Є.У. №366/2007/16-ц;
Пр. №2/366/2/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 жовтня 2018 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючої судді - Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача-ОСОБА_11,

представника відповідача -ОСОБА_1,.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,третя особа Кухарська сільська рада Іванківського району Київської області про усунення від спадкування,

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про усунення відповідача ОСОБА_3 від спадкування після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим,що спадкодавця ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року,проживала в АДРЕСА_1, з її рідним дядьком ОСОБА_5.

Будинок,в якому проживала ОСОБА_4 з її дядьком ОСОБА_5 був побудований ОСОБА_5 та його першою дружиною.

ОСОБА_5 помер в 1991 році. Спадкоємців першої черги ОСОБА_5 не мав,оскільки дітей ні від шлюбу з першою дружиною, ні з ОСОБА_4, він не мав.

Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_4 почала часто хворіти. Влітку, 2009 року ОСОБА_4 їй розповіла,що до неї заходить якийсь чоловік,як потім виявилося-це ОСОБА_3, який буде доглядати її до СТАРОСТІ,а вона за це залишить йому будинок.

Вона та її діти повідомили ОСОБА_3 про те,що будинок побудував ОСОБА_5 у шлюбі з першою дружиною,а з ОСОБА_4 він проживав без реєстрації шлюбу,а відповідно і йому «нічого не перепаде».

Однак, вони подумали,що»баба у зв»язку з віком щось плутає,та залишили її у спокої».

Разом з тимЮ, в 2010 році ОСОБА_3 кинув їй заповіт і повідомив,що більше доглядати з ОСОБА_4 не буде.

Ознайомившись із заповітом. Вона дізналася,що він посвідчений Кухарською сільською радою,але сама ОСОБА_4 нічого про заповіт пояснити не змогла.

Оскільки ОСОБА_3 віддав заповіт та пояснив,що «за бабою доглядати не буде», то вона та її діти продовжували доглядати за ОСОБА_4

ОСОБА_4 пропонувала на їх користь скласти заповіт,але весь час щось перешкоджало.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 померла.

В березні 2016 року вона дізналася,що ОСОБА_3 виносить з будинку речі,тому вона викликала поліцію. Було встановлено,що по рішенню суду ОСОБА_3 надано строк для прийняття спадщини.

Вона та її сім»я були «шоковані»,так як ОСОБА_3 не доглядав за ОСОБА_4, а крім того, що йому перешкоджало звернутися за прийняттям спадщини раніше?

ОСОБА_3 не може успадкувати спірний будинок,так як будинок побудовано ОСОБА_5,а ОСОБА_6,яка проживала з ним без реєстрації шлюбу,також не мала права на даний будинок. За життя ОСОБА_4 не зверталася із заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю,а тому не мала права на спадкування після смерті ОСОБА_5.

Крім того,заповіт ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було складено 27 серпня 1998 року,коли ОСОБА_4 було 67 років і вона була «абсолютно дієздатною».

Позивачка просить усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за заповітом на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник позивача -адвокат ОСОБА_7 ,-підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача(адвокат ОСОБА_1.) позов не визнав.

Вислухавши представника позивача,позивачку на підготовчому засіданні, представника відповідача,допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів.

Отже, вирішуючи спір про усунення від спадкування спадкоємця за заповітом, суд має встановити, які права позивача порушено, чи маються такі порушення та чим(діями чи бездіяльністю) порушено права позивача.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України(далі-ЦК України), спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України,право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту,визнання його недійсним,неприйняття спадщ9ини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом,а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи,визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

З копії заповіту,складеного ОСОБА_4 та посвідченого секретарем Кухарської сільської ради 29 жовтня 2009 року,реєстр № 31,слідує,що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все своє майно,де б воно не було і з чого б не складалося,заповідає ОСОБА_3( а.с. 12).

Отже, майно,яке б могли успадкувати спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_4,-відсутнє.

В статтях 1261- 1265 ЦК України вказано особи, які мають право на спадкування за законом:спадкоємці першої,другої,третьої,четвертої,п»ятої черги.

З матеріалів справи та пояснень позивачки(на підготовчому засіданні)та представником позивача в судовому засіданні, слідує,що позивачка ОСОБА_2 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4,оскільки не надала документів, які б підтверджували родинні відносини із спадкодавцею, чи факт проживання не менше п»яти років однією сім»єю( ст. 1264 ЦК України).

Отже, права ОСОБА_2 щодо спадкування після смерті ОСОБА_4 не порушено.

Однак, позивач вказує,що ОСОБА_4 не мала права на будинок в АДРЕСА_1 Київської області,де проживала з її дядьком,ОСОБА_5,так як будинок дядько побудував до спільного проживання з ОСОБА_4,з якою не перебував у зареєстрованому шлюбі.

Дане твердження позивача,щодо неправомірності володіння ОСОБА_4 спірним будинком,є необґрунтованим.

Як вбачається з виписки з Погосподарської книги Кухарської сільської ради (а.с. 136-147),господарство по АДРЕСА_1 відноситься до колгоспного двору. До 1991 року-голова колгоспного двору:ОСОБА_5. ОСОБА_4,дружина. Обоє-колгоспники к-пу»Перемога» с.Кухарі Іванківського району Київської області.

В по господарській книзі,особистий рахунок № НОМЕР_1,станом на 1996 рок головою колгоспного двору вказано-ОСОБА_2.( а.с,143).

Отже, станом на день смерті голови колгоспного двору-Давиденка ОСОБА_9, який помер в 1991 році(так вказує позивачка), спадкування в колгоспному дворі відбувалося за нормами,які діяли на той час.

Так в ч.1 ст. 563 Цивільного кодексу УРСР вказано,що у разі смерті члена колгоспного двору спадщина не відкривається.

Якщо після смерті члена колгоспного двору не залишається інших членів колгоспного двору,тоді до майна колгоспного двору застосовуються правила даного розділу,тобто, відкривається спадщина,і майно успадковується за правилами, передбаченими Розділом УІІ(спадкове право),ст.ст. 524-564 ЦК УРСР.

Отже, після смерті ОСОБА_5,який помер в 1991 році,спадщина не відкривалася, а господарство залишився колгоспним двором, головою якого став член цього ж колгоспного двору - ОСОБА_4.

ОСОБА_2, як племінниця ОСОБА_5, не мала за діючим на той час законом успадковувати будь-яке майно ОСОБА_5, не набула вона цього права і після смерті ОСОБА_4

Статтею 1224 ЦК України передбачено право на усунення від права на спадкування.

Відповідно до абз. 2 ч.3 ст. 1224 ЦК України,не мають права на спадкування за законом батьки(усиновлювачі) та повнолітні діти(усиновлені), а також інші особи,які ухилятися від виконання обов»язку щодо утримання спадкодавця,якщо ця обставина встановлена судом.

Зі змісту даної статті слідує,що з позовною заявою про усунення від спадкування може звернутися особа, права якої порушено,тобто, один із спадкоємців, який може претендувати на спадкове майно. В разі усунення недобросовісного спадкоємця від спадкування.

Крім того, від спадкування можуть бути усунуті лише спадкоємці за законом, а не за заповітом.

ОСОБА_3 спадкоємець за заповітом,а отже, усунути його від права на спадкування після смерті ОСОБА_4, неможливо, Заповіт не скасовано,не ос порений.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 43 ЦПК України,сприяти своєчасному,всебічному,повному та об»єктивному встановленню всіх обставин справи.

Ухвалою суду від 20 червня 2018 року відкладено підготовче судове засідання та запропоновано позивачці- ОСОБА_1,-надати докази, які б підтвердили родинні відносини із спадкодавцею ОСОБА_4,докази прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, свідоцтво про смерть ОСОБА_5 та інші документи, які позивачка та її представник не надали.

Отже, судом встановлено,що права позивачки ОСОБА_2 не порушено,оскільки вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_3 не може бути усунутий від спадкування згідно ст. 1224 ЦК України,оскільки є спадкоємцем за заповітом, а не за законом.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України,сприяти своєчасному, всебічному, повному та об»єктивному встановленню всіх обставин справи.

Подавати усі наявні у них докази в порядку та в строки,встановлені законом або судом,не приховувати докази. Виконувати інші процесуальні обов»язки, визначені законом або судом.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звернулася до суду 08.07. 2016 року. 26 липня 2016 року провадження зупинено у зв»язку з розглядом апеляційним та Верховним Судом скарги на рішення про визнання за ОСОБА_3 права власності на спадкове майно(а.с. 41),поновлено 14.05.2018 року(а.с. 86)та призначено до підготовчого судового засідання на 20 червня 2018 року під час якого позивачу роз»яснино її права та обов»язок надати докази родинних відносин із спадкодавцем(а.с. 117-118),під час якого позивач заявила,що якщо вона не спадкоємець після смерті ОСОБА_4, то краще хай спадщина дістанеться сільській громаді.

Розгляд справи призначено на 22 жовтня 2018 року,в якому представник позивачки заявив, що він не готовий до дебатів, просив відкласти щонайменше на два тижні для підготовки до дебатів, а в судове засідання, яке відбулося 23.10.2018 р.(дебати),не з»явився, подавши заяву,що зайнятий у інших провадженнях.

Отже, судом встановлено,що позивачка та її представник ОСОБА_7,недобросовісно відносилися до своїх прав та обов»язків,вводили суд в оману,безпідставно затягували розгляд справи,а тому за наявності достатніх доказів,які не перешкоджали ухваленню рішення, ухвалив дане рішення за відсутності позивача та його представника..

На підставі викладеного, ст.ст. 524-563 ЦК УРСР, ст. 1224 ЦК України(2004р),керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265,280-282, 354 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_3 про усунення від спадкування,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом 30 днів з часу виготовлення мотивованого рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 25 жовтня 2018 року.

Суддя: Н.А. Тетервак