Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/2742/16-ц Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 2 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Талько О.Б.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №278/2742/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про припинення права власності внаслідок знищення майна, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим згодом позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна. В обгрунтування позову вказував, що є власником 1/2 частини житлового будинку та надвірних будівель № 2, що знаходяться по вул. Нагірній в с. Дениші Житомирського району. Зазначене право на будинок набув в порядку спадкування після смерті своєї матері ОСОБА_7 Біля зазначеного будинку знаходиться земельна ділянка площею 0,25 га, яка має кадастровий № :03:001:0241. Свого часу Денишівська сільська рада прийняла рішення про передачу вищевказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_4, який продав дану ділянку ОСОБА_5, а остання 22.03.2008 продала спірну земельну ділянку відповідачам. Суд рішенням по справі №278/3461/15-ц вирішив: визнати недійсним рішення 11 сесії пятого скликання Денишівської сільської ради від 08.06.2007 в частині виділення ОСОБА_4 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Дениші, вул. Нагірна, 2 в розмірі 0,25 га; визнати недійсним рішення 12 сесії пятого скликання Денишівської сільської ради від 22.06.2007 в частині передачі ОСОБА_4 земельної ділянки у приватну власність в с. Дениші, вул. Нагірна, 2 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №784780, виданий 02.08.2007 на імя ОСОБА_4 Зазначив, що факт перебування спірної земельної ділянки у відповідачів порушує його речове право на зазначену ділянку. Враховуючи вищевикладене просив, витребувати з володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,25 га яка має кадастровий № :03:001:0241 та знаходиться за адресою: с. Дениші Житомирського району, вул. Нагірна, 2.

15 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5, в якому просив відмовити в первісному позові за безпідставністю і задовольнити зустрічний позов; припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину будинку по вул. Нагірна, 2 в с.Дениші Житомирського району Житомирської області у зв'язку із знищенням (відсутністю) будинку станом на 2008 рік та на момент його реєстрації в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зазначав, що купив земельну ділянку по вул. Нагірній, 2 в с.Дениші у ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22 березня 2008 року, у п. 6 якого зафіксовано, що земельна ділянка була вільна від будівель та споруд. При посвідченні договору продавцем ОСОБА_5 нотаріусу було надано довідку сільської ради про відсутність на земельній ділянці будь-яких споруд. Про те, що земельна ділянка була вільна від забудов він пересвідчився особисто при її огляді перед оформленням договору купівлі-продажу. На земельній ділянці були залишки зруйнованої часом дерев'яної споруди. Згідно п. 6 договору від 25 грудня 2007 року ОСОБА_5 також купила земельну ділянку вільну від забудов, що також повинно було підтверджуватися відповідною довідкою сільської ради. Таким чином, у 2007-2008 роках ніякого будинку на земельній ділянці по вул. Нагірній, 2 у с. Дениші не було. Вказував, що відповідно до ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Вважає, що дану норму по аналогії може бути застосовано як ефіективний спосіб захисту його прав, оскільки він є власником земельної ділянки по вул. Нагірній, 2 в с. Дениші, а за відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 зареєстровано право власності на неіснуючий будинок за цією адресою.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11 липня 2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та неогрунтованість рішення суду першої інстанції в частині щодо зустрічного позову, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити зустрічний позов. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що не притягуючи його та ОСОБА_5 до участі в справі ОСОБА_1 протизаконно визнав у судовому порядку право власності в порядку спадкування на ? частину будинку (рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 14 січня 2013 року). На підставі даного рішення суду ОСОБА_1 зареєстрував у 2014 році своє право власності на ? частину будинку в реєстрі речових прав. Таким чином, на належній йому з 07.08.2009 земельній ділянці зареєстровано в 2014 році право власності за ОСОБА_1 на ? частину будинку. Більш того, самого будинку не існує в природі як мінімуму з 2008 року.

Рішення суду в частині первісного позову не оскаржується, а тому апеляційним судом на предмет законності та обґрунтованості не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішення 11 сесії пятого скликання Денишівської сільської ради від 08.06.2007 ОСОБА_8 виділено земельну ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Дениші, вул. Нагірна, 2, в розмірі 0,25 га.

Рішення 12 сесії пятого скликання Денишівської сільської ради від 22.06.2007 передано ОСОБА_8 земельну ділянки у приватну власність в с. Дениші, вул. Нагірна, 2, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

02 липня 2007 року ОСОБА_8 отримав державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку.

Згідно договору купівлі-продажу від 25 грудня 2007 року ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_8 земельну ділянку площею 2500 кв. м, кадастровий №:03:001:0241, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, вул. Нагірна, 2.

22 березня 2008 року ОСОБА_5 продала ОСОБА_2 вищевказану земельну ділянку, що підтверджується договором купівлі-продажу від 22.03.2008 року. 07 серпня 2009 року на підставі вказаного договору ОСОБА_2 отримав державний акт серії ЯЖ № 930817 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, вул. Нагірна, 2.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/2 частка житлового будинку, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Дениші, вул. Нагірна, 2; підстава виникнення права власності - рішення суду №2-95/12 від 14.01.2013.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 20 вересня 2016 року визнано недійсним рішення 11 сесії пятого скликання Денишівської сільської ради від 08.06.2007 в частині виділення ОСОБА_8 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Дениші, вул. Нагірна, 2, в розмірі 0,25 га; визнано недійсним рішення 12 сесії пятого скликання Денишівської сільської ради від 22.06.2007 в частині передачі ОСОБА_8 земельної ділянки у приватну власність в с. Дениші, вул. Нагірна, 2, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 784780, виданий 02.08.2007 року на імя ОСОБА_8

Обгрунтовуючи зустрнічний позов ОСОБА_2 вказував, що у 2007 2008 роках ніякого будинку на спірній земельній ділянці не було, та посилаючись на ст.349 ЦК України, вважаючи, що вона по аналогії може бути застосована як ефективний спосіб захисту його прав, просив припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину будинку по вул. Нагірна, 2 в с.Дениші Житомирського району Житомирської області у зв'язку із знищенням (відсутністю) будинку станом на 2008 рік та на момент його реєстрації в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку про те, що власник за своїм бажанням має право визначити фактичну та юридичну долю речі. Знищення майна належить до таких способів припинення права власності, коли власник за своїм бажанням, добровільно припиняє своє право власності, або ж право власності припиняється поза волею власника в результаті випадку, непереборної сили або неправомірних дій інших осіб.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом позовом ОСОБА_2 зазначив, що права його порушені і підлягають захисту саме в такий спосіб.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог, оскільки право власності на знищене майно припиняється тільки за наявності відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру, а в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 з такою заявою до органу державної реєстрації прав.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин, відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 18 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді