АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/3315/17 Головуючий у 1-й інстанції - Притула Н.Г.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/5045/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2018 року, ухвалене у складі судді Притули Н.Г. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2, який діє у власних інтересах та інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація в особі Відділу обліку та розподілу житлової площі, Служби у справах дітей, про визначення порядку користування жилим приміщенням та зміну умов договору найму житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, який діє у власних інтересах та інтересах ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив змінити договір найму квартири за адресою: АДРЕСА_1, уклавши з позивачем окремий договір найму та виділивши в користування ОСОБА_2 та його малолітньому синові ОСОБА_3 кімнати №2 площею 19,0 кв.м. та №6 площею 14,6 кв.м., в тому числі балкон, який межує з кімнатою №6, а ОСОБА_1 виділити кімнату №7 площею 14,7 кв.м., в тому числі балкон, який межує з кімнатою №7, крім цього в загальному користуванні залишити коридор №1 площею 11,5 кв.м., кухню №3 площею 7,9 кв.м., вбиральню №4 площею 0,5 кв.м., ванну кімнату №5 площею 2,1 кв.м.; зобов'язати відділ обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації укласти з позивачем ОСОБА_2 окремий договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Посилається на те, що виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів працюючих 07.10.1974 року ОСОБА_4 було видано ордер №230026 на право зайняття житлового приміщення - трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 на сім'ю в складі 5 осіб, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1.

Зазначена в ордері квартира на даний час не приватизована та складається із трьох кімнат: №2-19,0 кв.м., №6 - 14,6 кв.м, №7-14,7 кв.м.; коридору №1 площею 11,5 кв.м., кухні №3 площею 7,9 кв.м., вбиральні №4 площею 0,5 кв.м., ванної кімнати №5 площею 2,1 кв.м. та двох балконів, загальна площа квартири складає 70,6 кв.м., житлова площа - 48,3 кв.м..

ОСОБА_2все своє життя проживав саме в цій квартирі із своєю матір'ю ОСОБА_6 та був зареєстрований у вказаній квартирі.

ОСОБА_5 (бабуся) померла ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_4 (дідусь) помер ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_6 (мати) померла ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_7 (дядько) втратив право користування квартирою за рішенням суду.

На даний час у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_2, його син ОСОБА_3 та ОСОБА_1, однак фактично у вказаній квартирі проживає ОСОБА_1 із своєю цивільною дружиною ОСОБА_9.

Позивач та його син, права та інтереси якого він представляє, позбавлені права користування даною квартирою у зв'язку з неприязними, напруженими стосунками, що склалися між позивачем та відповідачем, який разом зі своєю співмешканкою перешкоджають нормальному користуванню житловою площею спірної квартири. Відповідач тривалий час зловживає спиртними напоями, веде недопустимий для сім'ї ОСОБА_2 спосіб життя.

Такими діями відповідач порушує права позивача та його сина, а також в таких умовах, позивач разом зі своєю дружиною не можуть виховувати маленького сина та вести нормальний спосіб життя.

Позивач разом із своєю сім'єю змушений винаймати собі житло, на що витрачає значні кошти, оскільки фактично не може користуватись спірною квартирою. Однак інколи позивачприїжджає на квартиру та час-від-часу мешкає в ній сам, змушений це робити, оскільки на це є ряд причин. В квартирі він зберігає свої особисті речі, а саме в кімнаті №2 площею 19,0 кв.м. У цій кімнаті позивач за власні кошти зробив ремонт, слідкував за підтриманням порядку, встановив двері, сплачує комунальні послуги.

Позивач зазначає, що він сам оплачує комунальні послуги, хоча не проживає у вказаній квартирі. Коли позивач звернувся до відповідача з проханням розділити рахунок для сплати за комунальні послуги, відповідач відмовився.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2018 року позов ОСОБА_2, який діє у власних інтересах та інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація в особі Відділу обліку та розподілу житлової площі, Служби у справах дітей, про визначення порядку користування жилим приміщенням та зміну умов договору найму житлового приміщення - задоволено частково.

Змінено договір найму квартири АДРЕСА_1, уклавши з ОСОБА_2 окремий договір найму та виділивши в користування ОСОБА_2 кімнату №2 площею 19,0 кв.м., кімнату №6 площею 14,6 кв.м., в тому числі балкон, який межує з кімнатою №6 та 2;

ОСОБА_1 виділено в користування кімнату №7 площею 14,7 кв.м., в тому числі балкон, який межує з кімнатою №7;

в загальному користуванні залишено коридор №1 площею 11,5 кв.м., кухню №3 площею 7,9 кв.м., вбиральню №4 площею 0,5 кв.м., ванну кімнату №5 площею 2,1 кв.м.

Відмовлено в позові ОСОБА_2 в частині зобов'язання відділ обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в м.Києві адміністрації вчинити дії.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.

Посилається на те, що підстав у суду для задоволення позовних вимог не було, оскільки такими повноваженнями, як змінити договір найму та зобов'язати укласти окремий договір найму та виділити у користування кімнату наділена експлуатаційна організація (ЖЕК) та наймач, ОСОБА_1 не подавав зустрічного позову про визначення порядку користування жилими приміщеннями, тому що порядок користування жилими приміщеннями в спірній квартирі між позивачем та відповідачем був фактично визначений, де в користуванні відповідача - житлові приміщення №6 площею 14,7 кв.м та №7 площею 14,6 кв.м, про що в позовній заяві зазначив позивач та в заяві коли звертався до Шевченківської РДА в м. Києві. Крім того, при розгляді справи необхідно було провести заміну сторони, замінивши Відділ обліку та розподілу житлової площі Шевченківської РДА в м. Києві з третьої сторони на відповідача та вирішити питання щодо зобов'язання Відділ обліку та розподілу житлової площі Шевченківської РДА в м. Києві укласти з відповідачем окремий договір найму житлового приміщення по суті. Всупереч заявленим позовним вимогам про те, що позивач на даний час користується в квартирі приміщенням №2 площею 19,0 кв.м, а дві кімнати перебувають у користуванні відповідача, суд вийшов за межі позовних вимог, виділивши позивачу приміщення №2 та №6, чим порушив ст.ст.48,54 Житлового кодексу Української РСР, тому що приміщення №6 знаходиться в користуванні відповідача, там проживає його донька, про що суду була надана довідка про склад сім'ї та акт обстеження житлових умов.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив.

Посилається на те, що є два різні свідоцтва про народження неповнолітньої доньки відповідача. Неповнолітня ОСОБА_10 зареєстрована у спірній квартирі 17.11.2017 року, проте відповідач не надав суду відповідних доказів. ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про всі судові засідання, однак починаючи з березня 2017 року і до винесення судом рішення не з'являвся в судові засідання. Зазначає, що рішення законне та ухвалене на підставі доказів, наданих суду, доказів про реєстрацію дочки ОСОБА_10 на час ухвалення рішення відповідач суду не надав.

Представник третьої особи служби у справах дітей Шевченківської РДА в м. Києві посилаючись на розсуд суду просила ухвалити рішення в інтересах малолітнього ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_10

Позивач направив до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти апеляційної скарги.

Посилається на те, що суд правомірно 11.04.2017 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі та залучення у справу в якості третіх осіб його дружину ОСОБА_11 та доньку ОСОБА_12, оскільки в наданому ним свідоцтві про народження ОСОБА_12 батьком вказаний ОСОБА_13. Крім того, станом на 11.04.2017 року неповнолітня ОСОБА_12 не була зареєстрована в оспорюваній квартирі, тому не мала права претендувати на користування частиною житлової площі в оспорюваній квартирі. Неповнолітня ОСОБА_10. яка є донькою відповідача зареєстрована у спірній квартирі з 17.11.2017 року, проте після 11.04.2017 року ОСОБА_1 не подавав до суду клопотань про залучення її у справу в якості співвідповідача чи третьої особи та не подавались відповідні документи, які могли бути підставою для такого залучення. Твердження скаржника, що з березня 2017 року по 24.01.2018 року - дату винесення рішення, він не був повідомлений про судові засідання є неправдиві, оскільки в матеріалах справи є дані, що підтверджують надсилання судом відповідачу судових повісток за місцем його проживання.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_2, який діє у власних інтересах та інтересах ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив змінити договір найму квартири за адресою: АДРЕСА_1, уклавши з позивачем окремий договір найму та виділивши в користування ОСОБА_2 та його малолітньому синові ОСОБА_3 кімнати №2 площею 19,0 кв.м. та №6 площею 14,6 кв.м., в тому числі балкон, який межує з кімнатою №6, а ОСОБА_1 виділити кімнату №7 площею 14,7 кв.м., в тому числі балкон, який межує з кімнатою №7, крім цього в загальному користуванні залишити коридор №1 площею 11,5 кв.м., кухню №3 площею 7,9 кв.м., вбиральню №4 площею 0,5 кв.м., ванну кімнату №5 площею 2,1 кв.м.; зобов'язати відділ обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації укласти з позивачем ОСОБА_2 окремий договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Посилається на те, що виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів працюючих 07.10.1974 року ОСОБА_4 було видано ордер №230026 на право зайняття житлового приміщення - трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 на сім'ю в складі 5 осіб, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1.

Зазначена в ордері квартира на даний час не приватизована та складається із трьох кімнат: №2-19,0 кв.м., №6 - 14,6 кв.м, №7-14,7 кв.м.; коридору №1 площею 11,5 кв.м., кухні №3 площею 7,9 кв.м., вбиральні №4 площею 0,5 кв.м., ванної кімнати №5 площею 2,1 кв.м. та двох балконів, загальна площа квартири складає 70,6 кв.м., житлова площа - 48,3 кв.м..

ОСОБА_2все своє життя проживав саме в цій квартирі із своєю матір'ю ОСОБА_6 та був зареєстрований у вказаній квартирі.

ОСОБА_5 (бабуся) померла ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_4 (дідусь) помер ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_6 (мати) померла ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_7 (дядько) втратив право користування квартирою за рішенням суду.

На даний час у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_2, його син ОСОБА_3 та ОСОБА_1, однак фактично у вказаній квартирі проживає ОСОБА_1 із своєю цивільною дружиною ОСОБА_9.

Позивач та його син, права та інтереси якого він представляє, позбавлені права користування даною квартирою у зв'язку з неприязними, напруженими стосунками, що склалися між позивачем та відповідачем, який разом зі своєю співмешканкою перешкоджають нормальному користуванню житловою площею спірної квартири. Відповідач тривалий час зловживає спиртними напоями, веде недопустимий для сім'ї ОСОБА_2 спосіб життя.

Такими діями відповідач порушує права позивача та його сина, а також в таких умовах, позивач разом зі своєю дружиною не можуть виховувати маленького сина та вести нормальний спосіб життя.

Позивач разом із своєю сім'єю змушений винаймати собі житло, на що витрачає значні кошти, оскільки фактично не може користуватись спірною квартирою. Однак інколи позивачприїжджає на квартиру та час-від-часу мешкає в ній сам, змушений це робити, оскільки на це є ряд причин. В квартирі він зберігає свої особисті речі, а саме в кімнаті №2 площею 19,0 кв.м. У цій кімнаті позивач за власні кошти зробив ремонт, слідкував за підтриманням порядку, встановив двері, сплачує комунальні послуги.

Позивач зазначає, що він сам оплачує комунальні послуги, хоча не проживає у вказаній квартирі. Коли позивач звернувся до відповідача з проханням розділити рахунок для сплати за комунальні послуги, відповідач відмовився.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3

Позивач звертаючись з позовом просив виділити в його користування та його малолітнього сина кімнати площею 19,0 кв.м. та 14,6 кв.м., а відповідачу залишити в користуванні кімнату площею 14,7 кв.м.

Квартира має три ізольовані кімнати,загальною площею48,3 кв.м., тобто, на кожну зареєстровану особу припадає по 16,1 кв.м. при нормі на одну особу 13,65 кв.м.

Враховуючи положення статей 63 та 104 ЖК України, а також обставини, що позивач здійснив ремонтні роботи в кімнаті площею 19,0 кв.м., суд дійшов висновку про виділ в користування позивачу кімнати площею 19,0 кв.м. та 14,6 кв.м., а відповідачу відповідно кімнату площею 14,7 кв.м., зазначивши, що таким чином не будуть порушені права мешканців квартири.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Стаття 29 ЦК України визначає, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер (частина 1, 2 ст.61 ЖК України).

Відповідно до ч.1 ст.63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Згідно ч.1 ст. 64 ЖКУкраїни члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Судом встановлено, що виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів працюючих 07.10.1974 року ОСОБА_4 було видано ордер №230026 на право зайняття житлового приміщення - трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Ордер було видано для сім'ї, яка складалась з 5 осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_6 (дочка), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_1 (син) (т.1, а.с.8).

З поверхового плану вбачається, що квартира АДРЕСА_1 складається з трьох ізольованих кімнат: 2 - площею 19,0 кв.м., 6 - 14,6 кв.м., 7 - 14,7 кв.м., також квартира має кухню 3 - площею 7,9 кв.м., ванна - площею 2,1 кв.м., вбиральня 4 - площею 0,5 кв.м., коридор 1 - площею 11,5 кв.м. (т.1, а.с.10)

ОСОБА_6, яка була матір'ю позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1, а.с.20), ОСОБА_5 (бабуся) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.с.13), ОСОБА_4 (дід) помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1, а.с.12).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.04.2011 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_7 визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 (т.1, а.с.15).

Позивачем до суду була надана копія довідки №1580 від 17.04.2013 року, яка видана КП ЖЕК «Татарка», відповідно до якої в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Особовий рахунок відкрито на ОСОБА_4 - діда позивача.

На даний час квартира не приватизована.

В суді першої інстанції в судовому засіданні позивачпояснив, що він проживав із своєю матір'ю в кімнаті №2 площею 19,0 кв.м. все своє життя.

02.09.2011 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_14 (т.1, а.с.26)

ІНФОРМАЦІЯ_6 у позивача народився син ОСОБА_3 (т.1, а.с.27)

Апеляційним судом встановлено, що на даний часу у вказаній квартирі також проживає дядько позивача - відповідач у справі ОСОБА_1 разом із своєю дружиною ОСОБА_11 та неповнолітньою донькою ОСОБА_10

Відповідно до довідки №1062850 від 17.11.2017 року про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу з питань місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА в м. Києві ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.207).

Апеляційним судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_9 зареєстровано шлюб 19.04.2013 року (т.1. а.с.204). ОСОБА_9, на даний час ОСОБА_11, проживає у спірній квартирі без реєстрації.

17 листопада 2017 року у спірній квартирі зареєстрована неповнолітня дочка відповідача ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с.207).

Реєстрація неповнолітньої ОСОБА_10 у спірній квартирі з 17.11.2017 року підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч.2 ст.65 ЖК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом.

Статтею 104 ЖК України визначено, що член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

Крім того, ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України визначає, що повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно до роз'яснень п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в силу ст. 104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у спірній квартирі зареєстровано 3 особи - позивач, малолітній син позивача та відповідач. Квартира має три ізольовані кімнати житловою площею 48,3 кв.м., на кожну зареєстровану особу припадає по 16,1 кв.м. при нормі на одну особу 13,65 кв.м.

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 28.08.2018 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані 4 особи, а саме: ОСОБА_15 з 27.05.1980 року, ОСОБА_1 з 08.12.1988 року, ОСОБА_16 з 16.08.2012 року та ОСОБА_10 з 17.11.2017 року.

Таким чином, станом на день ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.01.2018 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано 4 особи.

Тобто, судом не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи.

До участі у справі судом не було залучено неповнолітню ОСОБА_10, яка проживає у спірній квартирі та з 17 листопада 2017 року зареєстрована за адресою спірної квартири.

Тобто, рішення суду ухвалено без урахування житлових прав ОСОБА_10.

За встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено без урахування інтересів неповнолітньої ОСОБА_10, зареєстрованої у спірній квартирі з 17.11.2017 року, чим порушено її право на житло.

Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню, як ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у власних інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2018 року - скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 у власних інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2018 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.