Постанова

Іменем України

02 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 333/7673/15-ц

провадження № 61-28024св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «МетаБанк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді апеляційного суду Запорізької області від 15 вересня 2017 року ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство «МетаБанк» (далі - ПАТ «МетаБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 07 вересня 2007 року між акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є ПАТ «МетаБанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 31 601 доларів США, зі сплатою 14,5 % річних строком до 07 вересня 2027 року. На забезпечення виконання умов кредитного договору, того ж дня з ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_5 поручилася відповідати за виконання зобов'язань ОСОБА_4 перед банком, які виникають за кредитним договором.

Посилаюсь на те, що відповідачі не виконують належним чином умови кредитного договору, з урахуванням уточнень, просили стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 820,77 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 621 доларів США та заборгованості за процентами - 5 199,77 доларів США та стягнути 59 983 грн 81 коп. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований у АДРЕСА_1, яка територіально відноситься до Комунарьского району м. Запоріжжя, тому судом першої інстанції відкрито провадження у справі з дотриманням правил підсудності, визначених частиною першою статті 109 ЦПК України в редакції, чинній на час відкриття провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції правомірно відкрито провадження у справі, оскільки з 2007 року відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, яка територіально знаходиться у Комунарському районі м. Запоріжжя, тому дана справа підсудна Комунарському районному суду м. Запоріжжя.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15 вересня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02 серпня 2017 року вже було розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі та відмовлено у її задоволенні, тому є підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження, визначені пунктом 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 вересня 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції фактично позбавив заявника права на апеляційне оскарження судового рішення та права на справедливий суд, чим порушив конституційне право особи на судовий захист. Судом не було враховано обставин викладених в апеляційній скарзі, пославшись на інші обставини, які не відносяться до розгляду питання про відмову у відкритті апеляційного провадження.

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ «МетаБанк» вказувало на те, що не погоджується із касаційною скаргою ОСОБА_4 Доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків апеляційного суду. Судом апеляційної інстанції, з дотриманням вимог статті 297 ЦПК України 2004 року відмовив у відкритті апеляційного провадження. Відповідачі зловживають своїми процесуальними правами та свідомо затягують розгляд справи по суті шляхом оскарження ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі.

21 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом установлено, що ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, у вересні 2016 року ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на це судове рішення.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, у лютому 2017 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на це судове рішення.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року залишено без змін.

У пункті 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року визначено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо є ухвала про відмову у задоволенні апеляційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

У вересні 2017 року ОСОБА_4 подав повторну апеляційну скаргу на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд обґрунтовано, відповідно до вимог пункту 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року, оскільки є ухвала про відмову у задоволенні апеляційної скарги цієї особи на теж саме судове рішення.

Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та позбавлення її права на справедливий суд є безпідставними.

Так, частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейського суду з прав людини наголосив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Враховуючи, що у пункті 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року встановлено обов'язок суду відмовити у відкритті апеляційного провадження, якщо є ухвала про відмову у задоволенні апеляційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду немає, оскільки її постановлено згідно із законом.

Посилання ОСОБА_4 у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд обмежив його право на судовий захист, є безпідставними, оскільки апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, діяв згідно норм Цивільного процесуального кодексу України.

Практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

С.Ю.Мартєв