Провадження № 2/761/1522/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Лукянчук А.О., Припутневич В.І., Карапетян А.С.,

Краснянській С.В., Кривошия Н.В.,

за участю представника позивача: ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4: ОСОБА_5,

представника ОСОБА_6: ОСОБА_7,

представника ТОВ «Укрінагропром»: Пушко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_9 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінагропром», ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Романів Ін Агро» про визнання основного договору укладеним на істотних умовах, визначених попереднім договором та визнання недійсними договорів купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу 96,61% частки в статутному капіталі ТОВ «РОМАНІВ ІН АГРО», що становить 185 500,00 грн., укладений 15 квітня 2016 року між ТОВ «Укрінагропром» та ОСОБА_4, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ракитянським В.А. та зареєстрований в реєстрі за №424; визнати недійсним договір купівлі-продажу 3,39% частки в статутному капіталі ТОВ «Романів ін Агро», що становить 6 500,00 грн., укладений 15 квітня 2016 року між ТОВ «Укрінагропром» та ОСОБА_6, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ракитянським В.А. та зареєстрований в реєстрі за №419; визнати Основний договір купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «Романів ін Агро», укладеним 14.04.2016 року між ТОВ «Укрінагропром» та ОСОБА_10 з одної сторони та ОСОБА_9 з іншої сторони, на істотних умовах, з яких сторони дійшли згоди за Попереднім договором від 11.03.2016 року зі змінами, викладеними у Додатковій угоді №1 до такого попереднього Договору від 12.03.2016 року.

Вимоги обгрунтовані тим, що 11.03.2016 року між позивачем з одного боку та ТОВ «Укрінагропром» та ОСОБА_10 з іншого боку було укладено Попередній договір купівлі-продажу часток в статутному капіталі ТОВ «Романів ін Агро».

На виконання умов попереднього договору позивач здійснив оплату авансових платежів на користь ТОВ «Укрінагропром» та ОСОБА_10.

В той же час ОСОБА_10 08.04.2016 року направив ТОВ «Укрінагропром» та ОСОБА_9 повідомлення, що оскільки ОСОБА_9 не виконав свої зобов'язання за Попереднім договором та не сплатив авансовий платіж, тому на підставі ч.3 ст.538 ЦК України від відмовився від укладення Основного договору та заявив про припинення Попереднього договору.

11.04.2016 року позивач направив ТОВ «Укрінагропром» та ОСОБА_10 лист яким повідомив, що він сплатив платіж та не може вважатись таким, що відмовився від своїх зобов'язань. Також цим листом позивач запропонував укласти Основний договір на умовах, погоджених у попередньому договорі та Додатковій угоді №1 до нього та просив з'явитись до нотаріуса 14.04.2016 року.

Проте 11.04.2016 року ТОВ «Укрінагропром» та ОСОБА_10 відмовились від укладення Основного договору та повернули авансовий платіж.

Також позивач зазначає, що крім повернутого авансового платежу, ТОВ «Укрінагропром» сплатило на користь позивача штраф у розмірі 100% від авансового платежу, сплаченого на їх користь. А тому позивач вважає, що основний договір не укладений саме через відмову ТОВ «Укрінагропром» та ОСОБА_10.

Потім 15.04.2016 року позивачу стало відомо, що 100% часток в статутному капіталі ТОВ «Романів ін Агро» було відчужено відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

Позивач вважає, що відповідачі порушили його право на укладення Основного договору, а тому для захисту свого порушеного права звернувся до суду з цим позовом.

ОСОБА_9 в позові зазначає, що договором не передбачено односторонню відмову від укладення Основного договору, а тому повернення авансового платежу не звільняє від укладення Основного договору та попередній договір не є припиненим на підставі ч.3 ст.615 ЦК України.

Вимоги про визнання договорів недійсними позивач обгрунтовує з посиланням на ч.2 ст.215 та ч.1 ст.203 ЦК України як такі, що порушують законні права позивача на частку 100% у статутному капіталі ТОВ «РОМАНІВ ІН АГРО».

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові.

Представник ТОВ «Укрінагропром» в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог на тій підставі, що позивач в повному обсязі не виконав свої зобов'язання за Попереднім договором, тому ОСОБА_10 відмовився від подальшого виконання зобов'язань. На підставі п.11 Попереднього договору позивачу була повернута сума Авансового платежу. Основний договір не був укладений в строк, визначений Попереднім договором, а тому згідно з ч.3 ст.635 ЦК України зобов'язання встановлені попереднім договором припинились. Позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки може претендувати лише на відшкодування збитків.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що Попередній договір не було укладено так як сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору, а саме: ціни продажу частки в статутному капіталі Товариства та предмету договору (під час перемовин між сторонами предмет договору було змінено з частки в статутному капіталі Товариства на право власності та право користування тими чи іншими земельними ділянками). Сторонами не дотримано умови договору про нотаріальне посвідчення договору, так як сторони саме про таку форму домовились. Також згідно з домовленостями сторін Основний договір мав бути укладений до 14.04.2016 року, а тому оскільки такий договір не укладений у зазначений строк, всі зобов'язання за попередніми домовленостями припинились. Позивачем не обгрунтовано підстав для визнання недійсними договорів. Також представник зазначив, що діючим законодавством чітко визначені наслідки невиконання попереднього договору та примусове виконання зобов'язання в натурі суперечить вимогам статті 635 ЦК України та положенням статті 321 ЦК України про непорушність права власності.

Представник ОСОБА_6 в судовому засіданні не визнав заявлених вимог та просив відмовити в їх задоволенні так як вони не обгрунтовані на вимогах закону.

Відповідач ОСОБА_10 в судове засідання не з'явився, представника не направив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи.

Третя особа представника в судове засідання не направила, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями статті 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Також частина 2 статті 635 ЦК України визначає, що сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (ч.3 статті 635 ЦК України).

Стаття 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Частина 2 статті 16 ЦК України визначає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Зокрема передбачено такий спосіб захисту, як примусове виконання обов'язку в натурі.

Стаття 615 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом (ч.1). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання (ч.2). Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється (ч.3).

Боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов'язання, не звільняється від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 с.622 ЦК України).

Частина 3 статті 538 ЦК України передбачає, що у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, 11.03.2016 року між громадянином Франції ОСОБА_10 (далі - Продавець-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрінагропром» (далі - Продавець-2), (далі - Продавці) з однієї сторони та ОСОБА_9 (далі - Покупець), з іншої сторони був укладений Попередній договір купівлі-продажу часток у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «РОМАНІВ ІН АГРО».

В договорі зазначено, що оскільки Продавець-1 володіє часткою в розмірі 6 500,00 грн., що становить 3,39% в статному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «РОМАНІВ ІН АГРО», Продавець-2 володіє часткою у розмірі 185 500,00 грн. що становить 96,61% в статутному капіталі товариства, відповідно Продавцям належить 100% статутного капіталу Товариства, а Покупець бажає придбати 100% статутного капіталу Товариства, сторони домовились, що у строк до 14.04.2016 року Продавці зобов'язуються передати у власність Покупця за договором купівлі-продажу (далі - Основний договір), а Покупець зобов'язується прийняти у власність і оплатити частку розміром 100% у статутному капіталі Товариства.

Також сторони домовились та зазначили в п.4 Договору, що продаж 100% часток у статутному капіталі товариства буде вчинено за ціною 600 000,00 грн., відповідно продаж частки, що належить Продавцю-1 буде вчинено за ціною 6 500,00 грн., продаж частки, що належить Продавцю-2 буде вчинено за ціною 593 500,00 грн.

Згідно з п.8 Договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання Основного договору Покупець впродовж 3 банківських днів з моменту підписання цього Договору перераховує Продавцю-1 зі свого рахунку грошову суму в розмірі 5 000,00 грн. (далі - Авансовий платіж-1) на інвестиційний рахунок Продавця-1, Продавцю-2 зі свого рахунку грошову суму в розмірі 495 000,00 грн. (далі - Авансовий платіж-2) на рахунок Продавця-2.

Як зазначили сторони в п.10 Договору, у випадку відмови Покупця від укладення Основного договору, Продавці залишають у своєму розпорядженні суму коштів, отриману за цим Договором. В той же час згідно з п.11 Договору, у випадку не укладення договору з вини Продавців, Продавці протягом 3 банківських днів сплачують Покупцю повну суму коштів, отриману, як Авансовий платіж за цим Договором та протягом 10 банківських днів виплачують штраф у розмірі 100% від суми Авансового платежу.

12.03.2016 року сторони підписали Додаткову угоду до Попереднього договору купівлі-продажу часток у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «РОМАНІВ ІН АГРО» від 11.03.2016 року за умовами якої сторони виклали п.4 Договору в новій редакції та визначили вартість 100% часток у статному капіталі ТОВ «РОМАНІВ ІН АГРО» в сумі що становить гривневий еквівалент 768 286,00 доларів США та за умови що у Товариства відсутні будь-які заборгованості, а у активів застосовуються такі домовленості (які можуть збільшувати або зменшувати вартість в залежності від певних обставин, але виключно в межах зазначених в договорі формул розрахунку): покупець перевірив та готовий придбати приблизно 1357,5099 га земель, що використовуються товариством з обмеженою відповідальністю «РОМАНІВ ІН АГРО» на підставі договорів оренди з фізичними особами, невитребуваних паїв та власних земель Товариства.

На підтвердження виконання власних зобов'язань за Попереднім договором позивач надав копію платіжного доручення №14256766 від 15.03.2016 року про перерахування на рахунок ОСОБА_10 коштів в сумі 5 000,00 грн.

З виписки по банківському рахунку ОСОБА_10, який зазначений в Попередньому договорі вбачається, що кошти в сумі 5 000,00 грн. від імені ОСОБА_9 не надходили. Зазначене також підтверджується інформаційним повідомленням з банківської установи.

З платіжного доручення №94223 від 24.03.2016 року вбачається, що грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. повернулись на рахунок ОСОБА_9, як помилково перераховані.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що позивач не з'ясовував причин з яких не відбулось зарахування коштів на рахунок ОСОБА_10

В судовому засіданні сторони не заперечували виконання ОСОБА_9 свого зобов'язання по перерахуванню 495 000,00 грн. авансового платежу на рахунок ТОВ «Укрінагропром» у строки визначені Попереднім договором.

Листом від 08.04.2016 року ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9, що грошова сума за попереднім договором не була перерахована на його інвестиційний рахунок, що свідчить про ухилення ОСОБА_9 від виконання своїх обов'язків за попереднім договором. А тому на підставі ч.3 ст.538 ЦК України він повідомив, що відмовляється від виконання свого зобов'язання щодо укладення договору купівлі-продажу частки розміром 100%, що становить 192 000,00 грн. у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «РОМАНІВ ІН АГРО» та відповідно припинення дії попереднього договору.

Листом від 11.04.2016 року ТОВ «Укрінагропром» повідомило позивача, що у зв'язку з відмовою ОСОБА_10 від виконання зобов'язань по укладенню договору купівлі-продажу часток в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «РОМАНІВ ІН АГРО» так як Покупцем не виконані зобов'язання щодо сплати 5 000,00 грн., тому повідомили ОСОБА_9, що згаданий договір купівлі-продажу не може бути укладений на умовах попереднього договору.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, 11.04.2016 року ТОВ «Укрінагропром» повернуло ОСОБА_9 сплачений авансовий платіж в сумі 495 000,00 грн.

11 квітня 2016 року ОСОБА_9 направив ТОВ «Укрінагропром» та ОСОБА_10 пропозицію укласти основний договір 14.04.2016 року у приватного нотаріуса Михайленко С.А..

Листом від 14.04.2016 року ТОВ «Укрінагропром» на пропозицію укласти Основний договір повідомив, що оскільки на інвестиційний рахунок ОСОБА_10 не надійшли кошти в сумі 5 000,00 грн., листом від 08.04.2016 року ОСОБА_10 відмовився від власних зобов'язань та укладення Основного договору та повідомив про припинення дії Попереднього договору, враховуючи, що Основний договір мав бути укладений до 14.04.2016 року, тобто останнім днем було 13 квітня 2016 року, а тому на даний час це право, а не зобов'язання ТОВ «Укрінагропром» укласти Договір. ТОВ «Укрінагропром» заявило про небажання продавати ОСОБА_9 належну йому частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «РОМАНІВ ІН АГРО» на умовах попереднього договору строк якого сплив 13.04.2016 року.

20 квітня 2016 року ТОВ «Укрінагропром» перерахувало на рахунок ОСОБА_9 398 475,00 грн., як платіж згідно з попереднім договором від 11.03.2016 року, що підтверджується копією платіжного доручення №4489 від 20.04.2016 року.

Водночас представник ТОВ «Укрінагропром» в судовому засіданні пояснив, що зазначена сума була перерахована помилково.

Позивач в позовній заяві зазначає, що ТОВ «Укрінагропром» та ОСОБА_10 надали йому доступ до земельних ділянок ТОВ «Романів ін Агро», що підтверджує отримання ОСОБА_10 суми Авансового платежу. Так на земельних масивах, визначених у Додатковій угоді №1 до Попереднього договору, були проведені роботи по обробітку землі, зокрема, боронування, культивування, вирубка насаджень, внесення добрив, дискування та інші.

На підтвердження зазначеного представник позивача надала до матеріалів справи дорожні листи трактористів. Проте з даних листів не можна зробити висновок, що саме позивач використовував землі, які перебували в оренді товариства з обмеженою відповідальністю «РОМАНІВ ІН АГРО», як і не надано доказів, що ці землі дійсно перебували в оренді ТОВ «РОМАНІВ ІН АГРО».

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що саме в зв'язку з тим, що кошти, які ОСОБА_9 перерахував на рахунок, який зазначений в договорі не були своєчасно зараховані на інвестиційний рахунок ОСОБА_10, останній на цій підставі і відмовився від укладення основного договору.

Положення частини другої статті 635 ЦК України містять спеціальну норму, якою передбачено перелік правових наслідків порушення попереднього договору.

Цією нормою встановлено обов'язок сторони, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Зазначеною нормою закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві.

Примусове виконання зобов'язання в натурі суперечить вимогам статті 635 ЦК України про правові наслідки порушення зобов'язання за попереднім договором і положенням статті 321 ЦК України про непорушність права власності.

Стаття 635 ЦК України не передбачає такого правового наслідку порушення взятого на себе в попередньому договорі зобов'язання щодо укладення основного договору, як спонукання до його укладення в судовому порядку.

Зазначене узгоджується з вимогами частини третьої статті 635 ЦК, згідно з якою зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором.

За таких обставин інша сторона попереднього договору може претендувати на відшкодування збитків відповідно до частини другої статті 635 ЦК України.

Зазначений висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 02.09.2015 року у справі за N 6-226цс14.

Отже, оскільки позивач обрав спосіб захисту який в даному випадку не передбачений діючим законодавством, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_9 та визнання, що Основний договір купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «Романів ін Агро», укладений 14.04.2016 року між ТОВ «Укрінагропром» та ОСОБА_10 з одної сторони та ОСОБА_9 з іншої сторони, на істотних умовах, з яких сторони дійшли згоди за Попереднім договором від 11.03.2016 року зі змінами, викладеними у Додатковій угоді №1 до такого попереднього Договору від 12.03.2016 року.

Крім того під час слухання справи встановлено, що 15.04.2016 року між ТОВ «Укрінагропром» та ОСОБА_4 був укладений Договір купівлі-продажу частки в статному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю за яким ОСОБА_4 придбав частку в розмірі 96,61 % , що становить 185 500,00 грн. у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «РОМАНІВ ІН АГРО».

В цей же день - 15.04.2016 року між ТОВ «Укрінагропром» та ОСОБА_6 був укладений Договір купівлі-продажу частки в статному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю за яким ОСОБА_6 придбала частку в розмірі 3,39 % , що становить 6 500,00 грн. у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «РОМАНІВ ІН АГРО».

Представник позивача в позовній заяві послалась на ч.2 ст.215 та ч.1 ст.203 ЦК України як на підставу визнання договорів недійсними. В той же час представником позивача не обгрунтовано зазначену підставу для визнання договорів недійсними.

Частина 2 статті 215 ЦК України визначає, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України).

В судовому засіданні не було встановлено, що оспорювані правочини є нікчемними та їх суперечність ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А тому відповідно суд не встановив підстав для визнання правочинів недійсними.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_9 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінагропром», ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Романів Ін Агро» про визнання основного договору укладеним на істотних умовах, визначених попереднім договором та визнання недійсними договорів купівлі-продажу- в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 жовтня 2018 року

Суддя: Н.Г.Притула