22-ц/775/697/2018(м)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„18" вересня 2018 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 220/38/18

Номер провадження 22-ц/775/697/2018(м)

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Пономарьової О.М., Попової С.А.

за участю секретаря: Єфремової О.В

учасники справи :

позивач- Красноармійська місцева прокуратура в інтересах держави України в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області,

відповідач - ОСОБА_1,

третя особа - Піддубненська сільська рада Великоновосілківського району Донецької області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02 липня 2018 року головуючого судді Яненко Г.М.із складанням повного тексту рішення 21 липня 2018 року по цивільній справі про стягнення шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельних ділянок,-

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2018 року Красноармійська місцева прокуратура в Донецькій області в інтересах держави України в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельних ділянок , обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач використовував для вирощування сільськогосподарських культур земельні ділянки без кадастрових номерів державної форми власності сільськогосподарського призначення площами 1,8 га,6,8 га та 11,7 га за межами населених пунктів Піддубненської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області без правовстановлюючих документів. Про виявлені правопорушення складено акти перевірки та протоколи стосовно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.53-1 КпАП України. Розмір матеріальної шкоди ,заподіяної внаслідок самовільного зайняття ОСОБА_1 земельних ділянок ,складає 32 439 ,40 грн. та був розрахований відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25 липня 2007 року .

Оскаржуваним рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02 липня 2018 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 суму шкоди, заподіяної самовільним використанням земельних ділянок у розмірі 32 439,40 грн. та сплачений судовий збір у сумі 1600 грн.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги зазначає, що в судовому рішенні не відображено чому позивач, своєчасно, відповідно до вимог закону не звернувся самостійно до суду, а пропустив строк притягнення до адміністративної відповідальності, передбачений статей 38 КпАП України. Зауважує, що відповідач по справі притягнутий до адміністративної відповідальності, що зрозуміло та підтверджується матеріалами справи, а потім до цивільної відповідальності, що суперечить статті 61 Конституції України, де зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне і те ж правопорушення. Крім того, зауважує, що відповідач вважав, що він правомірно користується земельними ділянками, не маючи наміру на самовільне зайняття земельних ділянок, оскільки діяв прилюдно, з дозволу сільської ради та мав намір узаконити право користування вказаними земельними ділянками. Також зазначає, що викликає сумнів участь прокурора у вказаній (фактично) адміністративній справі, саме в інтересах держави, вказує, що адміністративне правопорушення по зазначених земельних ділянках виявлено співробітниками відділу контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Донецькій області ще 27 червня 2017 року, тому управління, як орган виконавчої влади, мало достатньо часу для звернення до суду із постановами про притягнення його за ст.53-1 КпАП України до адміністративної відповідальності, однак з невідомих причин цього не зробило. До того ж, листом від 18 вересня 2017 року, що є в матеріалах справи, управління зверталось до Красноармійської прокуратури з проханням звернутись до суду, однак з невідомих причин до суду заступник прокурора з вказаними матеріалами звернувся лише 04 січня 2018 року, тобто після спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КпАП України , обґрунтовуючи свої вимоги адміністративними документами, які втратили чинність і не можуть бути належними доказами у цій справі. Крім того, зазначає, що позовна заява складена всупереч вимог ст.ст.175,176,177,179 ЦПК України. Станом на 04 січня 2018 року позивач керується вимогами лише ст.ст.4,56 ЦПК України ,що станом на день звернення з позовом втратив чинність.

Виклад заперечень керівника Красноармійської місцевої прокуратури міститься у відзиві на апеляційну скаргу,відповідно яких прокуратура вважає ,що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені судом першої інстанції обставини та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права ,просили залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення ,а рішення суду першої інстанції без змін. Апеляційну скаргу розглянути за відсутністю представника Красноармійської місцевої прокуратури (а.с.145-151).

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України ,відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції .

У судовому засіданні апеляційного суду представник прокуратури Донецької області ,що діє за довіреністю Русланова Г.М. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення,а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з*явилися,належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, шляхом отримання 05 вересня 2018 року телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм № 1 за № 1673 ,судових повісток ,про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 125,129,132,134).

У судове засідання апеляційного суду представники Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області , Піддубненської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області не з*явилися,належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, шляхом отримання 05 вересня 2018 року телефонограм, зареєстрованих в журналі телефонограм № 1 за №№ 1675,1676 ,судових повісток ,про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 127,128,129,135,136).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника прокуратури Донецької області, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення ,а рішення суду першої інстанції залишенню без змін,виходячи з наступного .

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Відповідно до положень ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам.

Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з статтями 125,126 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.Право на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди і його державної реєстрації .

Відповідно до ст.ст. 152, 158 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов*язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, вирішуються виключно судом.

Статтею 211 Земельного кодексу України та ст. 56 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Шкода заподіяна самовільним зайняттям відшкодовується на підставі загальних норм ЦК України.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Порядок обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначено Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою

Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 27 червня 2017 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, провідним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Великоновосілківському, Мар*їнському районах, містах Донецьку, Вугледарі Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в присутності голови та землевпорядника Піддубненської сільської ради проведено обстеження земельних ділянок.

За результатами перевірки 27 червня 2017 року складено акти обстеження земельних ділянок №№ 99-ДК/126/АО/10/01/-17, 99-ДК/128/АО/10/01/-17, 99-ДК/134/АО/10/01/-17 та акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об*єктом, відповідно до змісту яких, ОСОБА_1 самовільно, без документів, що посвідчують право власності чи користування, зайняв земельні ділянки площею 1,8 га, 6,8га та 11,7га із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності за межами населеного пункту на території Піддубненської сільської ради для вирощування сільськогосподарських культур .

Приписами № 99-ДК/0028Пр/03/01/-17, № 99-ДК/0032Пр/03/01/-17, № 99-ДК/0033Пр/03/01/-17 від 30 червня 2017 року ОСОБА_1 зобов*язано звільнити самовільно зайняті земельні ділянки.

За порушення передбачене ст. 53-1 КпАП України , відносно ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення та винесено постанови про накладення адміністративного стягнення № 99-ДН/0025По/08/01/-17 від 27 червня 2017 року, № 99-ДН/0027По/08/01/-17 від 29 червня 2017 року та № 99-ДН/0028По/08/01/-17 від 30 червня 2017 року.

Постанови про накладення адміністративного стягнення оскаржені не були.

Квитанцією від 11 липня 2017 року накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу сплачено в добровільному порядку (а.с. 40).

Документи на підтвердження права власності чи користування спірними земельними ділянками у ОСОБА_1 відсутні. Дії щодо оформлення права користування чи власності на земельні ділянки відповідачем не здійснювались.

Самовільне зайняття ОСОБА_1 земельних ділянок 1,8га, 6,8га та 11,7га із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності за межами населеного пункту на території Піддубненської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області для вирощування сільськогосподарських культур, стало причиною звернення прокурора до суду з позовом про відновлення порушених прав позивача, шляхом стягнення 32 439,40 грн. шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок.

Шкода розрахована відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25 липня 2007 року, з наступними змінами і доповненнями.

Задовольняючи позовні вимоги ,суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт самовільного зайняття та використання ОСОБА_1 земельних ділянок без кадастрових номерів державної форми власності сільськогосподарського призначення площами 1,8 га,6,8 га та 1,7 га за межами населених пунктів Піддубненської сільської ради ,чим державі було заподіяно шкоду у розмірі 32 439,40 грн.,яка підлягає компенсації в повному обсязі. Суд визнав вірною Методику розрахунку розміру шкоди,і оскільки вказаний розрахунок відповідачем не спростовано,поклав його в основу судового рішення.

З вказаним висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції .

Суд першої інстанції правильно застосував норми права та встановив фактичні обставини справи .

Порушені права власників земельної ділянки підлягають відновленню шляхом відшкодування заподіяних збитків . Власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи ,як вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок . Підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: - акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства;- протокол про адміністративне правопорушення; - припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); - акт обстеження земельної ділянки. Підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є перелічені докази в їх сукупності, оскільки саме вони підтверджують факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки , період часу, протягом якого земельні ділянки використовуються без належних правових підстав.

Державна реєстрація права власності на спірні земельні ділянки ,а також право оренди зазначених земельних ділянок відсутні ,використання відповідачем земельних ділянок 1,8 га,6,8 га та 11,7 га містять ознаки самовільного зайняття земельних ділянок.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими матеріалами справи.

Доводи скаржника про те ,що він правомірно користується земельними ділянками ,не маючи наміру на самовільне зайняття земельних ділянок,оскільки діяв прилюдно,з дозволу сільської ради та мав намір узаконити право користування вказаними земельними ділянками відхиляються ,оскільки відповідно земельного законодавства приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості),одержання документа,що посвідчує право на неї,та державної реєстрації забороняється.

Безпідставним є посилання скаржника на закінчення передбаченого ст. 38 КпАП України строку притягнення його до адміністративної відповідальності, як таке, що до цивільних правовідносин не застосовується.

Шкода заподіяна самовільним зайняттям відшкодовується на підставі загальних норм ЦК України.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи 27 червня 2017 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель-провідним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Великоновосілківському,Мар*їнському районах, мм.Донецьку і Вугледарі Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Донецькій області виявлено,що земельна ділянка державної форми власності сільськогосподарського призначення загальною площею 1,8 га ,яка розташована на межах населених пунктів Піддубненської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області і межує зі сходу з земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 використовується самовільно ОСОБА_1, на ній посіяний соняшник.

Про виявлене правопорушення складено акт перевірки № 99-ДК/122/АП/09/01-17 від 27 червня 2017 року та протокол про адміністративне правопорушення № 99-ДК/0030П/07/01/-17 від 30 червня 2017 року за правопорушення ,передбачене ст.53-1 КпАП України відносно ОСОБА_1

Постановою від 30 червня 2017 року № 00-ДК/0028 По/08/01/-17 про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Одночасно,відповідно до Методики визначення розміру шкоди,заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок,використання земельних ділянок не за цільовим призначенням ,зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 нарахована сума шкоди,заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки ,яка становить 2 876,40 грн.

27 червня 2017 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель-провідним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Великоновосілківському,Мар *їнському районах, мм.Донецьку і Вугледарі Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Донецькій області виявлено,що земельна ділянка державної форми власності сільськогосподарського призначення загальною площею 6,8 га, яка розташована на межах населених пунктів Піддубненської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області і межує з півдня з земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_2 використовується самовільно ОСОБА_1, на ній посіяний соняшник.

Про виявлене правопорушення складено акт перевірки № 99-ДК/130/АП/09/01-17 від 27 червня 2017 року та протокол про адміністративне правопорушення № 99-ДК/0025П/07/01/-17 від 27 червня 2017 року за правопорушення ,передбачене ст.53-1 КпАП України відносно ОСОБА_1

Постановою від 27 червня 2017 року № 99-ДК/0025 По/08/01/-17 про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. Одночасно,відповідно до Методики визначення розміру шкоди,заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок,використання земельних ділянок не за цільовим призначенням ,зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу ,затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 нарахована сума шкоди,заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки ,яка становить 10 866,40 грн.

27 червня 2017 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель-провідним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Великоновосілківському,Мар *їнському районах, мм.Донецьку і Вугледарі Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Донецькій області виявлено,що земельна ділянка державної форми власності сільськогосподарського призначення загальною площею 11,7 га , яка розташована на межах населених пунктів Піддубненської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області і межує з півдня з земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_3 використовується самовільно ОСОБА_1,на ній посіяний соняшник.

Про виявлене правопорушення складено акт перевірки № 99-ДК/124/АП/09/01-17 від 27 червня 2017 року та протокол про адміністративне правопорушення № 99-ДК/0029П/07/01/-17 від 29 червня 2017 року за правопорушення ,передбачене ст.53-1 КпАП України відносно ОСОБА_1

Постановою від 29 червня 2017 року № 99-ДК/0027По/08/01/-17 про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. Одночасно,відповідно до Методики визначення розміру шкоди,заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок,використання земельних ділянок не за цільовим призначенням ,зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу ,затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 нарахована сума шкоди,заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки ,яка становить 18 696,60 грн.

Штрафи за вчинення адміністративних правопорушень ,накладені на ОСОБА_1 ним сплачені .

Стаття 61 Конституції України забороняє притягнення осіб до юридичної відповідальності одного і того виду за одне і те ж правопорушення .

У даному випадку за самовільне зайняття земельних ділянок ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафів.

Відшкодування шкоди,заподіяної самовільним зайняттям земельних ділянок є цивільною відповідальністю ОСОБА_1,тобто іншим видом юридичної відповідальності .

Поняття строку позовної давності як строк,у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу визначено в ст.256 ЦК України.

Право на позов в процесуальному значенні означає гарантовану Конституцією і законами України можливість кожного звернутися за захистом своїх прав до суду без будь-яких безпідставних обмежень.

Доводи апеляційної скарги про те,що позовна заява складена всупереч вимог ст.ст.175,176,177,179 ЦПК України та позивач керується вимогами лише ст.ст.4,56 ЦПК України, які станом на день звернення 04 січня 2018 року втратили чинність не спроможні.

В статтях 4,56 ЦПК України , в редакції від 03 жовтня 2017 року ,передбачено право на звернення до суду за захистом та участь у судовому процесі органів та осіб, яким за законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Що стосується повноважень прокурора на представництво інтересів Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в суді,прокуратура користується повноваженнями,передбаченими чинним законодавством України .

Відповідно до ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави у виключних випадках і в порядку ,що визначені законом.

Частиною 2 статті 4 ЦПК України встановлено,що у випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно до ч.3 ст.56 ЦПК України,у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою,бере участь у розгляді справ за його позовами ,а також може вступити за своєю ініціативою у справу ,провадження у якій відкрито за позовом іншої особи ,до початку розгляду справи по суті ,подає апеляційну ,касаційну скаргу ,заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами .

Крім того,положенням зазначеної статті встановлено ,що прокурор ,який звертається до суду в інтересах держави,в позовній чи іншій заяві,скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави,необхідність їх захисту,визначені законом підстави для звернення до суду прокурора,а також зазначає орган,уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах .

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України « Про прокуратуру «,прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави,якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади ,орган місцевого самоврядування чи інший суб*єкт владних повноважень,до компетенції якого віднесені відповідні повноваження,а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти висновку ,що інтереси держави (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України) ,так і інтересів окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів ).

Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади є частинами одного цілого - «інтересів держави» ,про які зазначено в ч.3 ст. 23 Закону України « Про прокуратуру» .

Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади можуть збігатися повністю,частково ,або навіть взагалі не пересікатися .

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року визначено,що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України,так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних,економічних,соціальних та інших дій,програм ,спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності ,державного кордону,гарантування державної,економічної, інформаційної, екологічної безпеки,охорону землі, як національного багатства,захист прав усіх суб*єктів права власності та господарювання тощо.

Згідно із вимогами ч.1 ст.13 та ч.1 ст.14 Конституції України земля,її надра,водні та інші природні ресурси,які знаходяться в межах території України є об*єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Компетентним суб*єктом , який має здійснювати захист вказаних інтересів держави, є Головне управління Держгеокадастру в Донецькій області,яке і виступає позивачем по справі.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії,картографії та кадастру ,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 «Про Державну службу України з питань геодезії,картографії та кадастру « , Державна служба України з питань геодезії,картографії та кадастру є центральним органом виконавчої влади,який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності ,земельних відносин,землеустрою,у сфері Державного земельного кадастру ,державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства ,використання та охорони земель усіх категорій і форм власності ,родючості грунтів . Згідно з п.п.31 п.4 вказаного Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах,визначених Земельним кодексом України,безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи .

Згідно з п.п.13 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області,затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 « Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру «, Головне управління Держгеокадастру, відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку ,визначеному чинним законодавством . Згідно з п.6 Положення,посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва ,а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився .

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області , як орган державної виконавчої влади,виступає суб*єктом права власності на спірну земельну ділянку (ст.ст.80,84 Земельного кодексу України ) та зобов*язане здійснювати захист державних майнових прав ,спрямованих на стягнення шкоди,заподіяної самовільним використанням земельної ділянки .

Порушення встановленого законом порядку набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності, невжиття заходів до стягнення шкоди, заподіяної самовільним використанням земельної ділянки і є підставою для вручання органів прокуратури,у тому числі для звернення з позовом до суду в інтересах держави ,тому доводи апеляційної скарги скаржника у вказаній частині не є слушними.

Отже, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення суду . Виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що відповідач не надав переконливих доказів, які б спростовували доводи позивача .

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції ,в межах доводів та вимог апеляційної скарги ,за наявними в справі доказами ,апеляційний суд визнає ,що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв*язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 21 вересня 2018 року.

Судді: