Справа № 2-835/11
Провадження № 4-с/515/1526/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Семенюк Л.А., за участю секретаря Унгурян Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 щодо дій державного виконавця при виконанні виконавчого провадження в частині складення довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 17.05.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 при виконанні виконавчого провадження ВП № 56029912 в частині складення довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 17.05.2018 року за реєстраційним № 45-45/7194 від 18.05.2018 року.

Скарга обґрунтовується тим, що рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 06.10.2011 року у справі № 2-835/11, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 22.09.2011 року до повноліття доньок, тобто до 08.01.2029 року, але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Скаржник стверджує, що після ухвалення зазначеного рішення, він з дружиною продовжили проживати разом, та весь свій дохід, який отримував, він передавав ОСОБА_3 для утримання дітей.

19 березня 2018 року ОСОБА_3 отримала виконавчий лист, з яким звернулася до відділу ДВС для примусового виконання.

22 березня 2018 року державним виконавцем, на підставі зазначеного листа, була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 56029912 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 22.09.2011 року до повноліття доньок, тобто до 08.01.2029 року, але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

01 червня 2018 року скаржником особисто отримано у відділі ДВС довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, яка була затверджена начальником Татарбунарського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6, з реєстраційним штампом від 18.05.2018 року, відповідно до якої його загальна заборгованість станом на 17.05.2018 року складає 40 925 грн. 89 коп.

Заборгованість по аліментам державним виконавцем була визначена для нього як непрацюючої особи, виходячи із середньомісячної заробітної плати одного середньооблікового штатного працівника для даної місцевості. Однак, заявник стверджує, що є інвалідом третьої групи з 19.05.2009 року довічно, а тому отримує пенсію у розмірі, зазначеному в довідках Саратського обєднаного УПФУ Одеської області.

Скаржник вважає, що з нього підлягає стягненню аліменти згідно виконавчого листа у розмірі 1/3 частини від розміру його щомісячної пенсії, але, чомусь, з власної ініціативи, державний виконавець змінив нарахування, що, у свою чергу, призвело до збільшення суми заборгованості. Крім того, з розрахунку не зрозуміло, з яких відрахувань здійснювались нарахування заборгованості. А за 2016, 2017 роки державний виконавцем зазначено взагалі лише загальну суму заборгованості без визначення її нарахування щомісячно, чим здійснив нарахування з порушенням норм діючого законодавства, а тому дії виконавця можна вважати неправомірними.

При цьому, державним виконавцем, маючим повноваження, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», не було вчинено жодних дій щодо здійснення запитів до УПФУ з метою перевірки наявності отриманої ним пенсії. Тому, зазначені недоліки, при проведені виконавчих дій з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, призвели, до необєктивних даних нарахування заборгованості по аліментам, які підлягають до повторної перевірки державним виконавцем та до повторного складання довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за наявності такої заборгованості.

Державний виконавець Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, надала суду заперечення проти скарги, в якому просить суд розглядати скаргу у її відсутності та у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що 22 березня 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження та, того ж дня зроблено запит до ДФС та ПФУ у державному реєстрі речових прав щодо перевірки у боржника наявності розрахункових рахунків в установах банків та отримання ним заробітної плати та пенсії.

15.05.2018 року ОСОБА_1 надав заяву про надання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за весь період. 17 травня 2018 року надійшла роздрукована відповідь з Реєстру речових прав, згідно до якої, боржник отримує пенсію у розмірі 1 452 грн. та заробітну плату на підприємстві «ТИРАС».

17.05.2018 року державним виконавцем зроблено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом за минулий час в межах трирічного строку, що передував предявленню виконавчого листа до виконання згідно розділу Х п.15 «Інструкції з організації примусового виконання рішення», тобто розрахунок був нарахований за останні три роки від дати відкриття виконавчого провадження, а саме від 22.03.2015 року.

Посилаючись на те, що боржник ОСОБА_1, відповідно ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» до Татарбунарського РВДВС ГТУЮ в Одеській області декларацію про доходи не надав, тому державному виконавцю не було відомо те, що з 2009 року він отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи. Виходячи з того, що боржник не повідомив державного виконавця про свій фактичний заробіток за минулий період, розрахунок заборгованості був зроблений для боржника, який не працював, а заборгованість визначалась з середньомісячної заробітної плати одного середньооблікового штатного працівника для даної місцевості.

Заявник та його представник, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, однак до суду не з'явилися. Через канцелярію суду адвокат ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_1, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність скаржника та відповідь проти заперечення на скаргу на дії державного виконавця при виконанні виконавчого провадження в частині складання довідки розрахунку заборгованості по аліментам від 17.05.2018 року, вказавши, що 22 березня 2018 року державним виконавцем зроблено запит до ДФС та ПФУ у державному реєстрі, щодо перевірки у боржника наявності розрахункових рахунків в установах банків та отримання ним заробітної плати та пенсії.

Також зазначив, що на запит державного виконавця була отримана інформація, що боржник ОСОБА_1 перебуває на обліку в Саратському обєднаному управління ПФУ та отримує пенсію у розмірі 1 452 гривні, а також те, що у період з вересня місяця 2017 року по 31 березня 2018 той працював у ТОВ «Тирас» на посаді механізатора з відповідною заробітною платою.

Іншої інформації про перебування боржника ОСОБА_1 на обліку в органах ДФС України станом на 17 травня 2018 року не має. У запереченні на скаргу, державним виконавцем не вказано, яким чином та за яких нарахувань здійснювався розрахунок заборгованості по аліментам. Просив врахувати, що державний виконавець 17.05.2018 року з Саратського обєднаного управління ПФУ отримав довідку про наявність пенсії у ОСОБА_1 у розмірі 1 452 грн., однак заборгованість нарахована без її урахування, з березня 2015 року.

Крім того, згідно ЗУ «Про державний бюджет на 2015, 2016, 2017, 2018 роки прожитковий мінімум на дитину відповідного віку» має різну амплітуду коливань, що, у свою чергу, повинна змінюватися також з урахуванням його пенсії. Однак, державним виконавцем було взято до уваги розмір пенсії з дати отримання довідки, що вбачається, з того, що розмір аліментів за 2015 рік щомісячного нараховано однією сумою у розмірі 671 гривні 72 коп.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася. Однак до суду надана заява, в якій вона просила розгляд скарги провести у її відсутності та відмовити в задоволенні скарги у зв'язку з її необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути скаргу у їх відсутності.

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 06.10.2011 року (а.с.8), ОСОБА_3 був виданий 19.03.2018 року виконавчий лист № 2-835/11 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щомісячно, починаючи з 22 вересня 2011 року до повноліття доньок Крістіни та Анастасії, тобто до 08.01.2029 року, але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.13).

22.03.2018 року ВДВС Татарбунарського РУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим листом (а.с.12).

Згідно довідки розрахунку, заборгованість по сплаті аліментів № 45-45/7194 від 18.05.2018 року, складеної державним виконавцем Татарбунарського районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Одеській області ОСОБА_2 (а.с.30-31), борг по аліментам ОСОБА_1 нараховано по середньомісячній заробітній платі одного середньооблікового штатного працівника для даної місцевості та, станом на 17.05.2018 року заборгованість складає 40 925 грн. 89 коп. Даний розрахунок отримано скаржником 01.06.2018 року, про що засвідчено його підписом.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в ході примусового виконання рішення, державним виконавцем вживалися певні, але не всі необхідні заходи щодо встановлення матеріального стану боржника. Так, державним виконавцем було встановлено, що згідно відповіді Державної фіскальної служби України боржник доходу не отримує, рахунки у банківських установах відсутні (а.с.32).

Разом з тим, як вбачається з відповіді за № НОМЕР_1 від 17.05.2018 року, наданої Пенсійним Фондом України, боржник перебуває на обліку в Саратському обєднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію в розмірі 1 452 грн. (а.с.33),

Відповідно до відповіді № НОМЕР_2 від 17.05.2018 року (а.с.34) про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами - останнє місце роботи ОСОБА_1 з 08.09.2017 року по 31.03.2018 року в ТОВ «Тирас» на посаді механізатора (а.с.34).

Постановою державного виконавця ВП № 56029912 від 17.05.2018 року (а.с.35) ухвалено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 50% від пенсії до виплати загальної суми боргу 41 178 грн. 89 коп. (з них 250 грн. витрати виконавчого провадження) та, у подальшому, у розмірі 1/3 від пенсії, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги, суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У відповідності до роз'яснень, викладених в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справи від 07.02.2014 року N 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії, або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року N 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому, він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог, така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Згідно статті 195 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Крім того, порядок проведення розрахунку заборгованості з аліментів державним виконавцем врегульовано "Інструкцією з організації примусового виконання рішень", затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року N 512/5, зареєстрованим 02 квітня 2012 року за N 489/20802.

Так, за змістом п. 7.13 вказаної Інструкції, державний виконавець, у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

При цьому, якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника (підпункт 7.13.1 п. 7.13 Інструкції).

Аналізуючи зазначені норми закону та підзаконних актів, суд прийшов до висновку, що за заявою стягувача або боржника, як сторони виконавчого провадження, державний виконавець має обчислити розмір заборгованості із сплати аліментів, скласти відповідний розрахунок та повідомити про нього стягувачу і боржнику. При цьому, розрахунок має відповідати вимогам, наведеним в "Інструкції з організації примусового виконання рішень", в тому числі розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Судом встановлено, що при виготовленні довідки-розрахунку заборгованості з аліментів N 45-45/7194 від 18.05.2018 року вищенаведених вимог щодо змісту та порядку складання розрахунку заборгованості державним виконавцем не було дотримано: не зазначено помісячно розрахунок заборгованості, тобто за весь період, протягом якого виникла така заборгованість, як про це було зазначено в заяві боржника.

Крім того, не було належно перевірено достовірність інформації про джерела доходів боржника, а після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір, не здійснено перерахунок заборгованості.

Слід також зауважити, що зі змісту вищенаведених вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, не вбачається обмежень у термінах, протягом яких державним виконавцем при примусовому виконанні рішення суду про стягнення аліментів може бути здійснений перерахунок заборгованості, у разі отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника, тобто мається на увазі, що це може бути здійснено у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Оскільки предметом розгляду скарги, поданої заявником у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України, є саме законність чи незаконність дій державного виконавця, а предметом розгляду конкретно цієї скарги є саме протиправність, на думку боржника, дій державного виконавця щодо складання довідки-розрахунку заборгованості за аліментами, то суд виходить із того, що складення довідок-розрахунків за аліментами є обов'язком державного виконавця і такий обов'язок останнім належним чином не виконано.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в ході судового розгляду справи фактів та обставин, враховуючи, що мотивація та докази, наведені державним виконавцем під час розгляду справи, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи заявника, а останнім доведено суду обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментам боржника від 18.05.2018 року при примусовому виконанні виконавчого листа за №2-835/11 від 19.03.2018 року по справі №2-835/11, були вчинені з порушенням закону. Доводи представника заявника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_7, надані в поданій ним відповіді на заперечення на скаргу щодо неправильності розрахунку, є обґрунтованими, а скарга такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 76-81, 258-260, 447-452 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3, щодо визнання дій державного виконавця при виконанні виконавчого провадження в частині складення довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 17.05.2018 року, неправомірними задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 при виконанні виконавчого провадження ВП № 56029912 в частині складання довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, затвердженого 17 травня 2018 року за реєстраційним номером № 45-45/7194 від 18.05.2018 року - неправомірними та зобовязати державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 усунути порушення, здійснивши перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 з урахуванням отриманої достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Одеської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Л.А. Семенюк