КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 752/6277/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/721/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк», державного реєстратора Філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» по м. Києву Лати Дмитра Олександровича, третя особа: орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання дій державного реєстратора протиправними та скасування запису щодо реєстрації права власності на майно,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року,

встановив:

у березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «УкрСоцбанк», а також скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності за банком на спірне майно.

Також позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідач ПАТ «УкрСоцбанк» незаконно набув право власності на квартиру, що може призвести до порушення прав позивача та членів його сім'ї, які проживають та зареєстровані у квартирі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, а заяву про забезпечення позову задовольнити, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було наведено обставин, за яких невжиття заходів забезпечення позову в обраний спосіб може утруднити або унеможливити виконання рішення суду та дійсно існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду за наслідком розгляду позовних вимог про скасування рішення реєстратора. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

В ст. 149 ЦПК України передбачено забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В п. 4 постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9 дано роз'яснення про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 2 ст. 148 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що відповідач набув право власності на квартиру незаконно, при реєстрації права власності відповідачами не було отримано дозволу від органу опіки та піклування, тоді як у квартирі проживає малолітня дитина, без погодження розміру заборгованості та надіслання письмової вимоги. Однак такі доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи слід позов задовольнити або в позові відмовити суд вирішує під час ухвалення рішення відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України, а не на стадії забезпечення позову.

При зверненні до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову представником позивача не було надано доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза ускладнення чи унеможливити виконання рішення суду за наслідками розгляду заявлених позовних вимог про визнання дій державного реєстратора незаконним та визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ «УкрСоцбанк». Вимог щодо визнання права власності на спірну квартиру або витребування її з чужого незаконного володіння позивачем заявлено не було.

Сам по собі факт реєстрації права власності на квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк» не може свідчити про те, що відповідач має намір її відчужити, а невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення.

Крім того, при зверненні до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову позивач посилався на те, що у квартирі, реєстраційні дії щодо якої він оскаржує, постійно проживають та зареєстровані окрім нього також члени його сім'ї, в тому числі - малолітня дитина, а тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до її виселення зі спірної квартири. Разом з тим, виселення осіб із займаного жилого приміщення допускається лише за рішенням суду, а доказів про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до суду із вимогами щодо виселення позивача та членів його сім'ї із квартири до суду не надано.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається незгода позивача з діями державного реєстратора, однак доводів щодо реальної загрози утруднення або унеможливлення виконання можливого рішення суду за наслідками розгляду заявлених вимог про скасування рішення реєстратора, що може бути підставою для забезпечення позову, позивачем не наведено не було.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, ухвала була постановлена судом першої інстанції при дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 23 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді