Провадження № 2/369/64/18
11.09.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Ковриженко М.В.,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення порядку користування та усунення перешкод у користуванні квартирою,

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визначення порядку користування та усунення перешкод у користуванні квартирою, посилаючись на те, що на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 26 лютого 2005 року за реєстровим № 1242, їй на праві власності належить 3/5 частин квартири АДРЕСА_1. Її право власності було зареєстроване в установленому законом порядку на той час в Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповідним витягом.
Інші 2/5 частин цієї квартири належить на праві власності ОСОБА_3, яка проживає в цій квартирі з членами своєї сім»ї: чоловік ОСОБА_7, повнолітні діти: ОСОБА_4, ОСОБА_8.
Між нею і відповідачкою та членами її родини склались неприязні стосунки, так як вони перешкоджають їй у вільному користуванні належною їй на праві власності частиною квартири. Їхня спільна квартира складається із двох кімнат площею 16,0 кв.м. та 10,9 кв.м., кухні 7,6 кв.м., ванни площею 2,6 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., вбудованої шафи 0,6 кв.м., комори 0,7 кв.м., лоджії 1,9 кв.м., загальною площею. 48,6 кв.м., житловою-26,9 кв.м..
На даний час вона займає кімнату 16,0 кв.м., а відповідачка-10,9 кв.м.. Відповідачка створює їй умови, неможливі для проживання. А саме, в її кімнату було відрізано електропроводку, тому вона залишилась без світла. Відповідачкою було зайнято всю кухню, що вона не має можливості поставити собі навіть стола для того, щоб мати можливість приготувати їду, не може поставити свій холодильник, повісити навісну шафу. Крім того, їй забороняється користуватись ванною кімнатою та санвузлом, на спільній коморі було поставлено замок, тому вона також позбавлена доступу до неї. Виникають спірні питання і по оплаті за комунальні послуги, тому щоб захистити своє порушене право, вона змушена звернутись до суду з даним позовом, щоб визначити порядок користування та усунути перешкоди в користуванні своєю власністю. Для захисту своїх законних прав вона як власник 3/5 частин квартири, має право на визначення їй у користування кімнати площею 16,0 кв.м., а відповідачці-10,9 кв.м., інші приміщення квартири повинні бути у спільному користуванні. Своїм рішенням виконком Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за № 19 від 26 лютого 2015 року надав погодження на розподіл особистих рахунків між співвласниками квартири, але відповідачка не дає свій дозвіл, тому вирішити це питання мирним шляхом неможливо. Неможливо вирішити питання і про підключення її кімнати до електричних мереж, так як відповідачка перешкоджає в цьому.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 15, 16, 355, 356, 358, 383, 386, 391 ЦК України просила визначити порядок користування квартирою № 14 в будинку № 2 по вул. Комарова в с. Мила, Києво-Святошинського району, Київської області, а саме виділити їй, ОСОБА_1, в користування кімнату площею 16,0 кв.м., лоджію 1,9 кв.м., а ОСОБА_3 виділити в користування кімнату площею 10,9 кв.м., приміщення: кухню площею 7,6 кв.м., ванну площею 2,6 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., вбудовану шафу площею 0,6 кв.м., коморку-0,7 кв.м. залишити у спільному користуванні; Зобов»язати ОСОБА_3 не чинити їй перешкод у користуванні приміщеннями квартири загального користування: звільнити місце на кухні для встановлення столу, холодильника, навісної шафи, надати доступ до ванної кімнати, вбиральні, комори; надати дозвіл на розподіл особистих рахунків для сплати комунальних послуг та розділення абонентських рахунків для встановлення окремих електролічильників та підключення її як споживача до електричних мереж.
В послідуючому позивач ОСОБА_1 подала до суду 14 березня 2018 року позовну заяву в порядку вимог ст. 49 ЦПК України, до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення порядку користування та усунення перешкод у користуванні квартирою, посилаючись на те, що на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 26 лютого 2005 року за реєстровим № 1242, їй на праві власності належить 3/5 частин квартири АДРЕСА_1. Її право власності було зареєстроване в установленому законом порядку на той час в Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповідним витягом.
Інші 2/5 частин цієї квартири належить на праві власності відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. На підставі наданого до суду свідоцтва про право власності на житло від 11 липня 2014 року та витягу про реєстрацію в Реєстрі речових прав на нерухоме майно від 28 липня 2014 року, кожному із них належить на праві власності по 1/9 частині квартири АДРЕСА_2.
Між нею і відповідачкою та членами її родини склались неприязні стосунки, так як вони перешкоджають їй у вільному користуванні належною їй на праві власності частиною квартири. Їхня спільна квартира складається із двох кімнат площею 16,0 кв.м. та 10,9 кв.м., кухні 7,6 кв.м., ванни площею 2,6 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., вбудованої шафи 0,6 кв.м., комори 0,7 кв.м., лоджії 1,9 кв.м., загальною площею. 48,6 кв.м., житловою-26,9 кв.м..
На даний час вона займає кімнату 16,0 кв.м., а відповідачка-10,9 кв.м.. Відповідачі створюють їй умови, неможливі для проживання. А саме, в її кімнату було відрізано електропроводку, тому вона залишилась без світла. Відповідачами було зайнято всю кухню, що вона не має можливості поставити собі навіть стола для того, щоб мати можливість приготувати їду, не може поставити свій холодильник, повісити навісну шафу. Крім того, їй забороняється користуватись ванною кімнатою та санвузлом, на спільній коморі було поставлено замок, тому вона також позбавлена доступу до неї. Виникають спірні питання і по оплаті за комунальні послуги, тому щоб захистити своє порушене право, вона змушена звернутись до суду з даним позовом, щоб визначити порядок користування та усунути перешкоди в користуванні своєю власністю. Для захисту своїх законних прав вона, як власник 3/5 частин квартири, має право на визначення їй у користування кімнати площею 16,0 кв.м., а відповідачці-10,9 кв.м., інші приміщення квартири повинні бути у спільному користуванні. Своїм рішенням виконком Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за № 19 від 26 лютого 2015 року надав погодження на розподіл особистих рахунків між співвласниками квартири, але відповідачка не дає свій дозвіл, тому вирішити це питання мирним шляхом неможливо. Неможливо вирішити питання і про підключення її кімнати до електричних мереж, так як відповідачка перешкоджає в цьому.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 15, 16, 355, 356, 358, 383, 386, 391 ЦК України просила визначити порядок користування квартирою № 14 в будинку № 2 по вул. Комарова в с. Мила, Києво-Святошинського району, Київської області, а саме виділити їй, ОСОБА_1, в користування кімнату площею 16,0 кв.м., лоджію 1,9 кв.м., а ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виділити в користування кімнату площею 10,9 кв.м., приміщення: кухню площею 7,6 кв.м., ванну площею 2,6 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., вбудовану шафу площею 0,6 кв.м., коморку-0,7 кв.м. залишити у спільному користуванні; Зобов»язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити їй перешкод у користуванні приміщеннями квартири загального користування: звільнити місце на кухні для встановлення столу, холодильника, навісної шафи, надати доступ до ванної кімнати, вбиральні, комори; надати дозвіл на розподіл особистих рахунків для сплати комунальних послуг та розділення абонентських рахунків для встановлення окремих електролічильників та підключення її як споживача до електричних мереж.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і представник позивача позов підтримали і просили його задовольнити.
У судове засідання відповідачі не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.
Оскільки в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і представник позивача не заперечували проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно вимог ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного судочинства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що за Договором купівлі-продажу 3/5 частин квартири від 26 лютого 2005 року позивач ОСОБА_1 є власником 3/5 частини квартири під № 14 у будинку під № 2 по вул. Комарова, що знаходиться в с. Мила, Києво-Святошинського району, Київської області, одна жила кімната площею 16,0 кв.м.. Вказана квартира-двокімнатна, житловою площею 26,9 кв.м., загальною площею 48,6 кв.м..
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 березня 2005 року за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 3/5 частин квартири АДРЕСА_3.
Рішенням виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26 лютого 2015 року № 19 «Про надання погодження на розподіл особових рахунків в квартирі АДРЕСА_4» вирішено надати погодження на розподіл особових рахунків між власниками квартири АДРЕСА_5: ОСОБА_9-на 2/5 частин квартири, ОСОБА_1-на 3/5 частин квартири.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 11 липня 2014 року Орган приватизації Товариства з обмеженою відповідальністю «Дмитрівка Комунсервіс» посвідчив, що квартира (приміщення квартири спільного заселення), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3-1/9 та членам її сім»ї: ОСОБА_4-1/9, ОСОБА_8-1/9. Квартира (кімната у квартирі спільного заселення) приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири (кімнат) становить 18,92 кв.м., а відновна вартість на момент приватизації 9,73 грн.. Характеристика квартир (кімнат) та її обладнання наведені у Технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 08 липня 2014 року № 10.

Згідно Свідоцтва про народження серії І-ОК № 284020 від 28 жовтня 2014 року ОСОБА_5 народилась 01 вересня 1998 року і її батьками є ОСОБА_10 і ОСОБА_3.

Згідно Технічного паспорту на квартиру № 14 в житловому будинку № 2 по вул. Комарова в с. Мила, квартира розташована на 4 поверсі 4-поверхового будинку та складається з 2 кімнат житловою площею 26,9 кв.м., у тому числі 1-а кімната-16,0 кв.м., 2-а кімната-10,9 кв.м.., кухні площею 7,6 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., ванної кімнати 2,6 кв.м., коридору 7,7 кв.м., кладови 0,7 кв.м… Квартира обладнана лоджією 1,9 кв.м.. Загальна площа квартири 48,6 кв.м..

Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності.

Згідно вимог ст. 356 ЦК України власністю двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За правилами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 в частині заявлених вимог про визначення порядку користування квартирою підлягає задоволенню, оскільки позивачка довела в цій частині позов, і тому слід визначити порядок користування квартирою № 14 в будинку № 2 по вул. Комарова в с. Мила, Києво-Святошинського району, Київської області, а саме виділити ОСОБА_1 в користування жилу кімнату площею 16,0 кв.м., лоджію площею 1,9 кв.м., а ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виділити в користування жилу кімнату площею 10,9 кв.м.. Приміщення: кухню площею 7,6 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню пдлощею1,2 кв.м., вбудовану шафу площею 0,6 кв.м., комору площею 0,7 кв.м. залишити у спільному користуванні сторін у справі.

Також слід зобов»язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні приміщеннями загального користування квартири АДРЕСА_5.

В частині заявлених вимог позивача ОСОБА_1 про зобов»язання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити їй перешкод у користуванні приміщеннями квартири загального користування, а саме звільнити місце на кухні для встановлення столу, холодильника, навісної шафи, надати доступ до ванної кімнати, вбиральні, комори; надати дозвіл на розподіл особистих рахунків для сплати комунальних послуг та розділення абонентських рахунків для встановлення окремих електролічильників та підключення її як споживача до електричних мереж, то суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів в їх обгрунтування.

Надані позивачем копію Акту від 04 листопада 2017 року, довідки ТОВ «Дмитрівка Комунсервіс» від 26 березня 2014 року № 22, фотокартки, розрахунки площі кімнат в квартирі, довідки ТОВ «Дмитрівка Комунсервіс» від 22 березня 2018 року № 50 не є безспірними доказами вказаних вище заявлених вимог позивача.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 в наданих суду поясненнях також вказувала, що позивач ОСОБА_1 не визнає її права і прав її дітей на всі підсобні приміщення спірної квартири і позбавляє її можливості користуватися кухнею, захаращуючи її новими предметами і меблями, на свій розсуд переміщує речі та меблі по всій квартирі, користувалась електрообігрівачем, відмовляючись сплачувати надані послуги електропостачання.

Кожна із сторін не підтвердила та не спростувала вищевказаних доводів.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення в цій частині вимог позивача ОСОБА_1.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача в розмірі 426 грн. 66 коп. з кожного.

Керуючись п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 321, 355, 356, 358, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 280, 281, 282, 283, 284 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою № 14 в будинку № 2 по вул. Комарова в с. Мила, Києво-Святошинського району, Київської області, а саме виділити ОСОБА_1 в користування жилу кімнату площею 16,0 кв.м., лоджію площею 1,9 кв.м., а ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виділити в користування жилу кімнату площею 10,9 кв.м.. Приміщення: кухню площею 7,6 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню пдлощею1,2 кв.м., вбудовану шафу площею 0,6 кв.м., комору площею 0,7 кв.м. залишити у спільному користуванні сторін у справі.

Зобов»язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні приміщеннями загального користування квартири АДРЕСА_5.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, яка проживає за адресою: 08112, АДРЕСА_7 на користь ОСОБА_1, яка проживає за адресою: 08112, АДРЕСА_8 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 426 грн. 66 коп..

Стягнути з ОСОБА_4, який проживає за адресою: 08112, АДРЕСА_7 на користь ОСОБА_1, яка проживає за адресою: 08112, АДРЕСА_8 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 426 грн. 66 коп..

Стягнути з ОСОБА_5, яка проживає за адресою: 08112, АДРЕСА_7 на користь ОСОБА_1, яка проживає за адресою: 08112, АДРЕСА_8 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 426 грн. 66 коп..

Повне заочне рішення суду складено 28 вересня 2018 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.