Справа №345/4128/18
Провадження № 2/345/1752/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2018 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а також стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. Відповідач по справі є батьком їхньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.09.2017 року змінено розмір аліментів та вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Сума коштів, що надходить від відповідача на утримання дочки на даний час становить 972,00 грн., що в сьогоднішніх умовах є недостатнім для повноцінного розвитку та утримання дочки.

Позивач зазначає, що на даний час відповідач працює в ТОВ «ВІВА ДЕКОР», його середньомісячний заробіток становить 10 082,03 грн. Тобто матеріальний стан відповідача значно покращився і він має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі. Позивачу одній важко утримувати неповнолітню дочку. Дочка ОСОБА_4 навчається у коледжі, відповідно, зросли витрати на її навчання та виховання.

З часу фактичного припинення шлюбних відносин відповідач не цікавиться вихованням та утриманням доньки, додаткових коштів на її утримання не надає. В звязку із навчанням дочки ОСОБА_4 на денному відділенні Івано-Франківського коледжу фізичного виховання, позивачем понесені додаткові фактичні витрати за проживання дочки ОСОБА_4 в гуртожитку, а також за користування манежем та басейном на загальну суму 7700,00 грн. Тому позивач вважає, що відповідач зобовязаний на паритетній основі сплатити додаткові витрати на утримання дочки в розмірі 3850,00 грн.

За таких обставин позивач змушена звернутися до суду, просить змінити спосіб та розмір стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також стягнути з відповідача на її користь додаткові кошти на утримання дочки ОСОБА_4 в сумі 3850,00 грн. А також просить стягнути на її користь судові витрати.

Позивач подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає частково, а саме згідний оплатити додаткові витрати на утримання дочки в розмірі 3850,00 грн. та сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки його доходу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8) вбачається, що її батьком є відповідач ОСОБА_2.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.09.2017 року (а.с. 9-11, 42-43) змінено розмір аліментів та постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з Правовою позицією Верховного суду України у справі за № 143цс13 від 05.02.14: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином, в порядку ст. 192 Сімейного кодексу України може бути вирішено питання про зміну способу стягнення аліментів із стягнення в твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу.

Судом встановлено, що відповідач працює, отримує стабільний дохід (а.с. 14-18). За таких обставин змінився майновий стан відповідача і він має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у частці від заробітку та в більшому розмірі, ніж визначено рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.09.2017 року.

За таких обставин, враховуючи матеріальне становище та стан здоровя сторін, а також те, що згідно із рішенням Калуського міськрайонного суду від 24.05.2013 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 (а.с. 46), суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, змінити спосіб та розмір стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі по 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.

Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз'яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того, щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність.

Відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що дочка ОСОБА_3 навчається в Івано-Франківському коледжі фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту на денному відділенні (а.с. 24,25).

Відповідно до наявних у матеріалах справи квитанцій (а.с. 27, 28, 29) позивачем понесені додаткові фактичні витрати за проживання дочки ОСОБА_4 в гуртожитку, а також за користування манежем та басейном на загальну суму 7700,00 грн.

Відповідно до ст.180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Тому, виходячи з принципу рівності прав та обов'язків батьків відносно дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути 3850,00 грн. додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_4.

Щодо вимог про стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16.

За таких обставин, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження сплати нею витрат на правничу допомогу, зокрема, не долучено договору про надання правничої допомоги, в задоволені вимог про стягнення з відповідача судових витрат слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 75, 80, 84, 180-182, 184, 185 СК України, ст.ст. 19, 141, 259, 263-265, 274 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Змінити спосіб і розмір стягнення аліментів та стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, працюючого оператором пакувальних автоматів 5 розряду виробництва шпалер в ТзОВ «ВІВА ДЕКОР», аліменти на користь дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, шляхом їх виплати в інтересах дитини на імя стягувача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки м.Калуша, вул.Б.Хмельницького, 3/20, Івано-Франківської області, РНОКПП НОМЕР_2.

Стягнення аліментів у зазначеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист № 345/3093/17 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру призначених аліментів відкликати.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_1, працюючого оператором пакувальних автоматів 5 розряду виробництва шпалер в ТзОВ «ВІВА ДЕКОР», на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки м. Калуша, вул. Б.Хмельницького, 3/20, Івано-Франківської області, РНОКПП НОМЕР_2, 3850,00 грн. додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 30.10.2018 року.

Суддя