Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 646/2802/15-ц

провадження № 61-4539св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

треті особи: публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз», акціонерна компанія «Харківобленерго», комунальне підприємство «Харківводоканал»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року у складі судді Міндарьової М. Ю. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року у складі суддів: Кругової С. С., Міненкової Н. О., Трішкової І. Ю.,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи: публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз», акціонерна компанія «Харківобленерго», комунальне підприємство «Харківводоканал» про встановлення порядку користування квартирою.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Вказував, що відповідач, яка є його колишньою дружиною, перешкоджає йому у користуванні його майном, відмовилась від письмової пропозиції посвідчити нотаріально договір про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності та виділити йому у користування кімнату площею 13,0 кв. м з лоджією 3,4 кв. м. Крім того, відповідач встановила новий замок на вхідних дверях квартири, чим фактично позбавила позивача доступу до квартири.

Посилаючись на викладені обставини, з урахуваннями уточнень, просив зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні квартирою № АДРЕСА_1 та виділити йому у користування житлову кімнату площею 15,3 кв. м, кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор залишити у загальному користуванні.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року позов задоволено частково. Визначено порядок користування квартирою № АДРЕСА_1. Виділено ОСОБА_1 кімнату «3» площею 15,3 кв. м, ОСОБА_2 виділено житлову кімнату «2» площею 13,0 кв. м та лоджію 3,4 кв. м у вищезазначеній квартирі. У загальному користуванні залишено: кухню «4», вбиральню «6», ванну кімнату «5», коридор «1» та вбудовану шафу «7».

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 13152 від 31 березня 2016 року можливо виділити у користування ізольовані житлові кімнати кожному з двох співвласників у квартирі АДРЕСА_1. Другий варіант порядку користування, запропонований експертом, відповідає змісту уточнених позовних вимог та порядку користування, що склався фактично між сторонами, а відповідно не порушує права сторін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про усунення позивачу перешкод у користуванні вказаною квартирою, суд виходив із того, що позивачем не надано доказів щодо існування перешкод з боку відповідача у користуванні позивачем належним йому майном, вимоги щодо вселення позивача у спірне житло ним заявлені не були.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції вірно виходив із того, що встановлений порядок користування спірною квартирою, не суперечить висновку судової будівельно-технічної експертизи, відповідає змісту уточнених позовних вимог та порядку користування, що склався фактично між сторонами.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Судом першої інстанції було призначено судову будівельно-технічну експертизу за відсутності відповідача, у зв'язку з чим вона була позбавлена можливості поставити питання, на які потрібна відповідь експерта, а саме про технічні можливості встановлення додаткових приладів у квартирі, зокрема, другої газової плити, лічильників на воду, газ та електроенергію. Суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення додаткової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

31 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Суди установили, що з 21 березня 1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18 липня 2011 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 28 січня 1999 року ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 червня 2012 року визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1і.

Згідно технічного паспорта, квартира АДРЕСА_1складається з двох ізольованих кімнат площею 15,3 кв. м та площею 13,0 кв.м, кухні, вбиральні, ванної кімнати, коридору, вбудованої шафи, лоджії.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 13152 від 31 березня 2016 року виділити у користування ізольовані житлові кімнати кожному з двох співвласників у квартирі АДРЕСА_1 можливо та запропоновано два варіанти порядку користування спірною квартирою.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог статті 212 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що запропонований експертним висновком другий варіант порядку користування квартирою не порушує прав та інтересів кожного із співвласників та відповідає порядку користування, який фактично склався.

Встановлення порядку користування приміщеннями квартири між співвласниками, відповідно до змісту статей 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних на праві власності кожному із співвласників.

Доводи касаційної скарги про те, що судова будівельно-технічна експертиза була проведена неналежним чином, що призвело до неповноти судового розгляду, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи. Питання поставлені судом перед експертом знаходяться в межах заявлених позовних вимог про встановлення порядку користування квартирою та згідно запропонованих варіантів приміщення загального користування запропоновано залишити у спільному користуванні співвласників.

Також, не заслуговує на увагу посилання заявника у касаційній скарзі на те, що судом апеляційної інстанції безпідставно відмовлено у призначенні додаткової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення додаткової судово-будівельної експертизи.

Ухвала мотивована тим, що зі змісту клопотання не вбачається, в чому полягає неповнота або неясність висновку експерта. Поставлені відповідачем питання не стосуються предмету спору і вимоги відповідача знаходяться поза межами розгляду справи.

За таких обставин, апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи заявника про необхідність встановлення додаткового обладнання та лічильників, оскільки кухня, ванна кімната, вбиральня залишено у загальному користуванні співвласників, питання щодо користування ними вирішується за згодою співвласників, а у разі спору судом, проте такі позовні вимоги не заявлялись і не були предметом спору.

Таким чином, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик