Постанова

Іменем України

22 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 646/6314/16-ц

провадження № 61-17883св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: Харківська міська рада, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Швецової Л. А., Карімової Л. В., Яцини В.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_5, треті особи: Харківська міська рада, інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, про визнання права власності та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення від 27 грудня

1994 року № 30 виконавчого комітету Червонозаводської районної ради народних депутатів «Про надання громадянам підсобних приміщень»

ОСОБА_4 виділено приміщення, а саме квартиру загальною площею

13,6 кв.м по АДРЕСА_5

У 2014 році ОСОБА_4 провела реконструкцію вищезазначеного приміщення під жилу квартиру. Внаслідок реконструкції квартирі присвоєно номер АДРЕСА_5, а приміщення стало загальною площею 28,1 кв.м.

Позивач звернулась до експерта з проханням виготовити технічний висновок, про стан будівельних конструкцій та можливість введення в експлуатацію вказаної квартири, згідно висновку якого стан будівельних конструкцій має задовільний стан, квартира придатна для подальшої експлуатації. Реконструкцію позивачем виконано самочинно.

Оскільки реконструкція квартири виконана відповідно до вимог норм будівельних конструкцій, пожежній, технічній безпеці, але без затвердження проектної документації та дозволу на початок будівельних робіт в цій ситуації вбачається можливість введення квартири в експлуатацію та належним чином оформлення прав на неї в порядку реєстрації такої реконструкції.

Однак оформлення документів на проведену реконструкцію не може бути проведено, оскільки існують перешкоди, тому що ОСОБА_5, яка проживає за адресою АДРЕСА_3 чинить перешкоди у користуванні та оформленні прав власності позивача.

За таких обставин ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 28,1 кв.м та зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод у здійсненні права власності зазначеною квартирою.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 липня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 28,1 кв.м.

Зобов?язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні права власності квартирою АДРЕСА_4 загальною площею 28,1 кв.м.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та визнаючи за нею право власності на зазначену квартиру, суд першої інстанції з посиланням на вимоги статей 316, 317, 319, 321, 331, 386 ЦК України виходив з наявності підстав для задоволення вказаних позовних вимог позивача, а саме наявності факту, що спірна квартира належить позивачу на праві власності та проведення відповідної реконструкції.

Додатковим рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 22 листопада 2016 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 971,20 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2017 року апеляційну скаргу керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 задоволено.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 липня

2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано недоведеністю заявлених позовних вимог.

20 квітня 2017 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв?язку подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2017 року та залишити в силі рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 липня 2016 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції надав неналежну оцінку наявним в матеріалах справи доказам. Не звернув уваги на те, що керівник Харківської місцевої прокуратури № 5 не додав до матеріалів апеляційної скарги докази, які підтверджували б його доводи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року касаційна скарга разом із матеріалами цивільної справи надійшла до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частинами першою та другою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Частиною другою статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частини третьої статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй виділена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно.

Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що земельна ділянка позивачці була виділена Харківською міською радою, як власником спірної земельної ділянки, під уже реконструйоване нерухоме майно. Також не надано доказів, а матеріали справи таких не містять про те, яким чином ОСОБА_5 порушує або не визнає право ОСОБА_4 Таким чином, вказані вище обставини справи та зазначені вище норми матеріального права не дають підстав вважати обґрунтованим будівництво вказаної житлової будівлі, а тому висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська