ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/150/15-ц
Провадження № 2/210/250/18
У Х В А Л А

іменем України

"18" жовтня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Реви К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, без участі сторін, та без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСББ «пл. Домнобудівників, буд.2, корп.2», Дзержинський районний відділ в м. Кривий Ріг ГУДМС у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася 15 січня 2015 року до суду із вищевказаним позовом.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 19 січня 2015 року.

Заочним рішенням від 18 лютого 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.

09 грудня 2015 року відповідачем ОСОБА_3 до суду подано заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою від 05 січня 2016 року, заочне рішення від 18 лютого 2015 року, скасовано.

При цьому, справа неодноразово призначалась до слухання, останній раз на 18 жовтня 2018 року, однак будучи повідомленими про час та місце розгляду справи позивач та її представник до зали суду не зявилися, доказів поважності причин неявки суду не надано. У звязку із неявкою позивача та її представника розгляд справи неодноразово відкладався.

Так, у судове засідання, призначене на 11 вересня 2018 року, сторони, у тому числі позивач та її представник, не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення СМС-повідомлень (а.с.222-225), причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності, або про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у звязку із чим розгляд справи було відкладено до 18 жовтня 2018 року.

На судове засідання, призначене на 18 жовтня 2018 року, сторони, у тому числі позивач та її представник, повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення СМС-повідомлень (а.с.234-237), причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності, або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи строки розгляду справи в порядку загального позовного провадження, приходить до висновку що позов підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, 16 лютого 2018 року судом постановлено ухвалу про подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Позивач та її представник не зявилися в судові засідання 11 вересня 2018 року та 18 жовтня 2018 року. Доказів поважності причин неявки суду не надано.

Таким чином, в силу ч.3 ст.131 ЦПК України суд визнає, що позивач та її представник не зявилися до суду повторно без поважних причин.

Вказані дії позивача та її представника свідчать про втрату ними юридичної заінтересованості в розгляді справи.

Згідно ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено в ст.10 цього Кодексу, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Між тим статтями 223, 257 ЦПК України, врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно ч.5 ст.223, п.3 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. При цьому, закон жодним чином не пов'язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об'єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов'язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства, - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов'язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача, - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача, - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 13, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСББ «пл. Домнобудівників, буд.2, корп.2», Дзержинський районний відділ в м. Кривий Ріг ГУДМС у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - залишити без розгляду.

Розяснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: Н. Ю. Вікторович