Справа № 214/7576/17
2/214/127/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 вересня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі - Усік М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ВУСО» до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «ВУСО» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 3 762 грн. 50 коп.

В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. Між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі Страховик) і ОСОБА_3 (надалі - Страхувальник) було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/2520672 від 08.12.2016 року (далі - Поліс), за яким Страховик прийняв під страховий захист відповідальність водія транспортного засобу «Рута», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - ЗТЗ).

5 лютого 2017 року в м. Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю ЗТЗ під управлінням водія ОСОБА_2 та автомобіля Меrsedes, д.р.н. АЕ 9222 НІ, в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Згідно з довідкою про ДТП, постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.02.2017 року особою, винною у скоєнні ДТП, є ОСОБА_2, якого було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Статтею 1166 ЦК України , встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 528 ЦК України передбачено, що виконання обов'язку може бути покладено на іншу особу, якщо з умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства або суті зобовязання не виникає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто.

До ПрАТ «СК «ВУСО» звернулася постраждала особа із заявою на виплату (страхового) відшкодування.

Подію 05 лютого 2017 року було визначено позивачем страховим випадком. Відповідно розрахунку № 483 вартість відновлювального ремонту ТЗ потерпілої особи складає 5 715,00 грн.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції Закону, яка діяла на дату ДТП і є єдиною для дати укладення договору (далі - Закон) якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

З цього, розмір страхового відшкодування визначався наступним чином:

5 715,00 грн./1,2 -1 000,00 грн. = 3 762,50 грн., де

5 715,00 грн. - вартість відновлювального ремонту;

1,2 коефіцієнт при вирахуванні податку на додану вартість;

1 000,00 - франшиза за Полісом.

Так, відповідно до положень Закону, на підставі заяви потерпілої особи, страхового акту № 2501-02 від 30.03.2017 року ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок потерпілої особи у розмірі 3 762,50 грн., шо підтверджується платіжним дорученням № 6536 від 30.03.2017 року.

Відповідно до ст. 1.8. Закону - страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Приписами ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована па встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України - за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 1.1 Закону - страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Згідно ст. 2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими Законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інніс, ніж положення інших актів цивільної о законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. в) ст. 38.1.1 Закону, Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо- транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Той факт, що ОСОБА_2 залишив місце ДТП підтверджується постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, та з огляду на ч. 2 ст. 61 ЦПК України не потребує доказування.

Таким чином, ПрАТ «СК «ВУСО» виконавши свої зобовязання за Полісом перед третіми особами (потерпілими) та сплативши страхове відшкодування, отримав право звернутися до суду з регресним позовом до винної особи, тобто до ОСОБА_2. на підставі п. в) ст. 38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач у судове засідання не зявився, від представника якого надійшла заява, згідно якої останній просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв'язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: виписка (а.с.4), статут (а.с.5-), поліс (а.с.6), свідоцтво про реєстрацію ТЗ (а.с.7), довідка (а.с.8), постанова суду (а.с.9), заява (а.с.10), акт огляду (а.с.11), розрахунок вартості ремонту (а.с.12-13), страховий акт (а.с.14), платіжне доручення (а.с.15).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: виписку (а.с.4), статут (а.с.5-), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме: правові підстави здійснення позивачем страхової діяльності.

Суд вважає належними доказами: довідка (а.с.8), постанова суду (а.с.9), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме: факт скоєння дорожньо - транспортної пригоди, притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за скоєне ДТП.

Суд вважає належними доказами: поліс (а.с.6), свідоцтво про реєстрацію ТЗ (а.с.7), заява (а.с.10), акт огляду (а.с.11), розрахунок вартості ремонту (а.с.12-13), страховий акт (а.с.14), платіжне доручення (а.с.15), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме: факт укладення договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності, власника транспортного засобу, яким керував відповідач, пошкодження внаслідок скоєння ДТП автомобілю «Меrsedes», д.р.н. АЕ 9222 НІ, розмір страхового відшкодування та факт його виплати страховиком.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази: виписку (а.с.4), статут (а.с.5-), поліс (а.с.6), свідоцтво про реєстрацію ТЗ (а.с.7), довідку (а.с.8), постанову суду (а.с.9), заяву (а.с.10), акт огляду (а.с.11), розрахунок вартості ремонту (а.с.12-13), страховий акт (а.с.14), платіжне доручення (а.с.15) допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Між ПАТ «СК «ВУСО» (страховиком) та ОСОБА_3 (страхувальником) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/2520672 від 08.12.2016 року, за яким страховик прийняв під страховий захист відповідальність водія транспортного засобу «Рута», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

5 лютого 2017 року в м. Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу під управлінням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Меrsedes», д.р.н. АЕ 9222 НІ.

Відповідач ОСОБА_2 постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 лютого 2017 року визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. Діями ОСОБА_2, внаслідок вчинення ним адміністративних правопорушень, був пошкоджений автомобіль «Меrsedes», д.р.н. АЕ 9222 НІ,власником якого є ОСОБА_4, чим останньому спричинена матеріальна шкода. Водій забезпеченого транспортного засобу - відповідач ОСОБА_2 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

Вартість матеріальних збитків, завданих власнику пошкодженого транспортного засобу, а саме вартість відновлювального ремонту становить 5715 грн. 00 коп.

ПАТ «СК «ВУСО» 30 березня 2017 року сплатило на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування в сумі 3 762 гри. 50 коп., на підставі заяви потерпілої особи, страхового акту № 2501-02 від 30.03.2017 року.

Вказані обставини встановлені судом на підставі письмових доказів: виписка (а.с.4), статуту (а.с.5-), полісу (а.с.6), свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с.7), довідки (а.с.8), постанови суду (а.с.9), заяви (а.с.10), акту огляду (а.с.11), розрахунку вартості ремонту (а.с.12-13), страхового акту (а.с.14), платіжного доручення (а.с.15).

Відносини між сторонами регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У судовому засіданні встановлено, що у звязку з настанням страхового випадку, позивач відшкодував третій особі ОСОБА_4, у відповідності до вимог ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оцінену шкоду в сумі 3 762 грн. 50 коп., яка була заподіяна майну ОСОБА_4 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, винним у вчиненні якої згідно постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 лютого 2017 року, був визнаний відповідач ОСОБА_2

Відповідно до п. в) ст. 38.1.1 Закону, Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо- транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У судовому засіданні встановлено, що 23 лютого 2017 року водій забезпеченого транспортного засобу - відповідач ОСОБА_2 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відповідача на користь позивача належить стягнути розмір виплаченого ОСОБА_4 відшкодування, а тому позовні вимоги ПАТ «СК «ВУСО» є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню,

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1191 ЦК України, ст. ст. 22, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 223, 228, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «ВУСО» до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, м. Кривий Ріг, вул. Гутовського, 17/142, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»,, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, суму завданої майнової шкоди в розмірі 3762 грн. 50 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 13 вересня 2018 року.

Суддя В.М. Прасолов