Дата документу 04.09.2018 Справа № 554/3044/17
Р І Ш Е Н Н Я Справа № 554/3044/17

Іменем України Провадження № 2/554/920/2018

04 вересня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави, у складі судді Шевської О.І., при секретарі Юрченко А.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради , Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2, третя особа: Виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, прохала суд зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати самочинну добудову тамбуру 1У до належної їй частини житлового будинку літ. А-1 за адресою АДРЕСА_1 та привести її до розмірів, зазначених у технічному паспорті, а також відновити трубопровід № 6 ( водопровідну колонку).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що на підставі договору купівлі-продажу від 14 жовтня 19983 року їй на праві приватної власності належить 11/30 частин житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 у м. Полтаві. ОСОБА_2 згідно з договором купівлі-продажу належить у зазначеному домоволодінні 3/10 частини, ОСОБА_3 - 1/3 частина. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 1499 кв. м, що знаходиться у комунальній власності. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 лютого 1995 року був визначений порядок користування земельною. Так, згідно з варіантом розподілу, прийнятого судом, земельна ділянка площею 293 кв. м залишена під будівлями та подвір'ям загального користування ( на схемі, що додається, не зафарбована ділянка). Житловий будинок, позначений в технічному паспорті під літ.А-1, знаходиться у спільній частковій власності. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Всупереч цим вимогам навесні 2016 року відповідач ОСОБА_2 самочинно розпочала реконструкцію частини будинку, а саме тамбуру літ. 1У. Позивач неодноразово зверталась до виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві ради, до Департаменту державної архітектурно- будівельної інспекції у Полтавській області із заявами з приводу незаконного будівництва. У травні 2016 р. відділом містобудування та архітектури виконкому Шевченківської (на той час - Октябрської) районної у м. Полтаві ради проведено обстеження, в результаті якого встановлено, що відповідачем ведуться роботи з реконструкції тамбуру з будівництвом добудови орієнтовно розміром 2, 5 х 4, 0 м. Будь- яких рішень щодо надання дозволу виконкомом не приймалось, тому був направлений лист до Департаменту державної архітектурно- будівельної інспекції з проханням провести перевірку та притягнути ОСОБА_2 до відповідальності ( лист № М 02.1-27/639 від 12 травня 2016 р.). Департамент ДАБІ у Полтавській області листом № 1016-1.14/187 від 31 травня 2016 р. повідомив, що під час проведення перевірки виявлено виконання будівельних робіт за відсутності відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи, чим порушено вимоги п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466. За результатами проведеної перевірки складено акт, протокол про адміністративне правопорушення та видано відповідний припис про зупинення будівельних робіт. Незважаючи на вжиті заходи, відповідачка продовжила будівництво, і 29 серпня 2016 р. я знову звернулась до Департаменту ДАБІ у Полтавській області, який, в свою чергу, запропонував виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві ради як власнику земельної ділянки у відповідності до закону прийняти рішення щодо доцільності збереження або знесення вищезазначеного об'єкту самочинного будівництва ( лист № 106-1.14/410 від 15 вересня 2016 р.).Оскільки виконком відмовився вирішувати питання захисту порушених прав, то до суду вимушена звертатись позивач. Згідно з даними технічного паспорту відстань від частини будинку позивача (прибудови «а5» та «а1» житлового будинку літ. А-1) до прибудови «а4» , що належить відповідачці, має становити 2, 16 м. Внаслідок самовільної реконструкції ця відстань значно зменшилась в зв'язку зі збільшенням розміру тамбуру 1У - з розмірів 2,30 х 2,33 до орієнтовних на час обстеження спеціалістами виконкому 2, 5 х 4 м. Був перенесений вхід до її квартири з фронтальної частини будинку на бокову, безпосередньо до вікна позивача. Це створює для позивачки значні незручності, порушує спокій її та її близьких, знижує освітленість приміщення кухні 1-3. Крім того, відповідачка в зв'язку з будівництвом самочинно демонтувала трубопровід № 6 ( водопровідну колонку), яка належала ОСОБА_1 та відповідачу і знаходилась у дворі загального користування навпроти частини будинку останньої. Тим самим відповідач позбавила можливості користуватись водою для своїх надвірних побутових потреб. Звернення позивача до КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» з приводу допущених нею порушень у користуванні водою залишені без реагування.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, прохали позовну заяву задовільнити.

Відповідач та її представник в судове засідання не з»явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, вказали, що позовні вимоги не визнають та прохали відмовити в їх задоволенні. Представником відповідача попередньо на адресу суду були подані заперечення, в яких він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту свого права.

Представник третьої особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, вказав, що при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Представник третьої особи Шевченківської районної у м.Полатві ради в судове засіданні не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності , вказавши, що при прийняття рішення покладаються на розсуду суду.

Перевіривши фактичні обставини справи наданими письмовими доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 14 жовтня 1998 року позивачу на праві приватної власності належить 11/30 частин житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 у м. Полтаві.

ОСОБА_2 згідно з договором купівлі-продажу належить у зазначеному домоволодінні 3/10 частини, ОСОБА_3 - 1/3 частина.

Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 1499 кв. м, що знаходиться у комунальній власності.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 лютого 1995 року був визначений порядок користування земельною. Так, згідно з варіантом розподілу, прийнятого судом, земельна ділянка площею 293 кв. м залишена під будівлями та подвір'ям загального користування ( на схемі, що додається, не зафарбована ділянка). Житловий будинок, позначений в технічному паспорті під літ.А-1, знаходиться у спільній частковій власності.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

Всупереч цим вимогам навесні 2016 року відповідач ОСОБА_2 самочинно розпочала реконструкцію частини будинку, а саме тамбуру літ. 1У.

Позивач неодноразово зверталась до виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві ради, до Департаменту державної архітектурно- будівельної інспекції у Полтавській області із заявами з приводу незаконного будівництва.

У травні 2016 р. відділом містобудування та архітектури виконкому Шевченківської (на той час - Октябрської) районної у м. Полтаві ради проведено обстеження, в результаті якого встановлено, що відповідачем ведуться роботи з реконструкції тамбуру з будівництвом добудови орієнтовно розміром 2, 5 х 4, 0 м.

Будь- яких рішень щодо надання дозволу виконкомом не приймалось, тому був направлений лист до Департаменту державної архітектурно- будівельної інспекції з проханням провести перевірку та притягнути ОСОБА_2 до відповідальності ( лист № М 02.1-27/639 від 12 травня 2016 р.).

Департамент ДАБІ у Полтавській області листом № 1016-1.14/187 від 31 травня 2016 р. повідомив, що під час проведення перевірки виявлено виконання будівельних робіт за відсутності відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи, чим порушено вимоги п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466.

За результатами проведеної перевірки складено акт, протокол про адміністративне правопорушення та видано відповідний припис про зупинення будівельних робіт.

Незважаючи на вжиті заходи, відповідачка продовжила будівництво, і 29 серпня 2016 р. позивач знову звернулась до Департаменту ДАБІ у Полтавській області, який, в свою чергу, запропонував виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві ради як власнику земельної ділянки у відповідності до закону прийняти рішення щодо доцільності збереження або знесення вищезазначеного об'єкту самочинного будівництва ( лист № 106-1.14/410 від 15 вересня 2016 р.).Оскільки виконком відмовився вирішувати питання захисту порушених прав, то до суду вимушена звертатись позивач.

Згідно з даними технічного паспорту відстань від частини будинку позивача (прибудови «а5» та «а1» житлового будинку літ. А-1) до прибудови «а4» , що належить відповідачці, має становити 2, 16 м.

Внаслідок самовільної реконструкції ця відстань значно зменшилась в зв'язку зі збільшенням розміру тамбуру 1У - з розмірів 2,30 х 2,33 до орієнтовних на час обстеження спеціалістами виконкому 2, 5 х 4 м. Був перенесений вхід до її квартири з фронтальної частини будинку на бокову, безпосередньо до вікна позивача.

Це створює для позивачки значні незручності , порушує спокій її та її близьких, знижує освітленість приміщення кухні 1-3.

Крім того, відповідачка в зв'язку з будівництвом самочинно демонтувала трубопровід № 6 ( водопровідну колонку), яка належала ОСОБА_1 та відповідачу і знаходилась у дворі загального користування навпроти частини будинку останньої. Тим самим відповідач позбавила можливості користуватись водою для своїх надвірних побутових потреб. Звернення позивача до КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» з приводу допущених нею порушень у користуванні водою залишені без реагування.

Згідно висновку №53 судової будівельно-технічної експертизи вказано, що розпочате будівництво не відповідає по своїм розмірам даним технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок інвентарний №3783, реєстровий №14-81 від 12.08.2015 . Розпочате будівництво на місці прибудови літ. «а4» площею забудови 5.3 м2, сараю літ. «Н» площею 1.0 м2 та частково на земельній ділянці, що знаходиться в спільному користуванні не порушує протипожежних та санітарних норм. Але будівельні норми порушені в частині відсутності відповідного документу, який дає прав виконувати будівельні роботи. Згідно даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок інвентарний №3783, реєстровий 14-81 від 12.08.2015 та візуальним обстеженням в частині житлового будинку літ. «А-1», якою користується ОСОБА_1 існують приміщення санвузла 1-2 площею 1-2 площею 3.1 м2 та кухні 1-3 площею 6.1 м2, які забезпечені мережею водопостачання від трубопроводу №6. В даному випадку ОСОБА_1 користується водогоном №6 . Водопровідна колонка №6 на час проведення дослідження відсутня. (а.с.86)

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 . 03. 2012 р. « Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади або місцевого самоврядування на підставі ст. 376 ЦК України, так і інші особи за наявності порушеного права ( ст. 391 ЦК України).

Виходячи зі змісту ст. ст. 317, 391 ЦК України, позивач як власник має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і вимагати усунення перешкод у здійсненні своїх законних прав.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Твердження представника позивача, щодо обрання позивачем неіснуючого способу захисту свого права, суд вважає не спроможним у відповідності до ч.2 ст. 16 ЦК України де зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст.ст.41, 47 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожен має право на житло. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч.3 ст.358 кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім вимог встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає відновленню шляхом задоволення позовних вимог та зобов'язання відповідача ОСОБА_2 демонтувати самочинну добудову тамбуру 1У до належної їй частини житлового будинку літ. А-1 за адресою АДРЕСА_1 та привести її до розмірів, зазначених у технічному паспорті, а також відновити трубопровід № 6 ( водопровідну колонку).

Щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК, суд вважає, за необхіде залишити за позивачем, так як у відповідності до ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи та відповідно звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 19, 42, 43, 48, 76, 128, 130, 133, 247, 258, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішила:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа: Виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради , Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати самочинну добудову тамбуру 1У до належної їй частини житлового будинку літ. А-1 за адресою АДРЕСА_1 та привести її до розмірів, зазначених у технічному паспорті, а також відновити трубопровід № 6 ( водопровідну колонку).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.І. Шевська