ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/73/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя-доповідач),

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: апелянта ОСОБА_4, її представника адвоката ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, її представника адвоката ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2018 року (суддя Мазурок О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особи ОСОБА_8, Хмельницька районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 20 травня 2000 року помер її батько, ОСОБА_9, який до дня смерті постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя заповіту не лишив, тому все належне йому майно відповідно до спадкової справи №1177-2000 від 8 грудня 2000 року було розподілене між всіма спадкоємцями першої черги. Відповідно до архівної довідки від 6 вересня 2017 року спадкоємцям ОСОБА_9 видане свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних частках, а саме дружині ОСОБА_10, сину ОСОБА_11 та дочці ОСОБА_4 Таким чином, позивач, її мати та брат стали співвласниками по 1/3 частині кожному домоволодіння, яке розташоване у с. Нижчі Вовківці Хмельницького району по вул. Корольова, 38.

19 вересня 2005 року помер ОСОБА_11 У свідоцтві про смерть місцем смерті зазначено його місце реєстрації в селищі Богданівці, хоча фактично помер в с. Нижчі Вовківці у будинку, де він проживав разом зі своєю матірю.

Після смерті ОСОБА_11 залишилось спадкове майно, а саме: 1/3 домоволодіння по вул. Корольова, 38 у с. Нижчі Вовківці, яке не було оформлене і не зареєстроване ним за життя, та квартира АДРЕСА_1, що в селищі Богданівці Хмельницького району.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_11 стали його мати, ОСОБА_10, та троє його дітей, в тому числі, найменша дитина ОСОБА_6, відповідач. Двоє старших дітей заяв про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подали і на даний час на отримання спадщини не претендують.

З урахуванням іншої 1/3 частини домоволодіння, яку ОСОБА_10 успадкувала після смерті свого чоловіка, остання фактично стала власником 1/2 частини зазначеного будинку.

29 червня 2013 року ОСОБА_10 померла. За життя вона залишила заповіт на все майно, яке їй належало б на день смерті, на імя доньки ОСОБА_4 та онуки ОСОБА_8 в рівних частках кожній. Після спливу шестимісячного строку спадкоємцям ОСОБА_4 та ОСОБА_8 видані свідоцтва про право на спадщину в рівних частинах кожному за заповітом тільки на 1/3 домоволодіння. Однак, що стосується 1/6 домоволодіння, яке розташоване по вул. Корольова, 38 у с. Нижчі Вовківці, та 1/2 квартири АДРЕСА_2, які раніше належали ОСОБА_11, 20 жовтня 2017 року Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_10, оскільки за життя вона прийняла, але не оформила дане майно.

У звязку з цим позивач просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме:

- на 1/6 житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, які складаються з: житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 81,8 кв.м, житловою площею 54,2 кв.м, прибудови літ «а», ґанку, хліва літ «Б», хліва літ. «В», хліва літ. «Г», які розташовані по вул. Корольова, 38 в с. Нижчі Вовківці Хмельницького району;

- на 1/2 квартири АДРЕСА_3.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати частково, ухвалити нове рішення, яким позов задоволити частково та визнати за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, а саме: на 1/6 житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 81,8 кв.м, житловою площею 54,2 кв.м, прибудови літ. «а», ґанку, хліва літ «Б», хліва літ. «В», хліва літ. «Г», які розташовані по вул. Корольова, 38 в с. Нижчі Вовківці Хмельницького району Хмельницької області.

Вважає вказане рішення прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що судом не було надано належної оцінки та не було враховано при прийнятті рішення докази, що містяться в матеріалах справи, які підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_11 та його матері ОСОБА_10 за адресою: вул. Корольова, 38, с. Нижчі Вовківці Хмельницького району (довідка від 29 листопада 2017 року №1170, копія клопотання Прокуратури Хмельницького району від 19 вересня 2005 року, корінець лікарського свідоцтва про смерть від 20 квітня 2005 року).

Крім того, апелянт зазначає, що нею двічі подавалось клопотання про приєднання до матеріалів справи заяв свідків, які б могли підтвердити факт спільного проживання ОСОБА_11 та його матері ОСОБА_10 за адресою: вул. Корольова, 38 у с. Нижчі Вовківці Хмельницького району, проте клопотання було відхилено. Зазначені докази до матеріалів справи приєднано не було, відповідно судом не досліджувались.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вважає її безпідставною, а рішення, що оскаржується, законним та обґрунтованим. Відповідач зазначає, що виходячи з відсутності в матеріалах справи належних і допустимих доказів того, хто станом на 15 квітня 1991 року був членом колгоспного двору №38 по вул. Корольова в с. Нижчі Вовківці Хмельницького району, головою якого був ОСОБА_9, суд першої інстанції був позбавлений можливості дослідити правомірність і обґрунтованість позовних вимог у цій частині.

Крім того, як відмічає відповідач, твердження суду першої інстанції про те, що до суду не було надано доказів, які підтверджують, що ОСОБА_10 на момент смерті ОСОБА_11 проживала разом з ним по вул. Корольова, 38 у с. Нижчі Вовківці Хмельницького району, є обґрунтованим, оскільки згадані в апеляційній скарзі позивачем письмові докази суперечать іншим письмовим доказам у справі.

Рішення суду в частині відмови у визнанні за позивачем права власності на спадкове майно - на 1/2 квартири АДРЕСА_3 не оскаржується, тому судом не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Спадкоємець, відповідно до ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Прийнята спадщина, відповідно до ст. 525, ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття - дня смерті спадкодавця.

Разом з тим згідно із ч. 1 ст. 563 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі смерті члена колгоспного двору спадкування майна двору не відкривається.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 20 травня 2000 року помер батько позивача ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 8). До дня смерті ОСОБА_9 постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_2.

На день смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина, в тому числі і на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Корольова, 38 в с. Нижчі Вовківці Хмельницького району Хмельницької області. Вказаний житловий будинок, як встановлено зі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, відносився до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_9 (а. с. 9).

Відповідно до архівної довідки №2648/01-18 від 6 вересня 2017 року - по документам архівного фонду Хмельницької районної державної нотаріальної контори, після померлого 20 травня 2000 року гр. ОСОБА_9, заведена спадкова справа №1177-2000 від 8 грудня 2000 року, спадкоємцям: дружині ОСОБА_10, сину ОСОБА_11, дочці ОСОБА_4 - видано свідоцтво про право на спадщину в рівних частинах кожному - на гуманітарну матеріальну допомогу за рахунок Швейцарського фонду в сумі 400 доларів США (а. с. 10).

19 вересня 2005 року помер ОСОБА_11, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а. с. 11).

29 червня 2013 року померла ОСОБА_10, про що засвідчує копія свідоцтва про смерть (а. с. 16).

За життя ОСОБА_10 залишила заповіт на все майно, яке їй належало б на день смерті, на ім'я доньки ОСОБА_4 та онуки ОСОБА_8 в рівних частинах кожній. Даний заповіт складений спадкодавцем 17 червня 2013 року (а. с. 17).

ОСОБА_4 та ОСОБА_8 видані свідоцтва про право на спадщину в рівних частинах кожному за заповітом на 1/2 частку 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Корольова, 38, що в с. Нижчі Вовківці Хмельницького району Хмельницької області (а. с. 18-21).

Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, суд виходив з того, що до суду не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують, що ОСОБА_10 на момент смерті ОСОБА_11, який помер 19 вересня 2005 року, проживала разом з ним за адресою с. Нижчі Вовківці, вул. Корольова, 38 Хмельницького району Хмельницької області, а також, що вона прийняла спадщину після його смерті.

Також у рішенні зазначено, що не надано документів, які свідчать хто станом на 15 квітня 1991 року був членом колгоспного двору №38 по вул. Корольова в с. Нижчі Вовківці, головою якого був ОСОБА_9

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Посилання апелянта, що судом не було надано належної оцінки та не було враховано при прийнятті рішення докази, що містяться в матеріалах справи, які підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_11 та його матері ОСОБА_10 за адресою: вул. Корольова, 38, с. Нижчі Вовківці Хмельницького району (довідка від 29 листопада 2017 року №1170, копія клопотання Прокуратури Хмельницького району від 19 вересня 2005 року, корінець лікарського свідоцтва про смерть від 20 квітня 2005 року), висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Наявні докази є суперечливими та доводять, що ОСОБА_11 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_3.

Посилання апелянта на те, що судом було відхилено її клопотання про приєднання до матеріалів справи заяв свідків, які б могли підтвердити факт спільного проживання ОСОБА_11 та його матері ОСОБА_10 за адресою: вул. Корольова, 38 у с. Нижчі Вовківці Хмельницького району, у звязку з чим такі докази не досліджувались, є безпідставними та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Обставини справи, відповідно до ст. 78 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Пояснення осіб, викладені в письмовому вигляді і надані до суду не можуть бути допустимими доказами.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Місцевим судом встановлено обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, встановлено характер спірних правовідносин, досліджено докази та пояснення сторін. Судом застосована правова норма, що підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 5 листопада 2018 року.

Судді А.В. Купельський

ОСОБА_2

ОСОБА_3

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Категорія - 39

Доповідач - Купельський А.В.