Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2500/18

номер провадження 2/695/1185/18

25 жовтня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Середи Л.В.,

за участю секретаря - Оніщенко Н.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Скориківської сільської ради про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід неповнолітніх дочок позивача ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на майно, до складу якого, серед іншого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що розташований в АДРЕСА_1.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли його онуки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, батько яких, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до смерті спадкодавця ОСОБА_5 Таким чином спадкоємцями за законом за правом представлення є онуки спадкодавця, які спадщину після його смерті прийняли відповідним чином, шляхом звернення до нотаріальної контори.

Спадщину спадкоємці прийняли, однак отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину на вказане вище майно не мають можливості, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. За цих підстав нотаріус, постановою від 31.07.2018 року, відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а тому позивач, захищаючи інтереси своїх неповнолітніх дочок, була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом.

У судове засідання позивач не з'явилась, однак надала до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просила проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі.

Представник відповідача Скориківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечуває.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1 від 19.02.1983 року) ОСОБА_6 був сином ОСОБА_5.

Згідно із свідоцтвом про смерть (серії НОМЕР_2 від 17.06.2014 року) ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено відповідний актовий запис №1524.

Нормами ч. 1 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, про що зроблено відповідний актовий запис №11.

Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як встановлено судом вище ОСОБА_6 був сином ОСОБА_5, а тому відносився до першої черги спадкоємців, однак ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до смерті свого батька.

Нормами ст. 1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно із свідоцтвом про народження (серія НОМЕР_4 від 18.03.2005 року) ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та є дочкою ОСОБА_6.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 є дочкою ОСОБА_6, що стверджується копією свідоцтва про народження (серії НОМЕР_5 від 13.02.2012 року).

Таким чином суд приходить до обґрунтованого висновку, що неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_5 в рівних частках.

Згідно із ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання.

Таким чином, враховуючи вік ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не можуть захистити свої права у суді, позивач правомірно звернулася до суду із вказаним вище позовом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.07.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно.

Згідно з довідкою, виданою виконкомом Скориківської сільської ради Золотоніського району №500, згідно запису погосподарської книги №5, особовий рахунок НОМЕР_7, за померлим ОСОБА_5 числиться житловий будинок, 1964 року побудови, з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Суд бере до уваги, що "Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР", затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Так із вищевказаної довідки виконкому Скориківської сільської ради вбачається, що будинок був побудований у 1964 році.

Оскільки сам будинок був побудований в 1964 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_5 за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1, хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок.

Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори від 13.09.2018 року за №863/01-16, після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа за №136/2018. 08.06.2018 року на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала повністю.

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин суд приходить до висновку, що онуки ОСОБА_5 належним чином прийняли спадщину після смерті свого діда, а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав спадкоємців у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що судом винних дій сільської ради як відповідача не встановлено, суд вважає за необхідне витрати по оплаті судового збору залишити за державою.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, 1268 ЦК України та ст., ст. 76, 264,

ст. 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, до Скориківської сільської ради про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, по 1/2 (одній другій) частині за кожною в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 їх діда ОСОБА_5.

Витрати по сплаті судового збору залишити за державою.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: Середа Л.В.