Провадження № 2/604/493/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Підволочиського районного суду в смт. Підволочиськ Тернопільської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 звернувся з даним позовом до ОСОБА_2 покликаючись на те, що 28 квітня 2016 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір позики грошей, відповідно до якого останній позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 8625,00 доларів США терміном до 25 грудня 2016 року. Проте, відповідач свої зобов'язання згідно договору позики у зазначений строк не виконав, кошти не повернув. Станом на 19 липня 2018 року 8625 доларів США становить 226866,29 гривень, згідно з офіційним курсом НБУ. Таким чином, враховуючи відсутність можливості вирішити спір у позасудовому порядку, Представник позивача просить стягнути з Відповідача в користь позивача: 8625 доларів США, що станом на 19 липня 2018 року згідно офіційного курсу НБУ (100 доларів США еквівалентно 2630,3338 гривень) становить 226866,29 гривень, неустойки (пені) в розмірі 101853,65 гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 404,00 долари США, що становить - 10626,55 гривень, та судові витрати.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник позивача подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просить задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності та відзиву. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно з розпискою від 28 квітня 2016 року, власноручно написаною ОСОБА_2, він зобов'язався повернути борг у сумі 8625 доларів США до 25 грудня 2016 року.

Відповідно до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Частина перша ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановленні договором.

Однак, на момент звернення позивача до суду, Відповідач не повернув позики згідно з договором, тобто не виконав зобов'язання, передбачені умовами договору.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, до грошового зобов'язання, у якому визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, застосовують курс цієї одиниці по відношенню до гривні на день ухвалення судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 19.07.2018 року офіційний курс НБУ: 100 доларів США еквівалентно 2630,3338 гривень.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частина перша ст. 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 1048 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, суд, перевіривши поданий позивачем розрахунок, встановив, що станом на день ухвалення рішення, з відповідача в користь позивача слід стягнути 8625 доларів США, що станом на 19 липня 2018 року згідно з офіційним курсом НБУ (100 доларів США еквівалентно 2630,3338 гривень) становить 22686629 гривень, неустойку (пеню) в розмірі 101853,65 гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 404,00 долари США, що становить - 10626,55 гривень, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суму боргу у вказаному розмірі.

Крім того, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з Відповідача в користь позивача слід стягнути 3393,47 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 13, 141, 247, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 533, 549, 611, 625, 1046 - 1050 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (адреса проживання: с. Камянки, Підволочиського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2), про стягнення заборгованості з договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1: 8625 (вісім тисяч шістсот двадцять п'ять) доларів США, що станом на 19 липня 2018 року згідно з офіційним курсом НБУ (100 доларів США еквівалентно 2630,3338 гривень) становить 226866 (двісті двадцять шість тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 29 (двадцять дев'ять) копійок, неустойку (пеню) в розмірі 101853 (сто одна тисяча вісімсот п'ятдесят три) гривні 65 (шістдесят п'ять) копійок та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 404,00 (чотириста чотири) долари США, що становить - 10626 (десять тисяч шістсот двадцять шість) гривень 55 (п'ятдесят п'ять).

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 3393 (три тисячі триста дев'яносто три) гривні 47 (сорок сім) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сидорак Г.Б.