Справа № 2-892/10 Головуючий у 1 інстанції: Василюк А.В.
Провадження № 22-ц/802/106/18 Категорія: 81 Доповідач: Грушицький А. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року місто ОСОБА_1

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Грушицького А. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

з участю секретаря Савчук О. В.,

представника стягувача ОСОБА_2,

боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції ОСОБА_4 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_3 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 26 вересня 2011 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2011 року державний виконавець ВДВС Нововолинського МУЮ ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним поданням. Вказував на ті обставини, що на примусовому виконанні у ВДВС Нововолинського МУЮ перебуває виконавче провадження № 25584476 по примусовому виконанню рішення Нововолинського міського суду від 2 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 48065,84 грн несплаченої суми кредиту. У добровільному порядку кошти за виконавчим документом боржник не сплатив.

Вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що майно, належне боржнику, на яке може бути звернено стягнення не виявлено, а боржник за місцем проживання відсутній та знаходиться за межами України, тобто боржник ухилиться від виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим документом.

У звязку із наведеним суб'єкт звернення просив суд встановити щодо ОСОБА_3 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України на час виконання зобовязань за вказаним виконавчим провадженням.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 26 вересня 2011 року подання державного виконавця ВДВС Нововолинського МУЮ ОСОБА_4 задоволено.

Постановлено тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Копію ухвали суду направлено для виконання адміністрації Державної прикордонної служби України та начальнику Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області.

У серпні 2018 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 26 вересня 2011 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання відмовити.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 12 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній зазначених.

Представник стягувача ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, просив судове рішення залишити без змін.

Заслухавши пояснення боржника ОСОБА_3 та представника стягувача ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_3 має невиконані боргові зобов'язання за рішенням суду перед ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 48065,84 грн і ухиляється від їх виконання, а тому є всі підстави для обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Проте, вказані висновки суд першої інстанції зробив з порушенням норм процесуального права, оскільки вони не ґрунтуються на обставинах справи та нормах чинного законодавства.

Судом встановлено, що 4 квітня 2011 року державний виконавець ВДВС Нововолинського МУЮ ОСОБА_4 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 25584476 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Нововолинським міським судом Волинської області 2 липня 2010 року в справі № 2-892/10 про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_1 у солідарному порядку в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 48065,84 грн несплаченої суми кредиту (а.с. 57, 58).

Також встановлено, що з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем здійснено відповідні запити. Згідно відповідей Пенсійного фонду України, КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» та банківських установ, у боржника ОСОБА_3 відсутнє майно та кошти, на які можна звернути стягнення (а.с. 62-72).

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції) питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Державний виконавець у своєму поданні покликався на ту обставину, що боржник ухиляється від виконання цивільно-правових зобовязань, проте не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

В матеріалах подання відсутні дані про надіслання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та вручення її боржнику.

Відсутність у боржника майна та доходів, не може свідчити про умисне ухилення від покладених на нього судовим рішенням обовязків.

Відсутність умислу на ухилення від виконання зобовязань підтверджується також довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що у ОСОБА_3 станом на 18 січня 2016 року заборгованості перед вказаною банківською установою не було.

Отже, державним виконавцем не доведено та в матеріалах подання відсутні належні докази того, що боржник ОСОБА_3 умисно ухилявся від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, а тому не було передбачених законом підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції не в повному обсязі зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та допущено порушення норм процесуального права ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 26 вересня 2011 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції ОСОБА_4 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і не підлягає в касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 2 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді