Справа № 303/5749/18 2/303/2324/18 ряд. стат. звіту - 49
РІШЕННЯ Іменем України
25 жовтня 2018 року м.Мукачево Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі : головуючого - судді Монич В.О. секретар судових засідань ОСОБА_1 Справа №303/5749/18 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів ,-
в с т а н о в и в:
Позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 21 липня 2007 року вона (ОСОБА_2І.) зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 у виконкомі Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №22. Під час даного шлюбу, у них народилося троє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Так, відповідач проживає окремо від сім'ї, не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, хоча має матеріальну можливість. Добровільно надавати кошти для належного утримання дітей відмовляється. Тому на підставі вищенаведеного вона (ОСОБА_2І.) звертається до суду та просить стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі по 1500 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму визначеного на дитину відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Позивач - ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася. Відповідач - ОСОБА_3І, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про шлюб Серії 1-ФМ №030263 виданого виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 21 липня 2007 року, ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_2 21 липня 2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 22 (а.с.3). У сторін по справі народилося троє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії 1-ФМ №089688 виданого виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 18 лютого 2008 року (а.с.4), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії 1-ФМ №259573 виданого виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 24 червня 2014 року (а.с.5) та ОСОБА_3, 05 вересня 207 року народження, про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №391517 виданого виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 11 вересня 2017 року (а.с.6).
Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно пункиту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум з 1 липня на дитину віком від 6 до 18 років становить - 1944 гривень, а для працездатних осіб - 1841 грн.. Судом знайдено підставність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн.,на кожну дитину, яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що діти у будь-якому випадку повинні бути захищені та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України, як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні дітей мінімально необхідними благами, що потрібні для їхо життя та виховання. Тому обов'язок відповідача ОСОБА_3 як батька утримувати та надавати дітям матеріальну допомогу. Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути частково з відповідача ОСОБА_3 на користь держави. Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 258,259, 263-265, 268, 280-282, 430 ЦПК України, ст.ст. 75, 80, 84, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, Законом України Про охорону дитинства, суд,-
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень, на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 вересня 2018 року і до досягнення ними повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави судовий збір у розмірі - 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок. Відповідачу, який не з'явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий В.О.Монич