н/п 2/490/140/2018 Справа № 490/836/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2018 р. Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1.Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління державного агентства рибного господарства у Миколаївській області про відшкодування матеріальної шкоди завданої незаконними діями відповідача в сумі 3472 грн., а також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати по судовому збору 704,80 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

Свої вимоги позивач мотивувала наступним.

02.09.2017 року її син ОСОБА_2 проводив незаконний вилов риби забороненим знаряддям лову - сіткою, на думку відповідача, про що був складений відповідний протокол.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.10.2017 року ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виглядів штрафу в сумі 340 грн. з конфіскацією знаряддя лову риби, а вилучений човен постановлено повернути власниці - ОСОБА_1.

Оскільки при поверненні човна були виявлені пошкодження, відповідач не забезпечив належного його зберігання, він повинен відшкодувати нанесену матеріальну шкоду у вигляді вартості човна у вказаній сумі.

На підтвердження своїх вимог позивач послалась на вимоги ст.ст.1166, п.п.8 п.2 ст.16 ЦК України.

2.Позиція сторін та хід справи.

19.03.2018 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача та витребувано із Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області справу про адміністративне правопорушення № 473/3115/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.4ст.85 КУпАП.

30.03.2018 року на адресу суду надійшли матеріали справи № 473/3115/17 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 85ч.4 КУпАП.

Ухвалою суду від 16.05.2018 року клопотання позивача про надання строку для надання доказів у підтвердження своїх вимог задоволено, та постановлено про надання доказів у підтвердження суми матеріальної шкоди у вигляді заключення спеціаліста, тощо.

Дана ухвала позивачем не виконана, доказів не надано.

Позивач позов підтримала та просила про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач заперечень проти позову не надав.

Ухвалою суду постановлено про закриття підготовчого засідання та розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.

3.Обставини справи, встановлені судом.

02.09.2017 року на громадянина ОСОБА_2 складений протокол №008486/109, згідно якого біля 22 години 30 хвилин в смт. Олександрівка Вознесенського району на річці Південний Буг він проводив незаконний вилов риби забороненим знаряддям лову-сіткою, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 85ч.4 КУпАП та порушив п.п.3.15,4.13,4.14.1 Правил любительського та спортивного рибальства та ст.63 ЗУ «Про тваринний світ».

02 вересня 2017 року державним інспектором Миколаївського рибоохоронного патруля ОСОБА_3 складений опис-оцінка до протоколу, де вказаний човен гумовий - в стані колишнього використання.

За квитанцією № 775 від 11.09.2017 року човен гумовий упакований у стані колишнього використання та переданий ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у Центральний склад Миколаївського рибоохоронного патруля.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.10.2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП та підданий штрафу в сумі 340 грн., з конфіскацією сітки - знаряддя лову.

Вилучений човен постановлено повернути власниці - ОСОБА_1.

Актом від 11.12.2017 року човен повернуто власниці.

Зі змісту вказаного акту обстеження вбачається, що човен має ознаки пошкодження.

Позивачем також наданий товарний чек, датований 18.10.2016 року, виданий ФОП ОСОБА_5 на човен Барк В 240С на суму 3 472 грн.

4.Джерела права, нормативні акти та їх застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, кім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однією із засад судочинства, регламентованих п.3 ч.1 ст.129 Конституції, є змагальність сторін та свободи в наданні своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, та є достатніми, якщо у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ст.ст.79, 80 ЦПК України).

За приписами ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, за ч.4 цієї ж норми, обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у розгляді якої беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналізуючи дану норму права можна дійти висновку, що дана стаття містить правило про загальний ( генеральний ) делікт, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, в повному обсязі.

За такого, загальною підставою відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдання шкоди: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв'язок між двома першими елементами, вина завдавача шкоди.

Протиправною поведінкою є прийняття особою неправомірного рішення (бездіяльності), яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою слід розуміти матеріальну шкоду, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

За приписами ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність настає лише за вини заподіювача шкоди, тобто відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коди за нормами цивільного законодавства відповідальність настає незалежно від вини. Відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Згідно п. 9 абз. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.02.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (ОСОБА_4 проти України, № 63566/00, 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

5.Позиція та висновки суду.

З врахуванням викладених вище обставин та доказів, судом встановлено, що відповідач діяв в межах норм чинного законодавства України.

Пунктом 6.11 Положення про органи рибоохорони Державного агенства рибного господарства України, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19.01.2012 року № 26, передбачено, що управління має право вилучати в осіб, які порушують законодавство у галузі охорони і використання водних ресурсів, знаряддя добування водних ресурсів, транспортні (у тому числі плавучі) засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення, незаконно добуті водні ресурси, а також відповідні документи до них.

Вилучення проводилось шляхом складання відповідних актів, та передавалось на збереження. При складанні та вилученні човна визначався його стан як такий, що був у використанні. Заперечень, доповнень не надійшло, що свідчить про те, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

За такого, позивач не надала доказів завданої шкоди, та відсутній причинно-наслідковий зв'язок щодо неналежного стану вилученого майна в результаті його пошкодження відповідачем.

При цьому, не є належним підтвердженням вартість човна в сумі 3 472 грн., оскільки наданий товарний чек не є доказом придбання його ОСОБА_1, та саме цього човна.

Окрім того, шкода визначається, з врахуванням вище викладеного, на момент її спричинення, із дійсної вартості майна, або затрат на його поновлення.

Однак, незважаючи на те, що судом надавалась можливість надання таких доказів, позивач цим правом не скористувалась, та таких даних суду не надала.

За такого, відсутні підстави у їх сукупності, передбачені ст. 1166 ЦК України для покладення цивільно-правової відповідальності на відповідача.

За такого, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити ти за його недоведеністю.

6. Оцінка позиції сторін.

У відповідності до вимог ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками процесу, та позбавлений можливості збирання доказів за власною ініціативою. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

За вимогами ст. 265 ЦПК України, суд у мотивувальній частині рішення зазначає фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, докази, відхилені судом, мотивована оцінка кожного аргументу, чи були порушені права, за захистом яких мало місце звернення до суду, норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не довела своїх позовних вимог до відповідача, не використала надане їй право на надання відповідних доказів, яке докладно викладене судом, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Так, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги, та є такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини та достатніми та є загальновідомими (ст.ст.77-82 ЦПК України ).

Таке приводить суд до висновку про безпідставність визначення позивачем розміру матеріальної шкоди в сумі вартості нового човна.

7. Судові витрати.

За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать: на професійну правничу допомогу, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, та проведення експертизи, пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів, забезпечення доказів, та пов'язаних із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За такого, у стягненні судових витрат слід відмовити.

Керуючись, ст. ст. 10, 12,13, 76-84, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області про відшкодування шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, смт. Олександрівка, вул. Прибузька, 11.

Відповідач: Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області, м. Миколаїв, пр. Героїв України, 1А.

Повний текст рішення виготовлений 16 жовтня 2018 року.

Суддя Н.П. Черенкова