Ухвала

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 161/9971/15-ц

провадження № 61-44384ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду від 18 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Подана 14 вересня 2018 року касаційна скарга не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

ОСОБА_1 додано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір». Заявник посилається на складний майновий стан, оскільки ОСОБА_1 ніде не працює, доглядає за чотирма неповнолітніми дітьми, на даний час вагітна, тому немає коштів для сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 7 308,00 грн. Крім того, квартира, в якій проживає сім'я знаходиться у іпотеці.

На підтвердження вказаних умов, заявником до касаційної скарги додано копію посвідчень дітей з багатодітної сім'ї, копію протоколу ультразвукового обстеження та копію будинкової книги.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір», частиною першою

статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, за певних умов та у порядку, передбаченому законом, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення; зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

У статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Наведені у клопотанні доводи ОСОБА_1 та надані у їх підтвердження докази не можна визнати такими, що унеможливлюють чи утруднюють сплату судового збору, оскільки заявником не надано належних доказів на підтвердження саме його складного матеріального стану (відповідний акт про майновий стан заявника або інші докази щодо його матеріального стану), не зазначені умови, які відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, а безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням

статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги задоволення не підлягає, а тому заявник має сплатити судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 7 пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

З постанови апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2018 року вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду першої інстанції у липні 2015 року з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 20 017,58 доларів США, що за курсом НБУ складає 421 169,88 грн.

Тобто заявлено одну позовну вимогу майнового характеру.

Підпунктом першим пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з 01 січня 2015 року у розмірі

1 218,00 грн.

Враховуючи викладене, судовий збір за подання позовної заяви в суд першої інстанції становить 3 654,00 грн. Таким чином, заявнику за подання касаційної скарги слід сплатити 7 308,00 грн (3 654,00 грн х 200 %) судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у

Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Луцького міськрайонного суду від 18 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2018 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду від 18 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 11 жовтня

2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило