Справа № 463/1328/18
Провадження № 2/463/1201/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судового засідання: Коник О.Б.,

представника позивачів і

третьої особи: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення, -

встановив:

позивачі звернулися до суду із позовом про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; виселення відповідача ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення; стягнення судових витрат.

Позов мотивують тим, що ОСОБА_3, її повнолітня донька ОСОБА_4 та малолітній син ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі проживає та є зареєстрованим колишній чоловік позивача ОСОБА_3 відповідач у справі ОСОБА_2, який не сплачує за комунальні послуги, не дає коштів для ведення домашнього господарства та покращення житлових умов, вчиняє безлад, не прибирає за собою, постійно вчиняє сварки, провокує бійки з позивачем ОСОБА_3 та її теперішнім чоловіком третьою особою у справі ОСОБА_5 Майже кожного ранку відповідач зачиняється зсередини в туалетно-ванній кімнаті і протягом години, півтори часу ніхто не може потрапити у ванну або туалет. Добровільно виселятись відповідач відмовляється. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача. Як на підставу задоволення вимог вказують на положення ст.ст. 16, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 116, 157 ЖК України.

Матеріали позовної заяви надійшли до суду 14 березня 2018 року.

Ухвалою суду від 20 березня 2018 року позов було залишено без руху.

Після усунення недоліків, ухвалою суду від 2 квітня 2018 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовче судове засідання.

5 травня 2018 року відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого в задоволені позову просить відмовити з наступних підстав. З 12 серпня 2006 року по 13 березня 2015 року вказує, що перебував з позивачем ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 року. Від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Перебуваючи в шлюбі позивач ОСОБА_3 набула у власність 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, а тому на думку відповідача є спільною сумісною власність його та ОСОБА_3 Іншими співвласниками квартири є донька позивача ОСОБА_3 від першого шлюбу ОСОБА_7 та їх спільний син ОСОБА_6 В спірній квартирі також проживає теперішній чоловік позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 Викладені в позові обставини вважає надуманими та такими, які не підтверджуються жодними доказами. Вказує, що проживає у спірній квартирі разом зі своїм сином, сплачує частку за комунальні послуги, сварок і скандалів не провокує, а натомість такі провокують позивач ОСОБА_3 і третя особа, з позивачем ОСОБА_4 ніколи конфліктних ситуацій не мав, вселений у спірну квартиру був на законних підставах. Зазначає, що іншого житла в нього немає, ніколи не порушував правил користування житловими приміщеннями, не руйнував житлового приміщення, а тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

22 травня 2018 року представником позивачів адвокатом ОСОБА_1, який діяв на підставі ордерів серії ЛВ № 081998, серії ЛВ № 112416, подано відповідь на відзив, відповідно до якого просить позов задовольнити, оскільки скандали виникають останнім часом через те, що відповідач зранку займає на тривалий час ванно-туалетну кімнати, у зв'язку з чим інші члени сім'ї змушені проситись в туалет до сусідки з АДРЕСА_2 ОСОБА_8 Крім того, причина конфліктів були образи з боку відповідача ОСОБА_3 Участі у вихованні сина ОСОБА_6 відповідач не приймає, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння будить його посеред ночі. Участі в отриманні квартири не приймає. Просив позов задовольнити.

Також 22 травня 2018 року представником третьої особи адвокатом ОСОБА_1, який діяв на підставі ордеру серії ЛВ № 112402 подано пояснення на відзив відповідача, які за змістом аналогічні відповіді на відзив.

Ухвалою суду 17 липня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 26 вересня 2018 року позивач ОСОБА_3 позов підтримала з мотивів викладених в ньому, додатково пояснила, що відповідач не надає доступу до місць загального користування, зокрема туалету, займає такий зранку на тривалий час, що зумовлює незручності для інших членів сім'ї, внаслідок чого вони змушені просити сусідку ОСОБА_8 скористатись її туалетом. Такі дії відповідача носять систематичний характер. Участі в оплаті за комунальні послуги відповідач не приймає, підстави проживати в спірній квартирі втратив, добровільно виселятись не хоче. Просила позов задовольнити.

Представник позивачів в судовому засіданні 26 вересня 2018 року, який одночасно є представником третьої особи ОСОБА_1 позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в ньому та відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні 26 вересня 2018 року позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в письмових поясненнях, просив позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив, пояснення надав аналогічні викладеним у відзиві, просив в задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Частина перша ст. 116 ЖК УРСР визначає якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Судовим розглядом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4,ОСОБА_6 і ОСОБА_3, яка після укладення шлюбу 12 липня 2016 року змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3. Вказані обставини стверджуються витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24 червня 2010 року (а.с. 7-9), інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 26 вересня 2018 року (а.с. 103, 104), свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 12 липня 2016 року. Співвласникам квартира належить в рівних частках, кожному по 1/3.

Відповідач вселився у вказану квартиру як член сім'ї - чоловік одного з співвласників, а саме ОСОБА_3, що визнається сторонами, а тому у відповідності до ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було розірвано.

В спірній квартирі крім власників і відповідача також проживає третя особа ОСОБА_5, що також визнається сторонами.

7 грудня 2017 року відповідачу Личаківським ВП ГУ НП у Львівській області винесено офіційне попередження № 579 про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї (а.с. 16).

З матеріалів висновку ЄО № 8954 від 20 травня 2018 року вбачається, що з ОСОБА_2 було проведено профілактичну бесіду про недопустимість вчинення насильства в сім'ї (а.с. 84-92).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_3 і ОСОБА_2 з часу їх вселення в квартиру АДРЕСА_1. В даній квартирі також проживають діти ОСОБА_3 і її теперішній чоловік ОСОБА_5 Вказала, що була свідком численних скандалів і сварок, які виникали в ОСОБА_2 з іншими мешканцями квартири 5, в тому числі щодо оплати за комунальні послуги. ОСОБА_3 з дітьми та її чоловіком десятки разів зранку просились до неї в туалет, оскільки їхній в їх квартирі був зайнятий ОСОБА_2, останній раз тиждень назад. ОСОБА_2 участі в прибиранні будинку, де їх є спільні квартири, ніколи участі не брав, хоча інші мешканці регулярно це роблять.

Допитаний в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 в якості свідка пояснив, що не є ініціатором сварок, туалет займає після позивача ОСОБА_4, зранку йде з дому, ввечері повертається. Вказав, що ОСОБА_3 просила його виїхати зі спірної квартири.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 вселився у спірну квартиру як член сім'ї позивача ОСОБА_3, продовжував в ній проживати навіть після того як розірвав шлюб з позивачем і перестав бути членом її сім'ї. Систематично порушує правили співжиття, що робить неможливим проживання з ним в одній квартирі, що стверджується показами свідка ОСОБА_8, офіційним попередженням про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї, матеріалами висновку ЄО № 8954 від 20 травня 2018 року. Заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, оскільки відповідач продовжує не допускати зранку до санвузла інших членів сім'ї, займаючи такий на тривалий час. Добровільно виселятись відмовляється. Тривалий строк користування відповідачем спірною квартирою, членом сім'ї власника якого він був не є та не може бути підставою для відмови у захисті прав власників на користування житлом на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оцінивши в сукупності всі зібрані у справі докази, враховуючи те, що відповідач добровільно не виселяється зі спірної квартири, чинить перешкоди в користуванні такою іншим співмешканцям, а тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення та відповідача слід зобов'язати не чинити перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 позивачам та його слід виселити з даної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Судом не беруться до уваги заперечення відповідача про те, що він бере участь в утриманні спірної квартири, оскільки в порушення вимог ст. 81 ЦПК України доказів цього не представлено. До показів відповідача даних в якості свідка щодо відсутності скандалів суд ставиться критично, оскільки такі спростовуються матеріалами перевірок дій відповідача Личаківським ВП ГУ НП у Львівській області наданими позивачами та описаними вище, показаннями свідка ОСОБА_8, яким суд надає віри, так як вони є послідовними, логічними, не містять суперечностей та підтверджуються іншими доказами дослідженими в судовому засіданні та описаними вище.

Також судом не беруться до уваги доводи відповідача про наявність в нього права спільної сумісної власності з позивачем ОСОБА_3 на частку в спірній квартирі, оскільки реєстрація права власності позивача на частку в спірній квартирі відсутня, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 26 вересня 2018 року. Ним в судовому засіданні підтверджено відсутність будь-якого рішення чи договору щодо поділу спільної сумісної власності подружжя, будь-яких доказів наявності такого факту чи спору з приводжу цього відповідачем суду не представлено.

При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачів слід стягнути по 704,8 гривень судового збору сплаченого кожним позивачем.

Керуючись ст.ст. 82, 141, 265, 273, 274 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3, ОСОБА_4 перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне найменування (ім'я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивачі: ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Третя особа: ОСОБА_5, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.

Суддя: Стрепко Н. Л.