Справа № 212/2927/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Чорного І.Я.,

з участю секретаря: Гавелі Ю.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача Потьомкіної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, -

ВСТАНОВИВ:

позивач, ОСОБА_3 03 травня 2018 року звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 08.05.2018 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 07.06.2018 року.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 07.06.2018 року відкладено судовий розгляд на 15.08.2018 року, у зв'язку із неявкою сторін

Ухвалою судді Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 15.08.2018 року відкладено судовий розгляд на 17.09.2018 року, у зв'язку із неявкою сторін

У своєму позові ОСОБА_3 просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на його користь 148 920 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов'язкових платежів, обґрунтовуючи свої вимоги тим що, він пропрацював на підприємстві відповідача в період з 09.04.1997 року по 02.02.2017 року за посадами: водій автотранспортних засобів в кар'єрі Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» .

У листопаді 2017 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту, йому було встановлено професійне захворювання , складено повідомлення про хронічне професійне захворювання в якому вказано виробничий фактор, що викликав професійне захворювання - пил, шум, вібрація, та встановлено професійне захворювання за діагнозом: вібраційна хвороба другої стадії, гіпертонічна хвороба стадія, ступеню, СН ст.. ризик , у поєднанні з вираженою полірадікулопатією, стійким больовим і м'язові-тонічним синдромами, з двобічним плечолопатковим та ліктьовим пері артрозом, остеоартрозом у поєднанні з пері артрозом колінних суглобів, вазомоторно-трофічні порушення на кистях.

Висновком МСЕК йому первинно 16 лютого 2018 року встановлено 25% втрати професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням, з переоглядом у 2019 році.

Згідно висновків лікарів йому рекомендовано спостереження у лікарів за місцем проживання, постійний прийом лікарських засобів, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторно - курортне лікування, щорічні курси реабілітації. Окрім того, він постійно переносить і фізичні страждання, постійний біль у попереково-крижовому відділі хребта з віддачею в тазовий пояс і праву ногу, виражений біль та заніміння переднє зовнішньої поверхні правого стегна, обмеження рухів, болі в суглобах, підвищення тиску , головний біль, а також і моральні страждання, а саме: постійний біль у спині та суглобах не дає спокійно відпочивати, постійний шум у голові гнітить, постійно приходять думки що отримане захворювання неможливо вилікувати, стан здоров, не поліпшується, що викликає страждання і переживання. Він змушений постійно приймати медикаментозне лікування. Порушено звичайний для нього спосіб життя, захворювання вимагає додаткових зусиль для організації його життя. Порушено нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості вести активне життя.

Професійне захворювання спричинило йому моральні страждання та переживання, оскільки він сумлінно працював на підприємстві відповідача все своє життя, а відповідач натомість недотримувався правил охорони праці, тим самим ушкодив його здоров'ю.

Таким чином, відповідач, незабезчивши на його робочому місці безпечні та нешкідливі умови праці, порушив його законні права, що призвели до професійного захворювання, втрати працездатності, до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткові зусиль для організації свого життя.

У судовому засіданні представник позивача, який діє на підставі довіреності, підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на зазначені в позовній заяві факти, зазначивши, що в зв'язку з отриманим професійним захворюванням, втратою працездатності в розмірі 25%, ОСОБА_3 зазнає фізичного болю та моральних страждань.

Представник відповідача в справі - Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_2 позов не визнала у повному обсязі, та вказала, що діючим законодавством про працю, не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадках втрати працездатності та заподіяння шкоди здоров'ю працівника. Зазначила, що вини відповідача у завдані шкоди здоров'ю ОСОБА_3 і завдання йому моральних страждань, не має. Крім того, позовні вимоги не доведені ОСОБА_3, та його представником.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 пропрацював на підприємстві відповідача водієм автотранспортних засобів в кар'єрі Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» в період з 09.04.1997 року по 02.02.2017 року.

30.11.2017 року Українським науково - дослідним інститутом промислової медицини складено повідомлення про хронічне професійне захворювання в якому вказано виробничий фактор, що викликав професійне захворювання - пил, шум, вібрація, та встановлено професійне захворювання за діагнозом: вібраційна хвороба другої стадії, гіпертонічна хвороба стадія, ступеню, СН ст.. ризик , у поєднанні з вираженою полірадікулопатією, стійким больовим і м'язові-тонічним синдромами, з двобічним плечолопатковим та ліктьовим пері артрозом, остеоартрозом у поєднанні з пері артрозом колінних суглобів, вазомоторно-трофічні порушення на кистях.

Висновком МСЕК йому первинно 16 лютого 2018 року встановлено 25% втрати професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням, з наступним переоглядом 01.02.2019 року.

Згідно до наданих у якості доказів медичних довідок ОСОБА_3, в зв'язку з погіршенням стану здоров'я неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в амбулаторії та міській лікарні. Згідно медичних документів лікарями встановлено рекомендації: нагляд лікарів за місцем проживання, прийом медикаментів, щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторне - курортне лікування.

Таким чином, та обставина, що ОСОБА_3, захворів професійними захворюваннями, внаслідок того, що відповідачем не були створені належні і безпечні для здоров'я працівників умови праці підтверджені такими документами, - виписками з акту огляду МСЕК та виписками з історії хвороби, характеристикою санітарно-гігієнічних умов праці, медичними довідками.

В судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п. 5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 22 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 - 268 ЦПК України, суд - ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (50066 Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, ) на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов'язків в розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень, без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (50066 Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, ) на користь держави - судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено 22 вересня 2018 року.

Суддя: І. Я. Чорний