Справа № 419/2491/18
Провадження № 2/419/544/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В.Б.,

за участю: секретаря - Московченко О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щастинської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення та про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Щастинської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення та про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, належала на праві власності його батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 вважається такою, що спадщину після нього прийняла, проте своїх спадкових прав у встановленому законом порядку не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 Після її смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить вищевказана квартира.

Спадкоємцем померлої першої черги спадкування за законом є позивач.

При зверненні ОСОБА_1 до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що він у встановлений законом строк не прийняв спадщину, не може надати правовстановлюючі документи на спадкове майно та підтвердити свій родинний зв'язок з померлою.

На підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 просив суд встановити факт родинних відносин між ним та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відстності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Щастинської міської ради у підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень з приводу позовних вимог до суду не надала.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Судовим розглядом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, належала на праві власності його батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.15) та копією технічного паспорту (а.с.16-17).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). ОСОБА_4 вважається такою, що спадщину після нього прийняла, що підтверджується копією домової книги (а.с.18-19), проте своїх спадкових прав у встановленому законом порядку не оформила. Позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після її смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить вищевказана квартира.

Спадкоємцем померлої першої черги спадкування за законом є позивач, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.8).

При зверненні ОСОБА_1 до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що він у встановлений законом строк не прийняв спадщину, не може надати правовстановлюючі документи на спадкове майно та підтвердити свій родинний зв'язок з померлою (а.с.12-13).

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Проаналізувавши зміст вищенаведених статтей можна відокремити такі умови, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення: факт, який потребує встановлення, має породжувати юридичні наслідки, тобто від нього повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; встановлення відповідного факту не повязано з наявністю спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту або заявник не має можливості одержати (відновити) загублений (знищений) документ, який посвідчує необхідний факт; встановлення факту потрібно заявникові для конкретної мети.

Встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для отримання спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.8).

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 мешкав разом зі своєю матір'ю ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.27).

Оскільки, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем необхідне заявнику для реалізації свого права на оформлення спадщини, суд вважає, що є правові підстави для задоволення заяви.

Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В той же час, згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповіднодо ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування.

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як визнання права.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В той же час, згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Судовим розглядом доведено відсутність у позивача можливості у нотаріальному порядку оформити право на спадщину, яка залишилась, що є підставою для звернення до суду за захистом права в судовому порядку шляхом його визнання, що відповідає положенням ст. 16 ЦК України, також встановлено, що визнання за позивачем права власності на спадкове майно не порушує інтереси інших осіб.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Представник відповідача заперечень з приводу позовних вимог до суду не надав. Позивач наданими суду доказами, довів, що він має право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні

На підставі викладеного, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1261 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 200, 259, 263 265, 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Щастинської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення та про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним сином ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, з весни 2016 р. до дня відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживали разом.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно, а саме на:

квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,9 м. кв., житловою площею 26.5 м. кв.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В. Б. Мартинюк