Постанова

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 641/7501/16-ц

провадження № 61-21954св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Трест Житлобуд-1»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року у складі судді Богдан М. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2017 року у складі колегії суддів: Малінської С. М., Бровченка І. О., Швецової Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» (далі - ПАТ «Трест Житлобуд-1») про стягнення неустойки за договором підряду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПАТ «Трест Житлобуд-1» зобов'язувалось виконати за замовленням ОСОБА_4 ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_1 у строк до 27 червня 2016 року, відповідно до укладеного між сторонами договору підряду від 25 травня 2016 року. За умовами договору підряду позивач внесла передоплату у розмірі 60 % вартості в сумі 55 039,20 грн, проте відповідач порушив строк виконання ремонтних робіт. 29 липня 2016 року позивач прийняла виконання робіт, проте у подальшому виявила недоліки їх виконання, про що повідомила представника відповідача, який запевнив, що недоліки будуть усунуті до підписання акта приймання виконаних робіт.

Отримавши поштою такий акт 05 серпня 2016 року вона направила виконавцю робіт акт про відмову від його підписання у зв'язку з невідповідністю форми акта вимогам закону, а саме, у акті не зазначено дату та місяць його складання, посаду особи, відповідальної за здійснення господарської діяльності та оформлення акта; у акті міститься підпис без зазначення прізвища, імені, по батькові особи, що його виконала; разом з цим актом направила лист-претензію щодо порушення умов договору підряду. Отримавши 27 серпня 2016 року повторно акт приймання виконаних робіт, у якому не усунуті недоліки попереднього, 30 серпня 2016 року повернула цей акт у зв'язку з невідповідністю адреси об'єкта виконання робіт та прізвища замовника, зазначеним у акті, умовам договору підряду.

Посилаючись на те, що відповідач порушив строк виконання робіт та акт приймання виконаних робіт нею не підписаний, ОСОБА_4 просила стягнути з ПАТ «Трест Житлобуд-1» неустойку за договором підряду відповідно до пункту 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачі» у розмірі 46 232,76 грн.

У жовтні 2016 року ПАТ «Трест Житлобуд-1» звернулось до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, 3 % річних, інфляційних втрат та збитків за договором підряду.

Позовна заява мотивована тим, що станом на 03 жовтня 2016 року ОСОБА_4 не оплатила у повному обсязі вартість виконання робіт за договором підряду від 25 травня 2016 року. Зазначав, що 22 червня 2016 року виконавець робіт повідомив замовника телефоном про необхідність прибуття до квартири для прийняття проміжних робіт, проте ОСОБА_4 не з'явилась, чим затримала подальше виконання робіт. Крім того, підрядник виконав частину робіт, не передбачену договором підряду, щодо установки та підключення у квартирі радіаторів опалення і вивезення та утилізацію сміття.

З цих підстав ПАТ «Трест Житлобуд-1» просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором підряду у розмірі 21 039,20 грн, 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 1 507,43 грн, інфляційні втрати у розмірі 126,14 грн та додатково понесені витрати (збитки) у розмірі 2 510,00 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Позов ПАТ «Трест Житлобуд-1» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Трест Житлобуд-1» заборгованість за договором підряду у сумі 22 672,77 грн. У решті позовних вимог ПАТ «Трест Житлобуд-1» відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Трест Житлобуд-1» відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 1 240,65 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довела порушення строку виконання робіт з вини ПАТ «Трест Житлобуд-1», тому немає підстав для стягнення неустойки. Крім того, ОСОБА_4 не надала доказів на підтвердження неякісного виконання відповідачем робіт. Задовольняючи зустрічний позов у частині вимог щодо стягнення боргу за договором підряду з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат, суд виходив з того, що ОСОБА_4 фактично прийняла виконання робіт, підписавши розписку від 29 липня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає, оскільки судове рішення є законним і обґрунтованим, ухваленим на підставі встановлених фактичних обставин справи, підтверджених доказами.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, а у задоволенні зустрічного позову ПАТ «Трест Житлобуд-1» відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що допитані у справі свідки підтвердили, що 07 липня 2016 року будівельні роботи у квартирі не були закінчені та суд не з'ясував обставину, коли замовника було повідомлено про закінчення ремонтних робіт, а висновки суду про те, що з вини позивача були порушені строки виконання робіт, суперечать матеріалам справи та умовам договору підряду. Крім того, посилання суду на ненадання доказів неякісного виконання робіт не відповідає предмету позову. Зазначає, що у суду не було підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки кінцева оплата за договором підряду здійснюється у день підписання акта приймання виконаних робіт, який вона не підписувала.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 20 липня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції. Виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі.

У запереченнях на касаційну скаргу, поданих у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Трест Житлобуд-1» просить відхилити касаційну скаргу, а судові рішення у справі - залишити без змін.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

27 квітня 2018 року справу № 641/7501/16-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У серпні 2018 року ОСОБА_4 подала до суду касаційної інстанції заяву про постановлення окремої ухвали у справі.

Заява мотивована тим, що ПАТ «Трест Житлобуд-1» порушено закон, вжито заходи щодо примусового виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року після постановлення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 20 липня 2017 року про зупинення виконання рішення суду першої інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням їх результату замовникові.

Згідно зі статтею 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (стаття 854 ЦК України).

