Постанова

Іменем України

21 вересня 2018 року

м. Київ

провадження № 22-ц/796/6996/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

за участю секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва

в складі судді Чех Н.А.

від 06 липня 2018 року

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі № 755/9861/18 Дніпровського районного суду м. Києва

за заявою ОСОБА_1

про забезпечення позову до пред'явлення позову,

заінтересовані особи: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі», ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

03 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до пред'явлення позову.

Заяву обґрунтовував тим, що йому на праві власності належить ? частина квартири АДРЕСА_1. Іншим власником є ОСОБА_2

Вказував, що він має численні претензії до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі»), у зв'язку з чим до їх вирішення за електроенергію не сплачує, внаслідок чого виник борг, а інший власник - ОСОБА_2 свою спожиту частку електроенергії сплачує у повному обсязі.

Зазначав, що з приводу даних обставин між ним та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» ведеться численна переписка.

02.07.2018 працівники енергопостачальника телефоном повідомили, що якщо борг не буде сплачено, то відключать електроенергію протягом п'яти днів. Цього ж дня він надіслав на адресу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» листа з проханням провести його розгляд компетентними органами (керівництвом) за його особистої участі.

Посилаючись на те, що він має намір підготувати та подати у строк, передбачений Цивільним процесуальним кодексом України, позов про захист прав споживачів щодо зобов'язання Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») належним чином розглянути його звернення від 02.07.2018, згідно вимог закону України «Про звернення громадян», а також вирішує питання щодо пред'явлення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., яку завдало йому ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», просив забезпечити позов до пред'явлення позову шляхом заборони ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» відключати від електропостачання квартиру АДРЕСА_1 до вирішення позову у суді.

При цьому, ОСОБА_1 в заяві зазначив, що остаточно не вирішився пред'являтиме позов чи ні, так як він не планує на цьому заробляти з відповідача.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання щодо забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що при постановленні ухвали суд першої інстанції не врахував, що до моменту розгляду його звернення від 02.07.2018 ніщо не заважає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», продовжуючи протиправні діяння проти нього, відключити квартиру АДРЕСА_1 від електропостачання.

За наведених обставин просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2018 та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», заперечуючи проти апеляційної скарги подало відзив, посилаючись на те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції діяв у відповідності до вимог закону, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

ОСОБА_2 своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Заявник - ОСОБА_1 та заінтересована особа - ОСОБА_2, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Заінтересована особа - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та їхніх представників.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний спосіб, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову; наскільки він є співрозмірним з позовними вимогами, та яким чином такий спосіб фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів учасників справи чи інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову до пред'явлення позову ОСОБА_1 зазначив, що він має намір підготувати та подати позов щодо зобов'язання ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» належним чином розглянути його звернення від 02.07.2018, а також вирішує питання щодо пред'явлення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, та при цьому вказав, що він остаточно не визначився пред'являтиме позов чи ні.

Таким чином, ОСОБА_1 у своїй заяві про забезпечення позову вказує на те, що предметом позову, з поданням якого до суду він ще остаточно не вирішив, є зобов'язання вчинити дії та можливо відшкодування моральної шкоди.

Отже, позов про зобов'язання вчинити дії та можливо стягнення моральної шкоди, з поданням якого ОСОБА_1 ще не визначився, просив забезпечити шляхом заборони ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» відключати від електропостачання квартиру АДРЕСА_1.

За приписами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При встановленні співмірності вжиття заходів забезпечення позову із можливими заявленими позивачем вимогами, слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» здійснює господарську діяльність, пов'язану з розподілом та постачанням електричної енергії та в своїй роботі керується чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії України», Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, Кодексом системи розподілу, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310 та Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311.

Постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії.

Так, електропостачання спірного об'єкту здійснюється на підставі договору про користування електроенергією, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та ОСОБА_2 Виконання умов договору є обов'язковим для його сторін.

Заборона відключення електроенергії, про яку в своїй заяві про забезпечення позову просить ОСОБА_1, унеможливлює виконання умов договору, зокрема в частині припинення електропостачання у випадку: виникнення аварійних ситуацій, зниження показників якості електроенергії з вини споживача, приєднання споживачем струмоприймачів поза розрахунковим засобом обліку, відсутності у споживача персоналу для обслуговування електроустановок, недопущення споживачем до електроустановок, несплати споживачем відповідних платежів та рахунків, несплати за недораховану електроенергію, закінчення терміну дії договору, розірвання чи не укладення договорів наявність яких передбачена ПРРЕЕ, за заявою споживача та інше.

В свою чергу, припинення постачання електричної енергії є правом, а у випадках встановлених законом - обов'язком, постачальника електричної енергії/оператора системи розподілу, передбаченим статтею 57 Закону України «Про ринок електричної енергії», пунктами 5.1., 5.2., 7.5. ПРРЕЕ.

Наведені обставини та положення закону приводять до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» здійснювати відключення електроенергії в квартирі АДРЕСА_1, з огляду на неможливість дотримання вимог ПРРЕЕ та умов договору про користування електроенергією, призводить до порушення прав та інтересів сторін правовідносин з електропостачання (ОСОБА_2 та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі»), тягне за собою негативні наслідки та може завдати фінансових збитків ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», є втручанням в господарську діяльність Товариства.

Крім цього, заявником у відповідності до вимог процесуального закону не наведено будь-яких доводів та не надано належних доказів, що невжиття заходів по забезпеченню позову у вигляді заборони здійснювати відключення електропостачання в квартирі, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про зобов'язання розглянути звернення громадянина та стягнення моральної шкоди.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, правильно виходив з того, що заявлені ОСОБА_1 вимоги не є співмірними з позовом, з поданням якого до суду, ОСОБА_1 ще остаточно не вирішив.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд правомірно взяв до уваги інтереси не тільки заявника, а й права та інтереси інших осіб, які можуть бути порушені із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на положення п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 і доповнених новим абзацом згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 591 від 23 серпня 2016 року, оскільки вказані Правила 26 червня 2018 року втратили чинність, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 502.

Сукупність вищезазначених обставин та положень закону приводить до висновку, що суд першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених ст. 153 ЦПК України мотивував своє судове рішення та дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову до його пред'явлення.

З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції питання щодо забезпечення позову вирішено з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Право на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову передбачено п. 4 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Разом з тим, п. 4 ч. 1 ст. 353 ЦПК України не включено до переліку ухвал, які підлягають касаційному оскарженню згідно з ст. 389 ЦПК України.

Таким чином, ухвала суду про відмову в забезпеченні позову не підлягає касаційному оскарженню.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, п. 8 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, ч. 6 ст. 147, абз. 3 п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2018 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко