закінчила Київський національний університет будівництва і архітектури за спеціальністю «Міське будівництво та господарство&q?ьн;.

З 01 листопада 2004 року і до моменту смерті ОСОБА_8 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Творча архітектурна майстерня А.Пашенько», де працювала на посаді архітектора, що підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_8

У період з 17 березня 2006 року по 24 липня 2006 року ОСОБА_8 перебувала у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, у період з 24 липня 2006 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_4 до досягнення нею 3-х років.

З 08 січня 2008 року по 08 травня 2008 року ОСОБА_8 перебувала у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, з 09 травня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 їй була надана відпустка по догляду за дитиною ОСОБА_5 до досягнення ним 3-х років. Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто у період її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років.

Вищевказані обставини підтверджується копіями дипломів, трудової книжки, копіями наказів ТОВ «Творча архітектурна майстерня А.Пашенько» про прийняття на роботу, надання відпусток, виключення із списку працюючих у зв'язку із смертю.

Згідно довідки про доходи від 03.10.2017 року, виданої ТОВ «Творча архітектурна майстерня А.Пашенько», ОСОБА_8 працювала архітектором у ТОВ з 01.11.2004 року по 18.03.2010 року, а з березня 2006 року по березень 2010 року перебувала у декретній відпустці. За період роботи до декретної відпустки середній заробіток ОСОБА_8 за два останні повні місяці роботи становив 1895 гривень.

За змістом ст.. 1200 ЦК України шкода, завдана смертю потерпілого, полягає у тому числі у втраченому заробітку, за рахунок якого здійснювалося утримання непрацездатних (малолітніх дітей).

Згідно із абз. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають суми, що виплачують особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду.

Частиною 2 статті 1208 ЦК України передбачено, що за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Оскільки заробітна плата, яка отримувалася ОСОБА_8 за останні два місяці роботи у січні-лютому 2006 року, на момент подання позову істотно знецінилася внаслідок підвищення вартості життя, відповідно підлягає збільшенню і розмір відшкодування шкоди, який визначається згідно проіндексованої заробітної плати на момент розгляду справи.

Так, станом на грудень 2017 року розмір шкоди, завданої внаслідок смерті годувальника (розмір проіндексованої 1895 гривень заробітної плати) становить 8493 гривні 69 копійок щомісячно, відповідно до розрахунку, наданого позивачкою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Оскільки право на відшкодування шкоди мають три особи, за вирахуванням частини заробітку, що припадала на ОСОБА_8, частка інших осіб становить: ? частка онука ОСОБА_4, ? частка - онук ОСОБА_5, 1/4 частка - позивачка ОСОБА_2, як особа, яка здійснює догляд та утримання дітей померлої до досягнення дитиною 14 років.

Щомісячний платіж у рахунок відшкодування шкоди кожній особі, яка має на це право, станом на грудень 2017 року становить 2123, 42 грн. (8493, 69 грн./4 особи).

За період з 18.03.2010 року по 30.11.2017 року (92 місяці 14 днів) розмір відшкодування шкоди кожній особі, яка має на це право, становить 196313, 60 грн. (2123, 42 х 92 + 2123, 42/31 х 14).

Згідно із ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Рішенням Київської міської ради від 17.04.2013 року № 126/9183 «Про питання діяльності Центральної районної поліклініки Деснянського району м. Києва» Центральна районна поліклініка Деснянського району м. Києва реорганізована шляхом її перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва з набуттям підприємством, як правонаступником, усіх прав та обов'язків реорганізованої поліклініки.

Отже, завдана смертю ОСОБА_8 наслідок винних дій лікаря Центральної районної поліклініки Деснянського району м. Києва, повинна бути відшкодована Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, як правонаступником Центральної районної поліклініки Деснянського району м. Києва.

Відповідно до вимог ст. 258 Сімейного кодексу України баба і дід мають право на самозахист онуків. Баба і дід мають право звертатися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Оскільки малолітні діти померлої дочки позивачки проживають разом з нею однією сім'єю, позивачка здійснює за ними догляд, а тому відповідно до норм ст. 258 Сімейного кодексу України вона, як баба малолітніх онуків, має право без спеціальних повноважень звертатися до суду за захистом прав та інтересів своїх онуків ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного тексту постанови до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Махлай

О.І.Шкоріна