Провадження № 4-с/761/244/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яриновській Є.В.

за участі:

представника

скаржника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Городньої Ганни Юріївни про поновлення строку; визнання дій неправомірними, -

в с т а н о в и в :

В червні 2018р. скаржник ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною скаргою (а.с. 33-37), в якій просив суд:

- поновити йому строк для подачі скарги на дії державного виконавця Шевченківського районного ВДВС м. Києва Городні Г.Ю.;

- визнати дії державного виконавця Шевченківського районного ВДВС м. Києва Городні Г.Ю. неправомірними;

- зупинити стягнення у виконавчому провадженні 49819943 від 14 січня 2016р.

Свої вимоги скаржник обґрунтовував тим, що у провадженні Шевченківського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (державний виконавець Городня Г.Ю.) перебуває виконавче провадження № 49819943 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015р. по справі № 761/33120/15-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 06 листопада 2015р. до досягнення повноліття ОСОБА_6, після чого стягувати у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття ОСОБА_7.

В червні 2018р. скаржником було отримано від державного виконавця Городні Г.Ю. виклик до виконавця разом з довідкою - розрахунком заборгованості по аліментам станом на 30 травня 2018р. у розмірі 100173,93 грн.

В червні 2018р. скаржником було надіслано на адресу державного виконавця лист, в якому скаржник повідомив державного виконавця, що спільні діти подружжя ОСОБА_2 проживають разом з скаржником і повністю перебувають на його утриманні, а тому скаржник просив зупинити стягнення аліментів та нарахування заборгованості по ним на користь стягувача ОСОБА_5 до розгляду судом скарги на протиправні дії державного виконавця, проте державний виконавець продовжує нарахування заборгованості по аліментам чим порушує права скаржника, у зв'язку з чим він вимушений був звернутись до суду з вказаною скаргою.

Одночасно стороною скаржника в прохальній частині скарги було заявлено клопотання про поновлення відповідного процесуального строку.

Представник скаржника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав в повному обсязі скаргу, посилаючись на обставини та підстави викладені у скарзі, просив суд її задовольнити та в обґрунтування вимог надав пояснення, що державний виконавець безпідставно не враховує обставини, які були викладені скаржником, як боржником за виконавчим провадженням в його листі. Також на думку представника, розрахунок заборгованості по аліментам повинен був розраховуватись з обов'язкової участі сторін виконавчого провадження.

Державний виконавець Шевченківського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Городня Г.Ю. в судове засідання не з'явилася, про розгляд скарги повідомлялася належним чином, поважності причин неявки суд не повідомила, відзив на скаргу не подавався.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 ст. 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що скаржником було пропущено визначений законом строк на оскарження дій/бездіяльності державного виконавця з поважної причини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015р. по цивільній справі № 761/33120/15-ц, яке набрало законної сили позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено. На підставі зазначеного рішення суду, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх його доходів щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 06 листопада 2015р., до досягнення повноліття ОСОБА_6, після чого стягувати у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття ОСОБА_7.

04 січня 2016р. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду.

15 січня 2016р. було розірвано шлюб між скаржником (боржником) ОСОБА_2 та стягувачем ОСОБА_5

Судом встановлено, що 08 травня 2018р. державним виконавцем було направлено скаржнику, як стороні виконавчого провадження виклик до державного виконавця на 23 травня 2018р., разом з яким було надіслано довідку - розрахунок по аліментам, відповідно до якої станом на 30 травня 2018р. скаржник, як боржник за виконавчим провадженням має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 100173,93 грн.

Звертаючись до суду з вказаною скаргою, скаржник вважає, дії державного виконавця неправомірними, оскільки він повідомив останнього, що діти перебувають на його утриманні, і він частково сплачував на користь стягувача аліменти.

У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ч. 3, 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) припинення виконавчого провадження;

6) закінчення виконавчого провадження.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За змістом ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (ч. 2 ст. 197 СК України).

Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною скаржника не було надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування поданої скарги, а саме неправомірності дій державного виконавця, при цьому судом враховано, що в прохальній частині скарги скаржником взагалі не зазначено, в чому саме полягає неправомірність дій державного виконавця Городні Г.Ю.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, враховуючи те, що судом не встановлено неправомірності дій державного виконавця, суд не вбачає правових підстав для зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 49819943.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; ст. 6 Конценції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 19, 129-1 Конституції України; ст. ст. 195, 197 СК України; ст. ст. 18, 34, 71 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк на звернення до суду з вказаною скаргою.

Скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Городньої Ганни Юріївни про поновлення строку; визнання дій неправомірними - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 12 жовтня 2018р.

Суддя: