провадження№ 2/336/1510/2018

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Суркової В.П.,

при секретарі Прохоровій А.О.,

за участю представника

відповідача адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 336/1615/18 провадження № 2/1510/2018 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на малолітню дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з первісним позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За змістом позову, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2005 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, оскільки на момент ухвалення рішення суду відповідач мав неповнолітню дитину, на яку сплачував аліменти на користь ОСОБА_5 у розмірі ? частки з усіх видів заробітку. На теперішній час ця дитина досягла повноліття. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружину, батьків на своєму утриманні відповідач не має, стан здоровя дозволяє йому працювати.

З підстав, передбачених ст. ст. 150, 180-184, 192 СК України, позивач просить змінити розмір аліментів і стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 17 квітня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було.

ОСОБА_3 подав зустрічний позов про зміну розміру аліментів. За змістом позову, не заперечує проти свого обовязку утримувати неповнолітнього сина, але не згоден зі способом присудження аліментів. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що він являється приватним підприємцем та має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого отримує в натурі, також має на утриманні батька інваліда.

З підстав, передбачених ст. ст. 182-184,192 СК України, просить змінити розмір аліментів: стягувати з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_2 підтримала вимоги позову з підстав, викладених у позові, наполягає на його задоволенні, заперечує проти задоволення зустрічного позову.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_1 заперечує проти первісного позову, підтримує зустрічний позов та додала, що її довіритель не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, запропонованому позивачем. З цих підстав просила про задоволення зустрічного позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив

фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ЖС № 255076, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Дитина проживає разом з матірю.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2005 року з відповідача на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини.

При вирішенні справи суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Статтею 181 Сімейного Кодексу України визначні способи виконання батьками обовязку утримувати дитину.

Так, ч. ч. 1, 3 цієї статті передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здійбностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч.2 ст. 51 Конституції України та, ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України).

За положеннями ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що домовленість між сторонами щодо способу виконання обовязку утримувати дитину не досягнута. Оскільки дитина проживає разом з матірю, право вибору того чи іншого способу виконання цього обовязку належить саме матері дитини. При цьому суд виходить із засад рівності обовязку батьків з утримання дітей, тому вважає за доцільне підвищити розмір аліментів до ? частини заробітку (доходу) батька дитини, який, на думку суду, буде домірним як потребам дитини, так і майновому стану платника аліментів.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного.

За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн., від сплати якого позивач була звільнена при проявленні позову до суду.

Керуючись ст. ст. 18, 180, 182, 192 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 263- 265, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, РОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2) про зміну розміру аліментів на малолітню дитину задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про заміну стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду

Суддя В.П. Суркова