ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 жовтня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/3375/17

Головуючий у першій інстанції - Кухта В.О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/152/18

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретар: Герасименко Ю.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Матвієнко Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2018 року, ухвалене в складі судді Кухти В.О. у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору недійсним,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта Преміум Ресурс», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України,

дата складання повного тексту: 31 липня 2018 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним договору іпотеки б/н від 06 серпня 2012 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим номером №1973.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 12 липня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Дельта Преміум Ресурс» був укладений кредитний договір № НКЛ-2001923/1, за умовами якого останнє отримало грошові кошти у розмірі 15 000 000 доларів США, зі сплатою 9% річних, строком користування кредитом до 11 липня 2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань по даному договору ТОВ «Дельта Преміум Ресурс» були укладені два договори застави майнових прав. Додатковою угодою №2 від 10 липня 2012 року термін погашення кредиту було продовжено до 10 липня 2015 року. Проте 06 серпня 2012 року без внесення змін та укладення будь-яких додаткових угод до вищевказаного кредитного договору та без будь-якого рішення уповноважених органів банку, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності в порядку передоручення, посвідченої 03 серпня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., був укладений договір іпотеки, також посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим номером №1973, за умовами якого в іпотеку були передані земельні ділянки з кадастровими номерами:

НОМЕР_1 НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5.

Позивач вважає даний договір недійсним, оскільки він був укладений повіреним не в її інтересах як довірителя, а в інтересах самого повіреного та у відсутності волевиявлення та будь-якого її інтересу від укладення спірного договору іпотеки. Зазначає, що вона надала довіреність ОСОБА_8 на право оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки та розпорядження ними в інтересах довірителя. ОСОБА_8, будучи засновником та акціонером ПАТ «Дельта Банк», вступив в зловмисну домовленість з ОСОБА_6, який обіймав посаду начальника служби безпеки ПАТ «Дельта Банк», надавши йому довіреність в порядку передоручення з метою укладення договору іпотеки від 06 серпня 2012 року в забезпечення кредитного договору №НКЛ-2001923/1 від 12 липня 2011 року. Позивач стверджує, що вона не мала жодної інформації від ОСОБА_8 чи ОСОБА_6 про намір укласти договори іпотеки, а отже не надавала згоди на передачу земельних ділянок в забезпечення виконання кредитного зобов'язання ТОВ «Дельта Преміум Ресурс, та не мала жодної вигоди від підписання такого договору. Відсутність трьохсторонньої додаткової угоди до кредитного договору свідчить про відсутність волевиявлення також з боку ТОВ «Дельта Преміум Ресурс». Судовими рішеннями рішень судів у справах № 748/1529/13-ц, 2523/2692/2012, 2523/2694/2012, 2523/2567/2012, 748/3290/13-ц, якими правоустановчі документи, а саме договори міни та Державні акти на земельні ділянки, передані в іпотеку на ім'я ОСОБА_4, визнані незаконними з підстав набуття земельних ділянок з порушенням норм земельного законодавства. Зміст правочину, яким є довіреність від 24 червня 2009 року, на підставі якої ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_8 розпоряджатися належними їй земельними ділянками, суперечить актам цивільного законодавства України, оскільки в момент вчинення довіреності позивачка не мала зареєстрованого в установленому порядку права власності на земельні ділянки, а тому не могла уповноважити відповідача на вчинення від її імені правочинів щодо розпорядження земельними ділянками, у такий спосіб не проявивши волю до укладання правочину.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_4 звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у справі у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що право власності у ОСОБА_4 на земельні ділянки, виникло лише після видачі Державних актів на право власності на земельні ділянки та їх державної реєстрації, тобто право власності у позивачки на земельні ділянки виникло тільки 22 червня 2011 року та 28 квітня 2012 року, саме з цього моменту у позивача виникло право володіти, користуватись та розпоряджатись земельними ділянками на власний розсуд.

ОСОБА_4 зазначає, що в момент вчинення довіреності - 24 червня 2009 року, вона не мала права уповноважити ОСОБА_8 на розпорядження тими чи іншими земельними ділянками, оскільки сама не мала відповідних повноважень та прав на майно, а тому не могла передати такі права на вчинення правочину з нерухомим майном ОСОБА_8 та виявити волю до укладання відповідного правочину. Сам же приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Косенко О.В. не мав права посвідчувати довіреність від 24 червня 2009 року, не переконавшись в тому, що вона є власником земельних ділянок на підставі належних правовстановлювальних документів, та мав відмовити у вчиненні нотаріальної дії.

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, матеріали справи не містять жодного доказу повідомлення ОСОБА_8 позивачки про передачу виконання даного йому згідно довіреності від 24 червня 2009 року доручення ОСОБА_6, а так само надання ОСОБА_8 ОСОБА_4 тих чи інших відомостей про власного замісника у розрізі виконання вищевказаного доручення та позбавили ОСОБА_4 можливості реалізації передбаченого законом права на відхилення ОСОБА_6 як замісника, обраного ОСОБА_8 Видана ОСОБА_4 довіреність від 24 червня 2009 року передбачала можливість передоручення наданих за нею повноважень, проте не містила жодної вказівки щодо особи можливого замісника та відповідальність за вибір такого замісника була покладена на ОСОБА_8 на що не звернув увагу суд першої інстанції.

Також зазначає, що суд проігнорував ту обставину, що ОСОБА_8 на час укладення оспорюваного договору іпотеки від 06 серпня 2012 року був засновником та основним акціонером ПАТ «Дельта Банк», а сам оспорюваний договір було укладено з метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Дельта Преміум Ресурс» перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №ВКЛ-2001923/1 від 12 липня 2011 року. Відповідно, з огляду на відповідальність ОСОБА_8 за дії обраного ним замісника ОСОБА_6 як за свої власні, вказаний вище договір іпотеки не міг бути укладений ним, оскільки був укладений ОСОБА_8 суто у власних інтересах, які у даному разі полягали як у отримання додаткового забезпечення виконання ТОВ «Дельта Преміум Ресурс» грошових зобов'язань перед належною ОСОБА_8 банківською установою, так і у можливості звернення стягнення на високоліквідне майно у разі невиконання вказаним ТОВ своїх зобов'язань. Вважає дані дії ОСОБА_8 та ОСОБА_6 злочинною змовою, адже вони не проінформували позивача у загальноприйнятний спосіб про факт укладення оспорюваного договору іпотеки, його зміст та можливі наслідки реалізації власник прав іпотекодержателем за даним правочином.

ОСОБА_4 звертає увагу, що суперечність оспорюваного договору іпотеки інтересам довірителя полягала у тому, що позивачка не мала жодного наміру виступати майновим поручителем за зобов'язаннями ТОВ «Дельта Преміум Ресурс» та укладати договір іпотеки, який з самого початку переслідував мету не забезпечення належного виконання зобов'язань боржником за кредитним договором, а був спрямоване на безпосередню реалізацію прав іпотекодержателя за цим договором шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Більш того, необхідність/можливість укладення договору іпотеки з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №ВКЛ-2001923/1 від 12 липня 2011 року мала бути встановлена саме цим договором, оскільки безпосередньої імперативної вказівки закону щодо обов'язковості такого забезпечення не містить жоден нормативний акт - ані сам кредитний договір, ані додаткові угоди до нього не містять жодної згадки про укладення ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» оспорюваного нині договору іпотеки. Оскільки зобов'язання із забезпечення виконання має похідний та вторинний характер, то без вказівки у основному договорі на спрямування іпотеки на забезпечення визначеного ним зобов'язання, ізольоване від кредитного договору існування іпотечного договору, який нібито спрямований на забезпечення виконання того чи іншого зобов'язання, суперечить законодавству України. Обставини укладення оспорюваного договору іпотеки свідчать про те, що ТОВ «Дельта Преміум Ресурс» взагалі не було поінформоване про наявність такого договору, а іпотекодержателем, у особі статутних органів управління банківської установи, ніколи не приймалося рішення щодо укладення договору іпотеки з ОСОБА_4, не перевірялося на рахунок фактичної наявності та цілісності предмету іпотеки.

Крім того, ОСОБА_4 звертає увагу суду, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області в цивільних справах №748/1529/13-ц, №2523/2692/2012, №2523/2694/2012, №2523/2567/2012, №748/3290/13-ц про визнання недійсними договорів міни та визнання незаконними державних актів на право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки, позовні вимоги заступника прокурора Чернігівського району, який діяв в інтересах держави, задоволено, визнано недійсними з моменту укладення договори міни земельних ділянок НОМЕР_6, НОМЕР_7 та відповідно визнано незаконними державні акти на земельні ділянки площею 1,9125 га, 1,1752 га, 1,9062 га, 1,1756 га, 1,8966 га, 1,1816 га, 1,7712 га, 1,1768 га, 1,3812 га, 1,1779 га, 1,4109 га, 1,1774 га, 1,1824 га, 1,6576 га, 1,8197 га, 1,1767 га, 1,1532 га, 1,3127 га, 1,5649 га, 1,1766 га, 1,8339 га, 1,5437 га, 1,1773 га, 1,5945 га, 1,1775 га, 1,3881 га, 1,1757 га, 1,1792 га, 1,4260 га, 1,1775 га, 1,8792 га, 1,1767 га, 1,6577 га, 1,1766 га, 1,7513 га, 1,1772 га, 1,9127 га, 1,1827 га, 1,1766 га, 1,4262 га, 1,3773 га, 1,9024 га, 1,1767 га, 1,6576 га, 1,4246 га.

У наданий судом строк Національний банк України подав відзив на апеляційну скаргу та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що згідно Договору застави майнових прав №51/64/144/39/86/ЗМП-6 від 27 серпня 2012 року АТ «Дельта Банк» передав в заставу Національному банку майнові права за договором кредитної лінії, укладеного між ТОВ «Дельта Преміум Ресурс» та АТ «Дельта Банк» від 12 липня 2011 року, а оскаржуваний іпотечний договір від 20 серпня 2012 року забезпечує виконання зобов'язань за Заставленим кредитом. Зазначає, що позивач уповноважила ОСОБА_8 здійснювати дії з питань одержання на ім'я позивача державних актів на право власності на земельні ділянки, що розташовані на території Іванівської сільської ради з правом подальшого розпорядження з вказаними земельними ділянками, посилання про попереднє узгодження умов договорів із позивачем у довіреності відсутні. Вказує, що оскаржуваний іпотечний договір підписаний ОСОБА_6, тому твердження ОСОБА_4, що оскаржуваний іпотечний договір підписаний ОСОБА_8 у власних інтересах, без достатніх для цього правових підстав не відповідає дійсності. Також звертає увагу, що при подачі позову та під час розгляду справи позивачем не надано будь-яких відомостей, які б свідчили про наявність зловмисної домовленості ОСОБА_8 із іншими особами при укладенні оскаржуваного іпотечного договору. Крім того звертає увагу суду, що іпотечний договір укладений 20 серпня 2012 року, тому подаючи позов ОСОБА_4 пропустила строк позовної давності.

Представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб також було подано відзив, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що на момент вчинення договору іпотеки сторонами було додержано всі вимоги, які встановлені ч.ч.1-3, 5-6 ст.203 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 24 червня 2009 року ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_8 бути її представником в державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності та перед третіми особами з питань одержання на ім'я ОСОБА_4 державних актів на право власності на належні їй земельні ділянки, які розташовані на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області і мають наступні кадастрові номери:

НОМЕР_8

НОМЕР_9

НОМЕР_10

НОМЕР_11

НОМЕР_12

НОМЕР_13

НОМЕР_14

НОМЕР_15

НОМЕР_16

з правом подальшого розпорядження земельними ділянками згідно діючого законодавства України. Для цього представнику надається право вести від імені ОСОБА_4 переговори та попередньо узгоджувати всі процедурні питання; укладати договори купівлі-продажу, міни, іпотеки земельних ділянок (в тому числі в якості майнового поручителя за зобов'язаннями третіх осіб), подавати від імені ОСОБА_4 заяви, в тому числі про те, що майно є її особистою приватною власністю (про те, що в зареєстрованому шлюбі не перебуває) та інші необхідні у кожному конкретному випадку документи, одержувати у відповідних уповноважених органах, зокрема органах нотаріату, органах місцевого самоврядування, у відділі земельних ресурсів рішення, дозволи, експертно-грошові оцінки; довідки, Державні акти на право власності на земельні ділянки та будь-які документи, що стосуються виконання цією/ довіреності, в тому числі підписати та отримати договори купівлі-продажу, міни, іпотеки земельних ділянок, визначаючи при цьому умови договорів на власний розсуд, розписуватися за ОСОБА_4, здійснювати необхідні розрахунки та отримувати належні їй гроші, сплачувати державне мито, подати та інші платежі. У разі необхідності представнику надається право від імені ОСОБА_4 та в її інтересах, як власника зазначених в цій довіреності земельних ділянок, представляти її інтереси у відповідних слідчих органах та інших органах Міністерства внутрішніх справ, в прокуратурі, у Службі безпеки України, у судових установах, адміністративних, господарських, місцевих та третейських судах, з усіма правами, що надано чинним законодавством позивачу, відповідачу, третій особі, заявникові та скаржникові, зацікавленій особі, в тому числі знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати документи з архіву, копії рішень, ухвал, постанов та інших документів, що є у справі та залучаються сторонами та третіми особами або іншими учасниками процесу до справи, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти усні та письмові клопотання, заявляти відводи складу суду та державним виконавцям, давати усні та письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення до справи, а також користуватися іншими правами, наданими чинним законодавством. Довіреність видана строком на 5 років та дійсна до 24 червня 2014 року, з правом передоручення повноважень іншим особам. Дана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко О.В. (а.с.33 т.1).

Між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Дельта Преміум Ресурс» 12 липня 2011 року укладено договір кредитної лінії № НКЛ-2001923/1, до котрого згодом додатковими договорами вносилися зміни та доповнення щодо умов сплати процентів та інше (а.с.23-29, 83-93 т.1).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 12 липня 2011 року № НКЛ-2001923/1, 06 серпня 2012 року укладено іпотечний договір між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6, що діяв від імені ОСОБА_4, на підставі довіреності від 03 серпня 2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвиновим А.В., зареєстрованої в реєстрі за №1940. На підставі зазначеного договору іпотеки на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 12 липня 2011 року іпотекодержателю були передані в іпотеку належні іпотекодавцю на праві власності земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с.14-22, 94-111 т.1).

Згідно довіреності від 03 серпня 2012 року ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_6 бути представником ОСОБА_4 в усіх державних та недержавних органах та установах, організаціях, в тому числі органах нотаріату, з питань передачі в іпотеку земельних ділянок, зокрема передавати (здавати) в іпотеку банківським установам, для забезпечення зобов'язань ОСОБА_4 та/або зобов'язань третіх осіб (виступати майновим поручителем) за договорами укладеними з банківськими установами належні йому 61 земельну ділянку (які були довірені ОСОБА_8 за довіреністю від 24 червня 2009 року, наданою ОСОБА_4.). Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам строком до 24 червня 2014 року (а.с. 237-238 т.1).

Вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та перебуває в стадії ліквідації (а.с.47-59 т.1).

Між Національним банком України та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір застави майнових прав №51/64/144/39/86/ЗМП-6 від 27 серпня 2012 року (а.с.61-77 т.1).

ОСОБА_4 зверталась до Постійнодіючого третейського суду при Асоціації українських банків із заявою про визнання недійсним спірного іпотечного договору, укладеного між ПАТ «Дельтабанк» та ОСОБА_4 Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2016 року визнано частково недійсним іпотечний договір від 06 серпня 2012 року за зареєстрованим номером 1973, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 - в частині умов договору, викладених у пунктах 2.13 та п.4.1.11. У решті позовних вимог відмовлено повністю. Третейський суд за участю сторін, зокрема і ОСОБА_6, не встановив підстав вважати, що спірний іпотечний договір суперечить волі ОСОБА_4, оскільки межі повноважень повіреного і можливість передоручення повноважень визначені нею особисто, а відповідач ОСОБА_6, укладаючи спірний договір, діяв у межах цих повноважень (а.с.78-82 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що при підписанні спірного Договору іпотеки були дотримані вимоги, передбачені чинним законодавством для укладення договорів, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, зокрема дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення, та відсутні підстави для визнання його недійсним.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Правовідносини щодо застави нерухомості (іпотеки) регулюються Законом України «Про іпотеку», відповідно до якого законодавство України про іпотеку базується на Конституції України та складається, у тому числі, з ЦК України.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» визначений вичерпний перелік об'єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором.

Предметом іпотеки могли бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернення стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом також міг бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.

Доводи апеляційної скарги, що право власності у ОСОБА_4 на земельні ділянки, виникло лише після видачі Державних актів не заслуговують на увагу, оскільки Довіреністю позивач уповноважила ОСОБА_8 не лише розпоряджатися даними земельними ділянками, а в першу чергу одержати на ім'я ОСОБА_4 державних актів на право власності на належні їй земельні ділянки.

Посилання ОСОБА_4, що в момент вчинення довіреності вона не мала права уповноважити ОСОБА_8 на розпорядження тими чи іншими земельними ділянками, не беруться судом до уваги, оскільки дана довіреність у визначеному законом спосіб не була скасована, а майно передане в іпотеку після виникнення у позивачки права власності на нього.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять жодного доказу повідомлення ОСОБА_8 позивачки про передачу виконання даного йому згідно довіреності від 24 червня 2009 року доручення ОСОБА_6 також не приймаються судом до уваги, оскільки право передоручення визначено самою Довіреністю від 24 червня 2009 року.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_8 на час укладення оспорюваного договору іпотеки від 06 серпня 2012 року був засновником та основним акціонером ПАТ «Дельта Банк», а сам оспорюваний договір було укладено з метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Дельта Преміум Ресурс» перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №ВКЛ-2001923/1 від 12 липня 2011 року також не приймаються судом до уваги, оскільки оскаржуваний іпотечний договір підписаний ОСОБА_6, а не ОСОБА_8 у власних інтересах та факт змови, або будь-якого іншого злочину належними та допустимими доказами не підтверджені. Рішення суду не може ґрунтуватися на домислах.

Доводи ОСОБА_4, що оспорюваний договір суперечить інтересам довірителя та що позивачка не мала жодного наміру виступати майновим поручителем за зобов'язаннями ТОВ «Дельта Преміум Ресурс» також не приймаються судом до уваги, оскільки суду не надано будь-яких доказів, що при підписанні довіреності ОСОБА_8 вона визнавалась недієздатною, або обмежено дієздатною, а зміст самої довіреності свідчить, що позивач наділила ОСОБА_8 правом укладати договори купівлі-продажу, міни, іпотеки земельних ділянок (в тому числі в якості майнового поручителя за зобов'язаннями третіх осіб)…, …підписати та отримати договори купівлі-продажу, міни, іпотеки земельних ділянок, визначаючи при цьому умови договорів на власний розсуд, розписуватися за ОСОБА_4

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4, що в кредитному договорі та додаткових угодах до нього, не міститься жодної згадки про укладення ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» оспорюваного нині договору іпотеки, що не було вказано у основному договорі про іпотеку та що дані обставини суперечать законодавству України, не може свідчити про недійсність оспорюваного договору іпотеки, оскільки головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює зазначені договори, а в договорі іпотеки ОСОБА_4 зазначена, як іпотекодавець. Крім того і в подальшому ОСОБА_4 не ставила питання про визнання довіреності недійсною чи про її відкликання. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги, що ТОВ «Дельта Преміум Ресурс» взагалі не було поінформоване про наявність договору іпотеки також не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки ТОВ «Дельта Преміум Ресурс» не оскаржувало іпотечний договір.

Доводи апеляційної скарги, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області в цивільних справах №748/1529/13-ц, №2523/2692/2012, №2523/2694/2012, №2523/2567/2012, №748/3290/13-ц про визнання недійсними договорів міни та визнання незаконними державних актів на право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки, позовні вимоги заступника прокурора Чернігівського району, який діяв в інтересах держави, задоволено, визнано недійсними з моменту укладення договори міни земельних ділянко НОМЕР_6, НОМЕР_7 та відповідно визнано незаконними державні акти на земельну ділянки площею 1,9125 га, 1,1752 га, 1,9062 га, 1,1756 га, 1,8966 га, 1,1816 га, 1,7712 га, 1,1768 га, 1,3812 га, 1,1779 га, 1,4109 га, 1,1774 га, 1,1824 га, 1,6576 га, 1,8197 га, 1,1767 га, 1,1532 га, 1,3127 га, 1,5649 га, 1,1766 га, 1,8339 га, 1,5437 га, 1,1773 га, 1,5945 га, 1,1775 га, 1,3881 га, 1,1757 га, 1,1792 га, 1,4260 га, 1,1775 га, 1,8792 га, 1,1767 га, 1,6577 га, 1,1766 га, 1,7513 га, 1,1772 га, 1,9127 га, 1,1827 га, 1,1766 га, 1,4262 га, 1,3773 га, 1,9024 га, 1,1767 га, 1,6576 га, 1,4246 га не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції про відмову у визнанні недійсним Договору іпотеки, оскільки не доведено належними доказами, що дані земельні є тотожними, адже відсутні кадастрові номери та на момент вчинення правочину таких рішень не існувало, а до реєстру прав власності такі відомості не внесені.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про відмову у позові.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний тест постанови складено 29 жовтня 2018 р.

Головуючий: Судді: