Провадження № 2-з/201/308/2018
У Х В А Л А

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

23 жовтня 2018р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

19.10.2018р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1-Я. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2018р. було відкрито провадження по цивільній справі.

Одночасно із позовною заявою, позивачкою подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на кв. № 568 в буд.№ 4 по пр. Героїв у м. Дніпро, яка належить на праві власності ОСОБА_2, заборонивши здійснення відносно неї будь-яких угод, повязаних з її відчуженням (купівлі-продаж, міна, дарування і т.п.). В обґрунтування заяви позивачка посилалася на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків за договором позики, суму боргу не повернув в установлений строк, у звязку з чим існують підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення у разі його задоволення. Крім того, позивачка вважає, що відповідач задля уникнення відповідальності, може продати належне йому на праві власності майно, оскільки жодних обтяжень на це майно не встановлено.

Ознайомившись із заявою позивачки про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю за можливе задовольнити її з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачу і забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 18.10.2018р. вбачається, що відповідачу на праві власності належить кв.№ 568 в буд.№ 4 по пр. Героїв в м. Дніпрі на підставі договору купівлі-продажу від 05.10.2004р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3

Предметом спору між сторонами є стягнення значної суми боргу в розмірі 418 800грн., і від повернення цієї суми відповідач ухиляється (про що зазначає в своєму позові і в заяві про забезпечення позову позивачка).

Приймаючи до уваги, що вид забезпечення позову, обраний позивачкою, передбачений ЦПК України і заходи, які вона просить вжити, є співмірними із заявленими позовними вимогами, то вважаю за можливе задовольнити заяву позивачки і накласти арешт на АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2, заборонивши здійснення відносно неї будь-яких угод, повязаних з її відчуженням (купівлі-продаж, міна, дарування і т.п.).

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 149, 150, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА :

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Накласти арешт на кв. № 568 в буд.№ 4 по пр. Героїв у м. Дніпро, яка належить на праві власності ОСОБА_2, заборонивши здійснення відносно неї будь-яких угод, повязаних з її відчуженням (купівлі-продаж, міна, дарування і т.п.).

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження але може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч.7-10 ст. 158 ЦПК України.

Копію ухвали для відома надіслати сторонам, а для подальшого направлення до виконання - видати на руки позивачці.

Строк предявлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Адреси сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 (49000 м. Дніпро, вул. Сержанта Літвіщенко, буд.174, РНОКПП НОМЕР_1);

Відповідач: ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2).

Суддя: Н.В.Ткаченко