Суди встановили, що 25 травня 2016 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Трест Житлобуд-1» укладено договір підряду № ФД/16/35, за умовами якого відповідач зобов'язувався виконати ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_1 у строк до 27 червня 2016 року, а позивач прийняти роботи та оплатити їх.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 договору підряду визначено, що за виконану роботу замовник сплачує підряднику 55 039,20 грн, з яких попередня оплата складає 60 % від вартості робіт, кінцева оплата послуг здійснюється в день підписання акта виконаних робіт.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 та 3.3 договору підряду замовник перевіряє та приймає виконання підрядником робіт в обсязі, вказаному в акті виконаних робіт та підписує акт протягом одного дня з момент отримання. У випадку, якщо замовних не підписав акт виконаних робіт та не повернув його з мотивованою відмовою від підписання протягом 3 (трьох) робочих днів з отримання, акт виконаних робіт вважається підписаним, а виконані роботи - прийнятими. У випадку виявлення замовником недоліків, які допущені з вини підрядника, комісією з числа представників замовника та підрядника в триденний термін складається та підписується акт про усунення недоліків виконаних робіт, а також строки їх усунення підрядником.

05 липня 2016 року ПАТ «Трест Житлобуд-1» склало акт № 1 приймання виконання підрядних робіт за червень 2016 року.

29 липня 2016 року ОСОБА_4 в присутності представника ПАТ «Трест Житлобуд-1» оглянула об'єкт, на якому виконувались роботи.

Заявляючи позовні вимоги щодо стягнення з підрядника неустойки відповідно до пункту 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_4 обґрунтовувала вимоги тим, що ПАТ «Трест Житлобуд-1» порушило умови договору підряду, а саме прострочило виконання робіт на 28 днів.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ПАТ «Трест Житлобуд-1» зазначало, що ОСОБА_4 ухиляється від підписання акта виконаних робіт, у зв'язку з чим заявило вимогу про стягнення обумовленої ціни робіт.

Згідно із частиною першою статті 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття.

Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором (частина друга статті 882 ЦК України).

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнанні судом обґрунтованими.

Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою (частина шоста статті 882 ЦК України).

За змістом умов договору та зазначених норм права ОСОБА_4 зобов'язана прийняти виконані ПАТ «Трест Житлобуд-1» роботи або відмовитись від їх прийняття, надавши мотивовану відмову та склавши двосторонній акт з переліком недоліків виконаної роботи.

Суди встановили, що у серпні 2016 року ОСОБА_4 направила підряднику претензію щодо порушення строків виконання ремонтних робіт та акти від 05 серпня та від 30 серпня 2016 року про відмову від підписання акта виконаних робіт.

Проте такі мотиви відмови від підписання акта виконаних робіт не визначені законом як правова підстава для його відхилення замовником.

Установивши, що ОСОБА_4 не підписала акт виконаних робіт, не заявила підряднику про недоліки виконання робіт, фактично визнала обсяг та якість цих робіт, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що вимоги ПАТ «Трест Житлобуд-1» про стягнення обумовленої ціни робіт є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки судів щодо відмови у задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо стягнення неустойки також відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

ОСОБА_4 до 27 червня 2016 року (строк, передбачений пунктом 1.1 договору підряду) не здійснила будь-які дій для прийняття виконання робіт.

Відхиляючи акт обстеження квартири від 07 липня 2016 року, наданий ОСОБА_4, в якому стверджується, що квартира знаходиться «у будівельному стані», суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що цей акт складений без участі представника підрядної організації та не може підтверджувати порушення ПАТ «Трест Житлобуд-1» строків виконання робіт.

Крім того, законом передбачена можливість визнання акта виконаних робіт недійсним (абзац 2 частини четвертої статті 882 ЦК України).

Проте дійсність Акту № 1 приймання виконання підрядних робіт за червень 2016 року у справі не оспорювалась.

У зв'язку з цими фактичними обставинами справи, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили з того, що ОСОБА_4 не довела вину ПАТ «Трест Житлобуд-1» у порушенні зобов'язань за договором підряду з урахуванням вимог статті 614 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про те, що у замовника не було правових підстав підписувати акт виконаних робіт, який було видано на іншу особу та іншу адресу, що позбавило (позивача) можливості здійснити остаточний розрахунок, не заслуговують на увагу, оскільки зауваження ОСОБА_4 до оформлення акта виконаних робіт є формальними по суті, зводяться до складання акта на іншу особу (ОСОБА_4.) та зазначення адреси (назви вулиці), відмінної від тієї, що вказана у договорі підряду (АДРЕСА_1).

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо посилання судів першої та апеляційної інстанцій на ненадання допустимих доказів неякісного виконання робіт, яке, на думку ОСОБА_4, не відповідає предмету позова та вимогам закону, оскільки встановлення судами цих обставин на правильність висновків у справі не впливає.

У решті касаційна скарга не містить обґрунтованих доводів про неправильне застосування судами норм матеріального права або порушення норм процесуального права, доводи скарги фактично зводяться до дослідження доказів у справі у зв'язку з незгодою з висновками судів щодо їх оцінки, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначеними статтею 400 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2017 року - без змін.

Щодо вимог заяви ОСОБА_6 про постановлення окремої ухвали, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Згідно з статтею 420 ЦПК України суд касаційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час судового розгляду справи грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Проте, питання примусового виконання чи невиконання судового рішення виходить за межі, встановлені статтею 400 ЦПК України для розгляду справи судом касаційної інстанції.

З урахування зазначеного, правові підстави для постановлення окремої ухвали відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 20 липня 2017 року зупинено виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження, слід поновити виконання (дію) цього судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні заяви про постановлення окремої ухвали.

Поновити виконання (дію) рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

А.О. Лесько

С.П. Штелик