Справа №442/1905/18
Провадження №2/442/1089/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в якому просить: визнати незаконним та скасувати п.п. 1.4 рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за № 206 від 17.07.2008р. Про надання дозволу громадянам міста на проектування житлових будинків господарських споруд, проведення прибудов до житлових будинків.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що на підставі договору дарування ? ідеальної частини житлового будинку від 12.03.2009р., посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 595, а також на підставі договору купівлі-продажу ? ідеальної частини житлового будинку від 02.03.2012р., посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 309, він є власником житлового будинку та господарських споруд, що по вул. Бойківська, 8 у м.Дрогобичі Львівської області.

Земельна ділянка, на якій знаходиться вказане нерухоме майно належить Дрогобицькій міській раді, а у нього перебуває у безстроковому користуванні.

На відстані близько 6-ти метрів від його будинку знаходиться сусідній будинок № 6 по вул. Бойківській у м.Дрогобичі Львівської області, який на праві власності належить ОСОБА_2 Земельна ділянка, на якій розташований даний будинок знаходиться у власності Дрогобицької міської ради. Приблизно у липні 2017 року, у той час, коли він був відсутній у м.Дрогобичі, ОСОБА_2 без узгодження з ним розпочала капітальне будівництво гаражу між його будинком та будинком № 6 по вул. Бойківській у м.Дрогобичі Львівської області, який належить останній. Вказане будівництво ОСОБА_2 проводила шляхом залиття монолітного фундаменту, на якому звела цегляні стіни, таким чином, що стіна вказаного гаражу межує зі стіною його будинку. Між стіною його будинку та зведеною стіною гаражу є порожнина шириною 3-5 см., куди потрапляють атмосферні опади, що тягне за собою негативний вплив на конструктивні елементи, належного йому будинку. Більше того, зазначене будівництво позбавляє його можливості здійснювати обслуговування його будинку, виконувати фасадні роботи по облаштуванню від атмосферних впливів, тощо у місці зведення стіни згаданого гаражу.

На його неодноразові звернення ОСОБА_2 не реагувала, що спонукало його звернутися до міського голови ОСОБА_4. На своє звернення він отримав відповідь за № 97 від 27.09.2017р., де зазначено, що відділом держаного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Дрогобицької міської ради 08.09.2017р. було проведено позапланову перевірку щодо законності будівництва по вул. Бойківська, 6, у м.Дрогобичі Львівської області, за результатами якої було встановлено, що за вказаною адресою гр. ОСОБА_2 без права на виконання будівельних робіт здійснює будівництво гаражу, який зблоковується з житловим будинком по вул. Бойківська, 8 у м. Дрогобичі, що належить на праві власності ОСОБА_1, тобто йому. Будівництво гаражу ведеться в порушення п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За наслідками розгляду згаданого звернення відділом держаного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Дрогобицької міської ради було винесено постанову за № 3/19-п від 14.09.2017р. про накладення на ОСОБА_2 штрафу в розмірі 5950 грн. та видано припис за №3/19 від 08.09.2017р.

Оскільки зазначене самочинне будівництво розпочато та ведеться ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 34-38 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також в порушення його прав, то він звернувся з позовом як третя особа, яка заявляє самостійні права у справі № 442/615/18 за позовом Дрогобицької міської ради до ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва.

На позов Дрогобицької міської ради та на його позов, відповідно 12.03.2018р. та 20.03.2018р. ОСОБА_2 надіслала поштою відзив, в якому зазначає, зокрема про те, що вказане будівництво гаражу вона проводить на підставі рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за № 206 від 17.07.2008р. Про надання дозволу громадянам міста на проектування житлових будинків господарських споруд, проведення прибудов до житлових будинків, про яке я вперше довідався. Раніше про дане рішення його ніхто не повідомляв.

Отже, згідно п.п. 1.4 рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за № 206 від 17.07.2008р. надано дозвіл ОСОБА_2 на проектування та будівництво гаражу на закріпленій земельній ділянці площею 600 кв.м, у будинковолодіння на вул. Бойківська, 6 за згодою власника сусіднього будинковолодіння, яка додається. А додається нотаріально посвідчена заява ОСОБА_5 від 13.06.2008р., згідно якої остання зазначила, що вона є власник житлового будинку по вул. Бойківська, 8 у м. Дрогобичі та вона не заперечує проти будівництва гр. ОСОБА_2 цегляного гаражу в блоці з належним ОСОБА_5 будинком. На підставі вказаного рішення було складено проект будівництва гаражу. З даного проекту вбачається будівництво гаражу висотою у два поверхи в блоці з житловим будинком по вул. Бойківська, 8 у м. Дрогобичі, який йому належить на праві власності.

Слід зазначити, що інформація викладена у заяві ОСОБА_5 від 13.06.2008р. не відповідає дійсності, оскільки станом на 13.06.2008р. 1/2 ідеальна частина житлового будинку по вул.Бойківська, 8 у м.Дрогобичі належала ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 згідно свідоцтв про право на спадщину за законом виданих 08.05.2008р. Другою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою за р. № 1021, р. № 1017, та за р. № 1013. Друга ідеальна частина житлового будинку по вул. Бойківська, 8 у м.Дрогобичі належала ОСОБА_8. Зазначені обставини вбачаються з договору дарування ? ідеальної частини житлового будинку від 12.03.2009р., посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 595, а також з договору купівлі-продажу ? ідеальної частини житлового будинку від 02.03.2012р., посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу і Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 309.

Разом з тим, виконавчий комітет розглядаючи звернення ОСОБА_2 щодо надання останній дозволу на будівництво гаражу, перед прийняттям рішення зобовязаний був звернутися до КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» та перевірити достовірність заяви ОСОБА_5, чи в дійсності остання являється власником вказаного будинку, оскільки ОСОБА_5 станом на день прийняття згаданого рішення, тобто 17.07.2008р. фактично належала 1/6 частина будинку по вул. Бойківська, 8 у м. Дрогобичі.

Отже, аналіз наведених обставин та змісту п.п. 1.4 рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за № 206 від 17.07.2008р. дає підстави для висновку про те, що рішення у цій частині прийнято за умови згоди власника будинку по вул. Бойківська, 8 у м. Дрогобичі, якими на той час були ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Проте, згоди усіх власників даного будинку отримано не було, а вказана згода ОСОБА_8 не відповідає дійсності, та не є згодою від усіх співвласників будинку, тому вказане рішення виконкому Дрогобицької міської ради в частині п.п. 1.4. є незаконним, так як прийняте в порушення прав власника будинку по вул. Бойківська, 8 у м. Дрогобичі, і в даному випадку в порушення його прав. Якщо згадане будівництво гаражу було розпочате у 2017 році, то відповідно з ним ОСОБА_2 повинна була погодити дане будівництво. На момент придбання ним будинку по вул. Бойківська, 8 у м.Дрогобичі, тобто 12.03.2009р. та 02.03.2012р. з боку продавців не було жодних застережень щодо будівництва гаражу в блоці з житловим будинком по вул. Бойківська, 8 у м. Дрогобичі.

П.п 1.4 рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за № 206 від 17.07.2008р., також прийнято в порушення діючих будівельних норм та правил (ДБН 360-92**. Містобудування планування і забудова міських і сільських поселень), якими передбачені відповідні відстані між гаражем та житловим будинком, що вимагається для забезпечення безпеки.

Наведені доводи на думку позивача свідчать про незаконність рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за № 206 від 17.07.2008р. в частині п.п. 1.4., яке підлягає в цій частині скасуванню на підставі ст. 21 ЦК України.

Представник позивача ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Представники відповідача в судове засідання не з»явився, не з»явився, в матеріалах справи є відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки такий безпідставно поданий.

Представник третьої особи ОСОБА_10, в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, з підстав викладених в письмовому поясненні.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Матеріалами справи встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 є власниками будинковолодінь № 8 та 6 по вул..Бойківська, в м.Дрогобичі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд критично ставиться до доводів позивача та не дає їм віри, про те, що будинок третьої особи ОСОБА_2 по вулиці Бойківська, №6 у місті Дрогобичі Львівської області розмішений на земельній ділянці, яка є у власності Дрогобицької міської ради Львівської область. Оскільки такі твердження не відповідають дійсності, так як земельна ділянка по вулиці Бойківська, №6 у місті Дрогобичі Львівської області перебуває у приватній власності ОСОБА_2, що підтверджуєтсярішенням сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради за №1189 від 26.04.2018р., відповідно до пункту 2.7 даного рішення, ОСОБА_2, безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 637кв. метрів на вулиці Бойківській. 6 у місті Дрогобичі Львівської області з кадастровим №:01:057:9116 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 122769109 від 04.05.2018р.

Не відповідають дійсності і твердження позивача та не ґрунтуються на жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказах про те, що ОСОБА_2 розпочала будівництво спірного гаражу лише у 2017р. та про те, що позивач ОСОБА_1 І М. нібито неодноразово звертався до третьої особи із заявами чи іншими зверненнями, щоб вона цього не вчиняла.

Оскаржуючи рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області від 17.07.2008р. за №206, відповідно до пункту 1.4 якого Виконкомом міської ради надано ОСОБА_2 дозвіл на проектування та будівництво гаражу на закріпленій земельній ділянці у будинковолодінні на вулиці Бойківській, №6 у місті Дрогобичі Львівської області, позивач зазначає, що інформація у нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_5 від 13.06.2008р. не відповідає дійсності, оскільки будинок №8 по вулиці Бойківська на той час нібито не належав на праві власності ОСОБА_5

При цьому позивач зазначає, що на час надання нотаріально посвідченої заяви-згоди ОСОБА_5 була лише співвласником ? ідеальної частини будинку разом з іншими співвласниками: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а інша ? ідеальна частина цього сусіднього житлового будинку належала ОСОБА_8, однак, такі твердження позивача не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать наявним у матеріалах справи копіям письмових доказів, що подані самим позивачем.

Так, із Договору дарування ? ідеальної частини житлового будинку №8 по вулиці Бойківська у місті Дрогобичі Львівської області, укладеного між ОСОБА_8 як дарувальником з однієї сторони та ОСОБА_1 як обдарованим з другої сторони очевидним є те, що ОСОБА_8 набув право власності на ? ідеальну частину цього житлового будинку №8 по вулиці Бойківська у місті Дрогобичі Львівської області на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.03.2009р. у справі №2-1073/09.

Тобто, право власності в ОСОБА_8 на ? ідеальну частину житлового будинку №8 по вулиці Бойківській у місті Дрогобичі Львівської області виникло значно пізніше того часу, коли була надана 13 червня 2008р. нотаріально посвідчена заява-згода ОСОБА_5 щодо не заперечення нею щодо будівництва ОСОБА_2, цегляного гаражу в блоці з житловим будинком №8 по вулиці Бойківській в м.Дрогобичі.

Позивач ОСОБА_1, як на підставу для скасування рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, покликається на те, що оскаржуваним рішенням порушені права та інтереси співвласників житлового будинку №8 у місті Дрогобичі по вулиці Бойківська ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки не було їх нотаріально посвідченої заяви-згоди на проектування та будівництво спірного гаражу, однак не зазначає які саме права порушено.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів - із поданих позивачем доказів, не вбачається яке саме його право порушено.

Щодо посилання позивача на порушення оскаржуваним рішенням Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області правил ДБН 360-92**, то такі ще не діяли на час прийняття оскаржуваного рішення, оскільки введені в дію Наказом Мінрегіонбуду України від 13 жовтня 2008р. № 457 лише з 01 лютого 2009р.

Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки жодних законних прав та інтересів позивача оскаржуваним рішенням відповідача не порушено та й не могло бути порушено, оскільки із поданих самим позивачем до його позовної заяви ряду копій письмових доказів, які визнаються учасниками цієї цивільної справи, вбачається, що позивач набув право власності на житловий будинок №8 по вулиці Бойківська у місті Дрогобичі Львівської області значно пізніше від прийняття оскаржуваного рішення відповідачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 263, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 31.10.2018 року.

Суддя ___________________ О.В. Крамар