Справа № 686/9239/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі - Слободянюк А.Ю.,

за участі: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання втратившим право користування вказаним приміщення. В обґрунтування позову позивач вказала, що у неї у власності перебувала 3/8 частки квартири АДРЕСА_1, та у її брата ОСОБА_2 у власності перебувало 5/8 частки цієї є квартири. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 25.09.2013 року ОСОБА_2 був засуджений за ст.187 ч.4, ст.15 ч.2, ст.115 ч.2 п.6 КК України до позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна та на даний час він відбуває покарання у Державній установі "Копичинська ВК №112". За вказаним вироком у ОСОБА_2 було конфісковано його частку квартири АДРЕСА_1. 06.07.2015 року відбулись електронні торги з продажу конфіскованої 5/8 частки вказаної квартири і за результатами вказаних торгів вона придбала за 64218,44грн. вказану частку квартири.

На даний час вона є єдиною власницею квартири АДРЕСА_1, однак ОСОБА_2 продовжує бути зареєстрованим у належній їй квартирі та відмовляється добровільно знятись з реєстрації. При цьому, що до засудження ОСОБА_2 вона з ним ніколи не вели спільного господарства, вони користувались різними кімнатами, у них у кожного був окремий посуд. Все що їх поєднувало, це сплата комунальних послуг за належні їм обом на той час частки в квартирі. В наслідок того, що ОСОБА_2 залишається зареєстрованим у її квартирі, вона як власник вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг. Крім того, на даний час вона має намір продати належну їй квартиру, однак реєстрація у вказаній квартирі колишнього власника перешкоджає їй у реалізації цього права. Отже, після переходу права власності на квартиру у відповідача припинилося і право користування квартирою, тому позивач просить усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування нею.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задоволити з підстав, викладених в позові, суду пояснила, що вона придбала належну відповідачу частку квартири, в якій відповідач не проживає з 2013 року. Після придбання частки відповідача вона з ним не укладала будь-яких угод щодо його проживання у вказаній квартирі, його особистих речей у квартирі не залишилось.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення в яких вказав, що з позовом згідний, та просить провести судове засідання без його участі.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується: договором міни квартир від 30.08.1996 року; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.10.2010р., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1162; витягом про державну реєстрацію прав №27713927 від 20.10.2010 року; свідоцтвом від 01.09.2015 року, виданим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Гусєвою Л.В., яким посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з 5/8 часток квартири АДРЕСА_1, що раніше належало ОСОБА_2; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 43076478 від 01.09.2015 року; протоколом № 95284 проведення електронних торгів; технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно довідки "ЖЕО" ЖЕД-3 від 06.03.2018 року № 4959, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: 04.09.2014р. ОСОБА_1 - власник; 28.11.1996р. ОСОБА_2 - інші.

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України - зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідач не являється власником квартири АДРЕСА_1, між ним та власником квартири відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування квартирою, після відчуження квартири відповідач у квартирі не проживає, в поданих до суду письмових поясненнях не заперечив проти задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право на користування цим житлом - квартирою АДРЕСА_1, оскільки позивач придбала належну відповідачу частку квартири на електронних торгах та іншого не встановлено домовленістю між нею і відповідачем або законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір в сумі 704,80 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 155 ЖК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН:НОМЕР_1, місце перебування: ДУ «Копичанська ВК №112», 48260, м.Копичинці, Гусятинського району, Тернопільської області, вул.Шевченка,94) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН:НОМЕР_1, місце перебування: ДУ «Копичанська ВК №112», 48260, м.Копичинці, Гусятинського району, Тернопільської області, вул.Шевченка,94) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН: НОМЕР_2, пошт.індекс: АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 704,80 грн..

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення - 21.09.2018 року.

Суддя: