Провадження № 6/712/380/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Романенко В.А.

при секретарі - Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси подання старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння громадянина України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння громадянина України ОСОБА_2, посилаючись на те, що на виконанні в Соснівському відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 56507853 від 31.05.2018 року з примусового виконання: виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/11181/16-ц від 17.05.2018 року про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь фізичних осіб.

В ході виконання виконавчого провадження державним виконавцем з метою виявлення майна та коштів боржника надіслано запити до державної комісії по цінним паперам та фондовому ринку, ТСЦ 7141, Укртрансбезпеку, ГУ держтехнагляду в Черкаській області, ДПІ, ПФУ.

На вимоги державного виконавця боржник не реагує. Державним виконавцем було здійснено вихід за адресою, що вказана у виконавчому документі як місце проведення виконавчих дій, а саме: АДРЕСА_1. Доступу до житла не було надано. Зі слів боржника було встановлено, що він проживає за данною адресою.

Станом на 26.09.2018 року боржником самостійно не вчинено дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Як наслідок - неможливість подальшого виконання рішення суду та проведення виконавчих дій.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем 08.09.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини пятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

11.07.2018 року при виході за адресою: АДРЕСА_2, яка визначена місцем виконання даного судового рішення з метою опису та арешту майна боржника, перевірити майновий стан не виявилося можливим, так як доступу до житла надано не було.

07.08.2018 року при виході за адресою: АДРЕСА_2, яка визначена місцем виконання даного судового рішення з метою опису та арешту майна боржника, перевірити майновий стан не виявилося можливим, так як доступу до житла надано не було.

Виконавцем 31.05.2018 на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклик не зявився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Просить суд розглянути подання державного виконавця та вирішити в порядку ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла боржника за адресою: м. Черкаси, вул.Г.Майдану, 9/1 квч.39.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про розгляд справи, просив суд слухати справу без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає до задоволення.

Відповідно до 30 Конституції України не допускається проникнення в житло або інше володіння особи, проведення в них огляду не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця чи приватного виконавця.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про розшук боржника або дитини чи про постановляння вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи.

Цією ж статтею встановлено, що при виконанні судових рішень державний виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення боржників - фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належні боржникові майно, яке там знаходиться та на яке за законом можливо звернути стягнення. Згідно передбачених норм вбачається, що суд розглядає питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника на підставі наявного права державного виконавця безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними.

Як вбачається з матеріалів справи боржник ОСОБА_2 13.08.2018р. зявлявся до державного виконавця, про що свідчить ксерокопія власноручно написаної заяви боржником.

Тому суд позбавлений можливості зробити висновок про дійсну відмову боржника від виконання судового рішення в добровільному порядку.

Крім того в матеріалах подання відсутні будь-які відомості щодо власника квартири АДРЕСА_3. Державним виконавцем не надано витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо належності ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_4.

У відповідності до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

За таких підстав суд вважає, що подання про примусове проникнення до АДРЕСА_5 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки примусове проникнення до житла боржника буде порушувати гарантовані Конституцією права щодо недоторканності житла власників будинку, оскільки державним виконавцем не вжито достатньо заходів для безперешкодного входження до житла боржника та належного виклику боржника до ДВС, які не потребують примусового проникнення до житла боржника.

На підставі викладеного, керуючись,ст. 439 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Подання старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння громадянина України ОСОБА_2, залишити без задоволення.

На ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга, у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня її отримання.

Головуючий: