Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 592/2562/14-ц

провадження № 61-22384св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

представники позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - ОСОБА_6,

заявник - ОСОБА_7, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8,

представники заявника: ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8, на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 22 березня 2017 року у складі колегії суддів: Собини О. І., Левченко Т. А., Криворотенка В. І.,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «РайффайзенБанк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2014 року позов ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 88,18 кв. м, що належить ОСОБА_5 на праві власності в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 16 березня 2007 року № 013/061/7449 в сумі

764 987,21 грн. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 23 липня 2014 року було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5 та рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2014 року в частині визначення початкової ціни реалізації предмета іпотеки змінено і визначено її в сумі не нижчій ніж 580 720,00 грн. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись із указаними рішеннями судів, ОСОБА_7, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8, подав апеляційну скаргу як особа, яка не брала участі у справі, але вважав, що оскаржуваними рішеннями вирішено питання про його права та обов'язки.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 22 березня 2017 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2014 року в справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_11, про звернення стягнення на предмет іпотеки, закрито.

Закриваючи апеляційне провадження, апеляційний суд виходив із того, що заявник не довів, що його права та права його малолітньої дитини як користувачів нерухомого майна порушені оскаржуваними рішеннями судів.

У квітні 2017 року ОСОБА_7, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8, подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

У липні 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»подало заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що ухвала суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми

від 27 червня 2014 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до

ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 23 липня 2014 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2014 року в частині визначення початкової ціни реалізації предмета іпотеки змінено і визначено її суму не нижче ніж 580 720 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року рішення Апеляційного суду Сумської області від 23 липня 2014 року залишено без змін.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, ОСОБА_7 зазначав, що іпотечний договір від 20 березня 2007 року було укладено без дозволу органу опіки та піклування, тобто з порушенням майнових прав (право користування квартирою) дитини ОСОБА_7, який на час укладення договору був малолітнім та проживав разом з матір'ю - ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2 у

м. Суми.

Посилання ОСОБА_7, який виступає в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8, про порушення оскарженим судовим рішенням їх прав і обов'язків як користувачів квартири АДРЕСА_1 не можуть бути взяті до уваги з наступних підстав.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Закриваючи апеляційне провадження у справі, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що рішенням, ухваленим за результатами розгляду позову

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов'язки ОСОБА_7, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8, а заявник не довів, що його права та права його малолітньої дитини як користувачів нерухомого майна порушені оскаржуваними рішеннями судів, а відтак у них відсутнє право апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року.

Крім того, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що доводи апеляційної скарги з якою ОСОБА_7 звернувся оскаржуючи рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки аналогічні підставам позову з яким він звертався при визнанні недійсним договору іпотеки. Разом з тим, цей спір судом вже вирішений і суд прийшов до висновку про те, що укладення договору іпотеки не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права ОСОБА_7 на користування спірним житлом, що є предметом іпотеки, а також, що звернення стягнення на предмет іпотеки також не потягло за собою порушення житлових прав заявника та малолітньої дитини.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8, залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. М.Коротун

В. П.Курило