Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/243/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Коваля А.Б.

секретаря судового засідання Безвенюк Н.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

В січні 2018 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, просить визнати за нею ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1. Визнати за нею ОСОБА_1, право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,3360га, що розташована по АДРЕСА_1, надану для ведення особистого селянського господарства, державний акт на землю серії НОМЕР_2 виданий на підставі рішення сесії Дмитрушківської сільської ради від 09.08.1996 року за №45. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог, позивача посилається на те, що 10.04.1980 року вони з відповідачем уклали шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 10.04.1980 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області. У шлюбі у них народилося троє дітей, які є повнолітніми. У 1982 році вони за спільні сімейні кошти розпочали будувати житловий будинок АДРЕСА_1 та у 1988 закінчили будівництво даного житлового будинку і отримали свідоцтво про право власності НОМЕР_5 від 09.06.1988 року видане виконавчим комітетом народних депутатів Уманської районної ради та зареєстровано в реєстрі за №105. Даний житловий будинок являється об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також земельна ділянка на якій розташований їхній будинок, площею 0,3360 га, яку їм було надано для забудови вищезазначеного житлового будинку та господарських потреб, що розташована по АДРЕСА_1 та надана для ведення особистого селянського господарства, державний акт на землю серії НОМЕР_4 виданий на підставі рішення сесії Дмитрушківської сільської ради від 09.08.1996 року за №45. 09.09.2002 року їхній шлюб було розірвано, однак після розірвання шлюбу вони примирилися та проживали однією сім'єю до грудня 2017 року. В добровільному порядку відповідач розділити їхнє майно не бажає, а тому вона вимушена звернутись з позовом до суду за захистом її порушеного права та інтересів.

Позивача в судове засідання не з'явилась, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити

Представник позивача ОСОБА_3 подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, його повідомлення було здійснено через судову владу України, шляхом оголошення на сайті Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Попередньо подав заяву проте, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує про визнання права власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 Уманського району Черкаської області, як спільного сумісного майна подружжя. Що стосується розподілу земельної ділянки, розташованої по вул. Петропавлівській 86 с. Дмитрушки Уманського району, то вона розподілу не підлягає, так як згідно ч. 5 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута ним, нею за час шлюбу внаслідок приватизації ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій або державна із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України, тобто приватизована ним земельна ділянка є його особистою приватною власністю. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони згідно пропорційно задоволених позовних вимог і тільки інші судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а так як позивач оплатила тільки судовий збір відповідно до своєї частки у спільному майні, тобто за ? частину спільно нажитого майна, то стягнення з нього на її користь судового збору неможливе. Справу просив слухати у його відсутність, у зв'язку з перебуванням на лікуванні.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі з 10 квітня 1980 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області 10 квітня 1980 року, актовий запис №9 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №94 від 09.09.2002 року (а.с.9).

Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок НОМЕР_5 від 09.06.1988р. ОСОБА_2 належить житловий будинок АДРЕСА_1

Згідно витягу з рішення №246 від 28.05.1982 року ОСОБА_2 дозволено будівництво житлового будинку в селі Дмитрушки по вул. Радянській (а.с.15).

В добровільному порядку вирішити питання про поділ спільного майна подружжя сторонам не вдалося.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КпШС України, ст.ст. 60, 61 СК України, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Подружжя має рівні права на майно. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Із справи вбачається, що позивачем по справі ОСОБА_1 сплачено судовий у розмірі 705 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.937857863.1 від 15.01.2018р.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені нею судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,3360га, що розташована по АДРЕСА_1, надану для ведення особистого селянського господарства, державний акт на землю серії НОМЕР_2 виданий на підставі рішення сесії Дмитрушківської сільської ради від 09.08.1996 року за №45.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 705 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання через Уманський міськрайонний суд Черкаської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: А. Б. Коваль