Якимівський районний суд Запорізької області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа № 330/2642/17
"19" лютого 2018 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді - Куценко О.О.
при секретарі - Павленко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бойко ОСОБА_2 про поділ майна та визнання права особистої власності на спільне сумісне майно подружжя ,
в с т а н о в и в :
Вказані будівлі були збудовані ним за час перебування в шлюбі з відповідачем ОСОБА_4, але за власні кошти, які належали особисто йому.
Вказує, що вищезазначене майно не є спільною сумісною власністю та просить, визнати за ним право особистої приватної власності на вказане нерухоме майно.
В судове засідання позивач не зявився надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, заперечень проти заочного розгляду справи не надано.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомили, раніше надавала письмову заяву про визнання позовних вимог.
Суд зважаючи на існування умов передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе згідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).
За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).
Згідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «обєкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «обєкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «обєкт будівництва» (статті 876, 877, 879881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.
Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Судом встановлено, що 23 квітня 2010 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Запорізької області, був зареєстрований шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище Макарова).
Вказані обставини визнані відповідачем, та не підлягають доказуванню відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України.
За таких обставин заявлені позивачем вимоги є законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57, 60, 69, 70, 74 СК України, ст. 372 ЦК України, ст.ст. 12,13,81,263,265,282- 283 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бойко ОСОБА_2 про поділ майна та визнання права особистої власності на спільне сумісне майно подружжя - задовольнити .
Заочне рішення може бути переглянуте по письмовій заяві відповідача, яка може бути подана до Якимівського районного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня проголошення цього рішення.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: