Справа № 428/1236/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря - Бондаренко І.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_4, в якому просила усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_5.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат - ОСОБА_6. Після його смерті квартиру АДРЕСА_3, що належала ОСОБА_6 на праві власності, успадкували позивач та син померлого - ОСОБА_5 (племінник позивача). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач є власником 1/4 частки квартири, а ОСОБА_5 - 3/4 частки квартири. 03 січня 2014 року ОСОБА_5 зареєструвався у спірній квартирі та постійно проживав в ній. Племінник позивача був громадянином Російської Федерації та тривалий час працював машиністом бульдозера в умовах впливу шкідливих речовин і несприятливих виробничих факторів в Республіці Карелія в м.Костомукша Російської Федерації (в районах крайньої півночі Росії). 30 вересня 2010 року племінник позивача на роботі отримав професійне захворювання та втратив працездатність. Діагноз - шийно-плечова радикулопатія з нейродистрофічним синдромом, попереково-крижова радикулопатія. Після цього племінник ніде не працював. Єдиним його доходом була щомісячна страхова виплата, яка була призначена йому за наслідками та після втрати працездатності. Після отримання професійного захворювання племінник постійно, протягом всього свого життя проходив курси лікування в лікувальних установах Російської Федерації та України. Лікувався від наступних захворювань: рак рото-гортаноглотки з метастазами в підщелепних лінфовузлах, лінфовузлах шиї, гострий ілеофеморальний флебортомбоз, гострий флебортомбоз глибоких він нижніх кінцівок, лімфостаз нижньої кінцівки. Починаючи з кінця 2013 року племінник позивача проживав у м. Сєвєродонецьку Луганської області, у неї вдома. Згодом перереєструвався в спірній спадковій квартирі. Окрім позивача, у померлого в Україні не було близьких родичів. Наказом від 28.01.2014 року № 405-В «Про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_5» державної установи - Кіровського регіонального відділення Фонду соціального страхування Російської Федерації у зв'язку зі зміною місця проживання брату позивача припинили щомісячну страхову виплату, яка була призначена у зв'язку з професійним захворюванням. Інших джерел доходу племінник позивача не мав та утримувався тільки за її рахунок. Оскільки племінник дуже тяжко хворів та не мав матеріальних доходів, він був неспроможний тільки своїми силами фізично та матеріально забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Позивач щоденно приходила до племінника та допомагала йому: ходила до магазинів за продуктами харчування, готовила їжу, годувала племінника, прала одяг, прибирала у квартирі, купляла ліки для нього, виводила на прогулянки, допомагала іншим чином. Відповідач - ОСОБА_4 є рідним сином племінника позивача, який постійно працює і проживає в Російській Федерації та є її громадянином. Відповідач ні фізично, ні матеріально не допомагав своєму батьку, коли той дуже тяжко хворів та потребував стороннього догляду. На неодноразові звернення позивача про допомогу хворому батьку, відповідач відповідав відмовою. Відповідач працює, є матеріально забезпеченою людиною, однак ухилявся від допомоги та утримання свого хворого батька. ІНФОРМАЦІЯ_1 племінник позивача - ОСОБА_5 помер; причина смерті - інтоксикація, злоякісне новоутворення ротоглотки. Після смерті племінника, позивач за власні кошти поховала його, сплатила вартість робіт по виготовленню і установці надгробної плити, тумби та плитки навколо могили померлого. Позивач зверталась до відповідача з проханням організації поховання батька та просила прийняти участь у відповідних витратах, однак відповідач відмовився надати будь-які кошти на поховання та навіть не приїхав на похорони батька. Після відкриття спадщини після смерті племінника, позивач, у встановлений законом строк, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. По закінченню шестимісячного строку з дати відкриття спадщини, нотаріус повідомив позивача, що з заявою про прийняття спадщини також звернувся і відповідач, хоча за життя свого хворого батька, який потребував сторонньої фізичної та матеріальної допомоги, турботи, піклування, утримання та стороннього догляду, відповідач, маючи можливість таку допомогу надавати, постійно відмовлявся це робити, пояснюючи це тим, що йому нічого не потрібно після смерті батька і він нічого успадковувати не буде. Відповідач жодним чином не піклувався про свого батька, не проявляв турботи про нього, не утримував свого батька та не надавав йому допомоги, тобто ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання батька. Померлий був непрацездатним, при житті потребував догляду, турботи, допомоги та піклування. Відповідач знав про непрацездатність свого батька, його тяжку хворобу та необхідність в отриманні батьком сторонньої допомоги, підтримки, турботи та про необхідність матеріального утримання батька. Але незважаючи на це, відповідач постійно, протягом тривалого часу свідомо ухилявся від виконання своїх законодавчо встановлених обов'язків по утриманню батька. У зв'язку з чим, позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування, оскільки свідомо умисно ухилявся від виконання обов'язку по утриманню свого батька. На підставі викладеного, позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд усунути ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, від права на спадкування за законом після смерті його батька - ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Представник відповідача надав до суду письмовий відзив на позов, в якому вказав, що позовні вимоги є необґрунтованими. Позивач є не сестрою, а тіткою померлого ОСОБА_9, тобто спадкоємцем третьої черги. Відповідач супроводжував свого батька під час лікування та ніс витрати на його знаходження у лікарні. Твердження позивача про те, що спадкодавець проживав з нею є повністю необґрунтованими. Крім того, спадкодавець мав пенсію в розмірі майже 16000 рублів на місяць, що в декілька разів перевищує мінімальну пенсію громадянина України. Позивач не повідомила відповідача про смерть батька, при цьому у липні 2014 року в Луганській області проходили бойові дії між ВСУ та учасниками незаконних збройних формувань.

Ухвалою суду від 01 квітня 2017 року провадження у справі було зупинено з метою повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання шляхом звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Російської Федерації. Наступне засідання у справі було призначено на 05 жовтня 2017 року.

Ухвалою суду від 01 березня 2018 року провадження у справі було зупинено до виконання доручення про надання правової допомоги компетентним судом Російської Федерації щодо допиту свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 20 серпня 2018 року провадження у справі було поновлено.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, які викладені в позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, які викладені у письмовому відзиві на позов.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_5 був його сусідом по будинку АДРЕСА_3 з дитинства, тобто приблизно з 1962 року. В 2014 році ОСОБА_5 повернувся до міста Сєвєродонецька після тривалої відсутності в місті. Йому, ОСОБА_12, зі слів ОСОБА_5 відомо про наявність у останнього сина в Росії. ОСОБА_5 казав, що з сином він практично не спілкується, а також казав, що син забороняє йому зустрічатися з онуками. До останніх днів життя ОСОБА_5 самостійно пересувався, але зловживав алкогольними напоями. Тітка ОСОБА_5 - ОСОБА_3, приходила до ОСОБА_5 практично кожного дня, допомагала прибирати в квартирі, готувала їжу. У ОСОБА_5 була дуже гарна пенсія, яку він отримував як громадянин Російської Федерації, він не потребував матеріальної підтримки, проте казав, що син ніяк не підтримує його морально. В 2013 році ОСОБА_5 їздив на лікування в Підмосков'я в Російській Федерації.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 пояснила, що вона вже тривалий час знає родину ОСОБА_5. ОСОБА_5 приблизно в 2010 році повернувся до м. Сєвєродонецька Луганської області з Карелії Російської Федерації. Про існування у ОСОБА_5 сина їй не було відомо до часу смерті ОСОБА_5, коли його тітка ОСОБА_3 попросила її допомогти розшукати сина ОСОБА_5 та повідомити йому про смерть батька. В останні два місяці до часу своєї смерті ОСОБА_5 рідко виходив з квартири, мало пересувався, їжу йому готувала позивач та мати свідка, адже йому було боляче ковтати.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 пояснила, що мати відповідача ОСОБА_15 є її племінницею. У відповідача та його батька ОСОБА_5 були дружні відносини. Після виходу ОСОБА_5 на пенсію він влітку жив в районі м. Сочі Російській Федерації, а взимку приїжджав до м. Сєвєродонецька. В липні 2013 року ОСОБА_5 за порадою відповідача поїхав в Підмосков'я на лікування, при цьому відповідач допомагав йому матеріально та оплачував лікування. У листопаді 2013 року ОСОБА_5 приїхав до м. Сєвєродонецька. Про смерть батька відповідачу відразу ніхто не повідомив, він дізнався про це лише після похорон батька. Останній час перед смертю ОСОБА_5 самостійно пересувався. Все вищевикладене їй, ОСОБА_14, відомо зі слів відповідача та матері відповідача ОСОБА_15.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 пояснила, що з 1992 року вона проживає в будинку АДРЕСА_4. ОСОБА_5 вона знає з дитинства, сестрою його батька ОСОБА_6 є ОСОБА_3. Приблизно 3 роки тому ОСОБА_5 почав проживати, постійно знаходитися в місті Сєвєродонецьку після тривалої відсутності в місті. Вона багато спілкувалася з ОСОБА_5, іноді приносила йому їжу. ОСОБА_5 розповів їй, що у нього є син, з яким йому заборонила спілкуватися колишня дружина. До ОСОБА_5 часто приходила його тітка ОСОБА_3, яка прала йому, прибирала, готувала їжу. Приблизно за 2 місяці до смерті ОСОБА_5 повідомив їй, ОСОБА_16, що він хворий і у нього рак. ОСОБА_5 отримував пенсію, жив не бідно, у нього часто були гості. ОСОБА_5 ніколи не згадував про свого сина, похованням ОСОБА_5 займалася ОСОБА_3. За 2-3 тижні до смерті ОСОБА_5 вживав лише рідку їжу, проте він самостійно пересувався, був здатний вийти у магазин, хоча судячи з його вигляду він вже втратив інтерес до життя. Після його смерті, ОСОБА_3 сказала, що треба знайти контакти його сина і повідомити про смерть батька, телефону сина у ОСОБА_3 не було.

Допитана в порядку виконання судового доручення Зеленоградським районним судом міста Москви в якості свідка ОСОБА_17 пояснила, що ОСОБА_3 - сестра ОСОБА_6, який припадав батьком її покійного чоловіка - ОСОБА_20. ОСОБА_5 доводився братом її чоловіка ОСОБА_20 Чоловік помер в 2003 році, його брат ОСОБА_5 помер в 2014 році, а їх батько ОСОБА_6 помер пізніше, точну дату свідок не пам'ятає. ОСОБА_4 - це син ОСОБА_9, який доводиться ОСОБА_3 внучатим племінником. Коли ОСОБА_6 був живий, вони періодично 1 раз в 1,5 роки, його відвідували, їздили до нього на Україну. В цей же час вони завжди відвідували ОСОБА_3, з якою до сих пір підтримують з нею зв'язок через Skype. З кінця 2013 року ОСОБА_5 тяжко захворів, якийсь час був зареєстрований в їх квартирі за адресою: АДРЕСА_1, проходив лікування. Між лікуванням він їхав в Лоо, м. Сочі, у нього там була невелика земельна ділянка та будинок. В кінці березня ОСОБА_5 повернувся в Зеленоград і знявся з реєстраційного обліку з їх квартири, після чого в квітні ОСОБА_5 поїхав в Лоо, далі на машині він поїхав в Україну, там почалися військові дії, виїхати було проблематично, він став жити в квартирі свого батька за адресою: АДРЕСА_3, яка до цього часу була порожньою. У ОСОБА_3 своя квартира. ОСОБА_4 живе в Санкт-Петербурзі, у нього своя сім'я. Зв'язок з ОСОБА_5 вони підтримували регулярно, але виключно по телефону. Коли ОСОБА_5 хворів, ОСОБА_4 приїжджав до них. Відносини у них були хороші, як у батька і сина, яких-небудь розбіжностей між ними не було, вони сповіщали один одного про всі події, які відбувалися в родині. В кінці березня 2014 ОСОБА_4 приїжджав в м. Зеленоград, в цей час ОСОБА_5 знаходився в Росії, у них є спільні фото. В червні 2013 року ОСОБА_5 приїхав до Росії із-за діагнозу «рак горла» і звернувся до свідка щоб почати лікування. Вона зареєструвала його в їх квартирі і він почав проходити курс лікування в 62-й онколікарні. Лікування він проходив в період з червня по грудень 2013 року. Коли ОСОБА_5 відчув себе краще, він поїхав, але навесні 2014 роки повернувся, сказав, що хіміотерапію більше проходити не буде. Про стан здоров'я свідок може сказати, що фізично ОСОБА_5 був нормальним, він самостійно керував автомобілем, був повністю дієздатний, але пригнічений морально і потребував підтримки. Він міг сам забезпечити себе, отримував підвищену пенсію, оскільки працював на кар'єрі в гірничодобувній промисловості, у нього були накопичення. Коли обговорювалося питання про можливість лікування за кордоном, він цю ідею підтримав, сказав, що гроші у нього є. При цьому від грошей свого сина відмовився, сказав, що йому і так вистачає. Стороннього догляду ОСОБА_5 не вимагав, самостійно їхав і приїжджав, у нього був дорогий автомобіль і якісь грошові накопичення, забезпечував себе самостійно, хоча ОСОБА_4 пропонував гроші на лікування. Ситуація склалася таким чином, що в період, коли ОСОБА_5 захворів, у ОСОБА_4 народилася дитина, але ОСОБА_4 знав про хворобу батька і не був байдужий. ОСОБА_4 приїжджав, коли міг, постійне спілкування було, але по телефону, процес лікування він контролював віддалено, пропонував матеріальну допомогу. Свідок не знає точно, чи звертався ОСОБА_4 до будь-кого з приводу надання ОСОБА_5 допомоги з кінця 2013 року, коли останній проживав на Україні. У ОСОБА_5 був нормальний стан, але на Україні він погіршився, йому допомагав брат його однокласника, він з ним знаходився, допомагав, на прохання ОСОБА_4 чи ні, вона не знає. Виїхати з України ОСОБА_5 не міг, оскільки йшли військові дії. Також на Україну не міг потрапити ОСОБА_4.

Допитаний в порядку виконання судового доручення Зеленоградським районним судом міста Москви в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_5 його дядько, помер в 2014 році, ОСОБА_4 - двоюрідний брат, ОСОБА_3 - сестра його діда, ОСОБА_6. Його батько ОСОБА_20 помер в 2003 році. З ОСОБА_5 він часто спілкувався з 2011 року, за його місцем знаходження в Лоо, м. Сочі, він там мав невелику земельну ділянку та будиночок. Там він з ним зустрічався декілька раз, свідок туди їздить в табір «Буревісник». До цього дядько проживав у Карелії, бачились тільки влітку, часто спілкувались у дитинстві, їздили до дядьки ОСОБА_5 у Карелію, майже щорічно, йому було 5-7 років. Після смерті батька з дякою не спілкувався. У 2011 році спілкування поновилося. Він зустрічався з ОСОБА_4 раз на два-три роки, підтримував з ним зв'язок, він проживає у м. Санкт-Петербург, свідок у гарних стосунках з ним. З ОСОБА_3 він бачився давно, спілкувались по Skype, в дитинстві, коли їздили до діда, зустрічались 15 років потому. Зараз нікого не залишилось, до ОСОБА_3 їздить його сестра - ОСОБА_25, зв'язок з ОСОБА_3 він підтримує по Skype. З кінця 2013 року його дядько лікувався в 62-й лікарні в Істрі, він супроводжував цей процес, у червні почалося лікування, до грудня закінчилося, між лікуванням дядько уїжджав до м. Сочі, повертався в кінці березня, вони зустрічалися, тоді він виписався з квартири свідка, він приніс виписку з домової книги, спільні фото. ОСОБА_5 уїхав до Лоо у квітні, далі на машині він поїхав до України, там почалися бойові дії, виїхати було проблематично, він почав жити в квартирі після діда, ця квартира була пуста. Квартира за адресою: АДРЕСА_3. ОСОБА_3 має свою квартиру. ОСОБА_4 має свою родину, батьки були розлучені, він з відповідачем залишився у гарних стосунках, але зустрічалися рідко. Як часто дядько зустрічався з сином свідку невідомо, але зв'язок підтримували по телефону, принаймні, коли ОСОБА_5 проживав у свідка, він чув, як останній спілкувався по телефону з сином, часто. Стан дядьки після хіміотерапії погіршилося, діагноз він знав, 4 стадія, пухлина ротоглотки, він отримував лікування на останній стадії. Морально, звісно, він був пригнічений, але фізичний стан був нормальний, він був дієздатний, безпорадним не був. Між лікуванням уїжджав до Лоо. Дядько сам мав можливість себе забезпечувати, отримував підвищену пенсію, мав накопичення. Коли постало питання щодо лікування за кордоном, дядько підтримав цю ідею, оскільки мав на це гроші. В кінці березня свідок зустрічався з ОСОБА_4, він має спільні фото, коли вони відпочивали у лісі в 11 районі, тут ОСОБА_5 був вже без волосся після хіміотерапії. Стороннього догляду ОСОБА_5 не вимагав, самостійно уїжджав та приїжджав, мін мав дорогий автомобіль, мав, ймовірно, якісь заощадження, забезпечував себе самостійно, хоча ОСОБА_4 пропонував гроші на лікування. ОСОБА_4 знав, що його батько хворіє. ОСОБА_4 приїжджав, коли мав можливість, постійне спілкування було по телефону, процес лікування ОСОБА_4 контролював віддалено, пропонував матеріальну допомогу. ОСОБА_5 мав нормальний стан, але на Україні воно погіршилося, йому допомагав ОСОБА_26, це брат його однокласника, він з ним знаходився, допомагав йому, чи допомагав ОСОБА_26 за проханням ОСОБА_4, свідок не знає. Виїхати з України ОСОБА_5 не мав змоги, брат однокласника виходив на зв'язок. ОСОБА_3 теж допомагала, але й вона сама в похилому віці, вони з дядьком мали нормальні стосунки, але останнім вони зіпсувалися, чи із-за квартири свідок не може пояснити. Майно після смерті ОСОБА_5 не розподілялося, ОСОБА_4 - єдиний спадкоємець. В квартиру діда оселилися якісь люди, можливо, ОСОБА_3 підпала під їх вплив, вони й займаються справою. Про це свідок знає від ОСОБА_4. ОСОБА_4 не приїжджав до свого батька на Україну після 01 квітня 2014 року, ОСОБА_5 не приїжджав до Російської Федерації до свого сина після 01 квітня 2014 року. У 2013 році відповідач запрошував свого батька до м. Санкт-Петербургу, можливо, але мета такої поїздки була під питанням, ОСОБА_4 сам приїжджав, зустрічалися в місті Зеленоград, до України не їздив. ОСОБА_4 на той момент мав вже маленьку дитину, та скоріш за все, ОСОБА_5 не їздив.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, оглянувши матеріали за результатами виконання судових доручень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 24 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено відповідний актовий запис № 940.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що «ОСОБА_4» народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками вказані: «ОСОБА_5 и ОСОБА_15» (мовою документа).

Згідно копії домової книги для прописки громадян, що проживають в квартирі АДРЕСА_3, вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрований у вказаній квартирі.

З довідки про причину смерті (до форми № 106/0 № 306), виданої 24.07.2014 року, вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, причина смерті: інтоксикація, злоякісне новоутворення ротоглотки.

ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого брата - ОСОБА_6, яка складається з 1/4 частки квартири АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.12.2013 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15379342 від 25.12.2013 року.

ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_6, яка складається з 3/4 часток квартири АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.12.2013 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15379525 від 25.12.2013 року.

З акту про випадок професійного захворювання від 30 вересня 2010 року вбачається, що ОСОБА_5, 1960 року народження, отримав професійне захворювання та втратив працездатність; діагноз: шийно-плечова радикулопатія з нейродистрофічним синдромом, попереково-крижова радикулопатія. Професійне захворювання виникло у зв'язку з тривалою роботою в умовах тяжкості та напруженості трудового процесу, комбінованої вібрації; несприятливого мікроклімату, шумі; дванадцятигодинній робочій зміні. Акт складено комісією ВАТ «Карельський окатиш»; Департамент металургійного комплексу; м. Костомукша.

ОСОБА_5, 1960 року народження знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні № 1 Багатопрофільної лікарні м. Сєвєродонецьк з 21.12.2013 року по 02.01.2014 року з діагнозом: гострий ілеофеморальний флеботромбоз зліва, що підтверджується епікризом № 24359.

Згідно довідки серії МСЭ-2006 № 0020851, виданої 13.04.2013 року бюро № 45 - Філія ФКУ «ГБ МСЭ по Краснодарському краю» ОСОБА_5 втратив 20% працездатності у зв'язку з професійним захворюванням з 09.09.2010 року; акт про випадок професійного захворювання від 07.12.2010 року ВАТ «Карельський окатиш». Строк встановлення ступеню втрати професійного захворювання з 01.04.2013 року по 01.04.2014 року.

З довідки № 10749/13, виданої Московською онкологічною лікарнею, вбачається, що ОСОБА_5, 1960 року народження, знаходився на лікуванні у 2 радіологічному відділенні при Московській онкологічній лікарні № 62 з 29.10.2013 року по 22.11.2013 року з приводу: С 10.8 рак рото-гортаноглотки з метастазами у підщелепні л/вузли справа, л/вузли шиї з обох сторін, ст.T3N2M0.

Згідно виписного епікризу, виданого Московською міською онкологічною лікарнею № 62, вбачається, що ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні у 2 радіологічному відділенні ГБУЗ МГОБ 62 ДЗМ з 29.10.2013 року по 22.11.2013 року. Діагноз при виписці: С 10.8 рак рото-гортаноглотки з метастазами у підщелепні л/вузли справа, л/вузли шиї з обох сторін, ст.T3N2M0.

З наданої до суду копії спадкової справи № 18/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, вбачається, що після смерті ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини за законом звернулись тітка померлого - ОСОБА_3 та син померлого - ОСОБА_4.

Наказ від 28.01.2014 року (том 1, а.с. 36) не береться судом до уваги, адже вказаний наказ містить суттєві дописки, записи та написи, які зроблені невідомими особами. За таких обставин суд не вважає достовірним зміст цього наказу.

Згідно із довідкою № 42 від 15.12.2017 року, виданою Управлінням Пенсійного фонду РФ в м. Костомукша Республіки Карелія, ОСОБА_5, який проживав в м. Костомукша перебував на обліку в Управління як отримувач пенсії за віком. Виплата пенсії з урахуванням районного північного коефіцієнта здійснювалася в розмірі 15933,01 рублів через кредитну установу Сбербанк. Виплата припинена на підставі телефонограми родичів про смерть на території іноземної держави України з 01.02.2015 року.

Вищевказаний щомісячний розмір пенсії померлого ОСОБА_5, який виплачувався на його ім'я до січня 2015 року включно, підтверджується історією виплати, наданою 15.12.2017 року Управлінням Пенсійного фонду РФ в м. Костомукша Республіки Карелія (том 1, а.с. 168).

Відповідно до копії листа державної установи - Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Костромукша Республіки Карелія (міжрайонне) № 142 від 05 лютого 2018 року, за заявою громадянина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, батька ОСОБА_4, який проживає в м. Костромукша, виплата пенсії здійснювалася через картковий рахунок міжнародної системи Управління Банківських карток Ощадбанку Росії № рахунку НОМЕР_3 з можливістю отримання пенсії в будь-якому регіоні Російської Федерації та за її межами, в тому числі Україні.

Згідно із ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яку ратифіковано Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 та учасниками якої є Україна та Російська Федерація (далі - Конвенція), документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення.

Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Конвенції провадження по справах про спадкування рухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої мав місце проживання спадкодавець у момент своєї смерті.

Провадження по справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що цей позов заявляється одночасно з двох матеріально-правових підстав, які передбачені ч. 3 та ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно із ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Статтями 202, 203 СК встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

З вищенаведених письмових доказів вбачається, що померлий ОСОБА_5 щомісячно отримував пенсію за віком в розмірі 15933,01 російських рублів, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.07.2014 року складає 5548 грн. 51 коп. Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в Україні станом на 01 січня 2014 року складав 949 грн. Отже, ОСОБА_5 як особа, яка отримувала щомісячний дохід у розмірі більше 5000 грн., не був особою, яка потребувала матеріальної допомоги.

Крім того, допитані в судовому засіданні за клопотаннями представника позивача та відповідача свідки показали, що у ОСОБА_5 була висока пенсія, яку він отримував як громадянин Російської Федерації, він не потребував матеріальної підтримки. Доказів того, що ОСОБА_5 будь-коли повідомляв відповідачу про необхідність надання йому матеріальної допомоги на проживання або на лікування до суду надано не було.

Таким чином, відповідач ОСОБА_4 не був особою, яка у розумінні ч. 3 ст. 1224 ЦК України ухилялася від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, адже у його батька ОСОБА_5 не було потреби в утриманні, а у ОСОБА_4 відповідно не було такого обов'язку.

Стосовно посилань на ч. 5 ст. 1224 ЦК України суд зазначає, що згідно із вказаною нормою закону за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та потребував допомоги відповідача, а останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, на думку суду, слід враховувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення одночасне існування сукупності обставин:

1) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання;

2) перебування спадкодавця в безпорадному стані;

3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_12 до останніх днів життя ОСОБА_5 самостійно пересувався, але зловживав алкогольними напоями. Свідок ОСОБА_13 пояснила, що в останні два місяці до часу своєї смерті ОСОБА_5 рідко виходив з квартири, мало пересувався, їжу йому готувала позивач та мати свідка, адже йому було боляче ковтати. Свідок ОСОБА_14 вказала, що останній час перед смертю ОСОБА_5 самостійно пересувався. Свідок ОСОБА_16 пояснила, що за 2-3 тижні до смерті ОСОБА_5 вживав лише рідку їжу, проте він самостійно пересувався, був здатний вийти у магазин, хоча судячи з його вигляду він вже втратив інтерес до життя.

Вищевказані показання свідків в сукупності із вищенаведеними письмовими доказами щодо стану здоров'я ОСОБА_5 дозволяють суду дійти висновку про те, що ОСОБА_5 страждав на ракову хворобу, проте до останніх днів свого життя самостійно пересувався, міг вживати алкоголь, виходити у магазин тощо. Тобто, ОСОБА_5 не перебував у безпорадному стані і міг самостійно забезпечити умови свого життя. Той факт, що позивач готувала йому їжу, не свідчить про його безпорадний стан. На думку суду, ця обставина лише свідчить про турботу позивача щодо ОСОБА_5, проте не свідчить про те, що без такої турботи ОСОБА_5 не зміг би самостійно придбати чи приготувати собі їжу.

Також, розмір щомісячного доходу ОСОБА_5 дозволяє суду дійти висновку про те, що він не потребував матеріальної допомоги з боку сина у зв'язку із своєю хворобою. Суд повторює, що розмір пенсії ОСОБА_5 суттєво перевищував розмір прожиткового мінімуму станом на 2014 рік і при цьому до суду не було надано доказів того, що ОСОБА_5 будь-коли просив свого сина про матеріальну допомогу.

За таких обставин суд вважає, що позов заявлено повністю необґрунтовано і у його задоволенні належить відмовити.

Враховуючи те, що відповідач заявляв клопотання про передачу розгляду цієї справи за підсудністю до суду на території Російської Федерації, у задоволенні якого судом було відмовлено шляхом постановлення протокольної ухвали, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 48 Конвенції, провадження по справах про спадкування рухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої мав місце проживання спадкодавець у момент своєї смерті.

Провадження по справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно.

Положення пунктів 1 і 2 цієї статті застосовуються також при розгляді спорів, що виникають у зв'язку з провадженням по справах про спадщину.

Згідно із ч. 1 ст. 114 ЦПК України (в редакції, яка була чинною станом на час подання цього позову до суду) позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 42 постанови Пленуму ВССУ виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про усунення від права на спадкування.

До складу спадкового майна у спірних правовідносинах входить право власності на квартиру, яка розташована у м. Сєвєродонецьку Луганської області, у зв'язку із чим ця справа мала розглядатися саме Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за правилами виключної підсудності.

Стосовно можливої наявності у складі спадкового майна нерухомого майна на території Російської Федерації суд зазначає, що по-перше до суду не було надано доказів наявності такого спадкового майна. По-друге, стаття 48 Конвенції правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах не визначає правил, за якими має здійснюватися провадження у справах про спадкування двох або більше об'єктів нерухомого майна, які знаходяться на території різних Договірних Сторін. На думку суду, в такому випадку суд має перевіряти чи знаходиться хоча б один з об'єктів нерухомого майна в межах територіальної підсудності суду та керуватися статтею 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», де вказано, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України, а також статтею 77 вказаного Закону, де вказано, що підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 14 від 01.02.2017 року про сплату судового збору у сумі 640 грн. 00 коп. Разом з тим, у задоволенні позову судом було відмовлено, у зв'язку із чим суд не вважає за необхідне стягувати ці судові витрати на користь позивача.

Стосовно витрат на правову допомогу в сумі 14150 грн., які у клопотанні від 08.01.2018 року (том 1, а.с. 151) просив забезпечити позивач, суд зазначає, що позивач або його представник протягом всього часу розгляду справи не просили суд відшкодувати ці судові витрати за наслідками вирішення справи. Всупереч вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України позивач або його представник не подали разом з першою заявою по суті спору (відзивом) попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, у зв'язку із чим у суду є підстави для відмови у їх розподілі на підставі ч. 2 ст. 134 ЦПК України. Крім того, вказані судові витрати не підтверджені належними доказами, зокрема квитанціями про їх сплату на користь адвоката ОСОБА_2, копіями документів про їх прийняття адвокатом ОСОБА_2 саме в якості оплати послуг за цієї справою, розрахунком кожної складової цих витрат по годинам роботи адвоката ОСОБА_2 тощо.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування за законом.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 19 вересня 2018 року.

Суддя Д.Б. Баронін