Справа № 184/2127/18
Номер провадження 2/184/696/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Малашиної Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням, а саме: приватним житловим будинком №22 по вул. Станційній м. Покров Дніпропетровської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він користується та проживає у вищезазначеному будинку, частка в розмірі 19/42 будинку належить йому на підставі договору купівлі продажу. Інша частка в розмірі 23/42 належить ОСОБА_3. На даний час у будинку позивача зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який вже декілька років фактично не проживає там, де саме він перебуває, проживає чи працює позивачу не відомо. Відповідач не бере участі в утриманні, облаштуванні та благоустрою житлового будинку. За нормами Положення «Про порядок призначення житлових субсидій», що діяло у минулі опалювальні або/та неопалювальні періоди УП та СЗН призначало позивачу відповідні субсидії. У звязку із внесенням змін від 27.04.2018 року №329 до деяких постанов КМУ, що регулюють порядок надання населенню субсидій, на сьогоднішній день та в подальшому позивач не має права (обмежена у праві) на призначення йому житлової субсидії, оскільки для її призначення необхідно подавати документи про доходи кожного члена сімї. Однак позивач не має можливості надати до управління праці документи про доходи відповідача. Крім того, у разі виникнення необхідності продажу будинку позивачу неможливо буде знайти покупців, які погодяться укласти договір купівлі продажу зазначеного будинку при зареєстрованому у житловому приміщенні громадянина, який не в змозі самостійно знятися з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Позбавлення права користування відповідача житловим будинком необхідно позивачу для отримання субсидії.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України та оголошеннями на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на ці обставини, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, про що 27.11.2018 року Орджонікідзевським міським судом постановлена відповідна ухвала.

Суд, заслухавши позивача (свідка), дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа, згідно з ч.1ст.15 ЦК України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких, зокрема, належить припинення дії, яка порушує право (п.3 ч.2ст.16 ЦК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 11.09.1986 року, (зареєстрований в реєстрі під номером 2659) ОСОБА_1 належить 19/42 частина житлового будинку №22 по вул. Станційній в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області (теперішня назва місто ОСОБА_4) - а.с.7-8.

Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 29.08.1990 року встановлено, що прийнято рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 19/42 частину житлового будинку №22 по вул. Станційній, номер запису 47 (а.с.8).

Зазначене також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, згідно якої позивач є одноособовим власником вищевказаного будинку.

Крім того, на підставі Закону України «Про засудження комуністичного та націонал соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів» №1037 VIII від 17.03.2016 року місто Орджонікідзе перейменовано на місто ОСОБА_4.

Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1236-1 від 09.08.2018 року місце проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровано за адресою:Дніпропетровсько область. ОСОБА_4, вул. Станційна, буд.22, дата реєстрації 30.12.1986 року (а.с.4).

Відповідно до акту квартального комітету №12 від 13.09.2018 року, складеного головою квартального комітету дільниці №12 ОСОБА_5 у складі сусідів свідків ОСОБА_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7. проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_5, встановлено, що за адресою по вул. Станційній , буд.22 в м. Покров зареєстрований ОСОБА_2, але не проживає за даною адресою з 2007 року і до теперішнього часу (а.с.9).

Позивач, відповідно 234 ЦПК України в судовому засіданні був допитаний як свідок та пояснив, що частина будинку №22 по вул. Станційній м. Покров Дніпропетровської області належить йому, інша частка належить ОСОБА_3 В даному будинку позивач проживає з дружиною ОСОБА_8 вже років тридцять. Раніше проживали ще сини, один виписався з зазначеного будинку, а інший відповідач по справі ні. Відповідачу було років 25, коли він поїхав з дому на заробітки, це було років одинадцять назад. Син може зателефонувати раз на пів року. Останній раз позивач розмовляв по телефону з відповідачем приблизно рік назад. Де саме він перебуває, позивачу не відомо.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_9, наявних в матеріалах справи, вона проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 з 1998 року. Позивач ОСОБА_1 є її сусідом, якого вона знає з того періоду, як заселилася. Відповідача ОСОБА_2 за адресою проживання позивача ОСОБА_1 ніколи не бачила, він там не проживав. Де знаходиться відповідач їй не відомо. Будинок належить ОСОБА_1 (а.с.27).

Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.

Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч. 1 ст. 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

В силу ст.391 ЦК України, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст.7 Закону України від 11грудня 2003року № 1382-4 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою: 4) оголошення фізичної особи померлою.

Положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідност. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, суд вважає, що позивач, будучи власником житла, довів належними та допустимими доказами порушення його права на користування і розпорядження належним йому майном, а також створення відповідачем перешкод щодо здійснення ним цих законних прав, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 405 ЦК України, шляхом позбавлення відповідача ОСОБА_2, який не проживає останні роки за вищезазначеною адресою, не має частки права власності на зазначений житловий будинок, не виконує зобовязання, передбачені абз.3 ст.156 та ст.177 ЖК України, права користування житловим будинком.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до посвідчення серії АБ №318281 позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, має інвалідність 2 групи з 01.10.2009 року довічно. Тому був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». А тому, згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 81, 141, 265, 280-283, 289 ЦПК України, ст.ст.319, 383, 391, 405 ЦК України, п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, третя особа: ОСОБА_3 (вул. Станційна, буд.22-а в м. Покров Дніпропетровської області) про позбавлення права користування житловим будинком задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_2, права користування житловим будинком №22 по вул. Станційній в м. Покров Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_2, на користь держави судові витрати по справі у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 28.11.2018 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_10