АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8482/2018 Головуючий у 1-й інстанції: Ул»яновська О.В.
У Х В А Л А

24 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у складі судді Чобіток А.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня 2017 року в справі за поданням старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції м. Києва Козар Ольги Петрівни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 ,-

у с т а н о в и в :

У серпні 2017 року держвиконавець Святошинського РВ ДВС у м. Київ ГТУЮ м. Києва Козар О.П. звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним поданням, зазначаючи про те, що на виконанні вказаного відділу перебуває виконавчий напис №586, виданий 01.07.2009 року приватним нотаріусом КМНО Сергеєвим О.О. про звернення стягнення на нерухоме майно, яким є садовий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,0602 га, кадастровий № 75768027, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, які належать на праві власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 для задоволення вимог АТ &qu5 ;РОДОВІД БАНК&quви; у загальному розмірі 293 537,06 дол. США та 1 700,00 грн.. 11.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49630977, копія якої направлена боржнику для добровільного виконання. У наданий строк боржник рішення не виконав, до відділу ДВС не з'явився, про причини неявки не повідомив. Станом на 02.08.2017 року боржником рішення не виконано.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року зазначене подання задоволено. Дозволено державним виконавцям Святошинського РВ ДВС у м. Київ ГТУЮ м. Києва примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, а саме: садового будинку АДРЕСА_4 та до земельної ділянки, загальною площею 0,0602 га, кадастровий № 75768027, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 з метою проведення опису та арешту майна для подальшої його реалізації в порядку примусового виконання рішень.

10.09.2018 року, ОСОБА_2, який проживає за адресою : АДРЕСА_5 ( садовий будинок з бюстами) , зазначивши себе заінтересованою особою подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що Святошинський районний суд м. Києва ухвалив примусове проникнення до його житла, за вказаною ним адресою батька і матері в АДРЕСА_6

Відповідно до ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права , свободи, інтереси та(або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 ст. 352 ЦПК України визначено , що учасники справи , а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ст. ст. 352 , 353 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду зокрема і у разі постановлення ухвали про примусове проникнення до житла.

Вказані норми процесуального закону встановлюють порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права та обов»язки осіб, які не брали участі у справі.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, та яка вважає, що прийнятим судовим рішенням порушені її права та обов'язки, суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно є підстави припускати про порушення таких прав та обов'язків у зв'язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» , роз»яснив, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ( на даний час ст. 352) ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов»язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини 3 ст. 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Згідно із ст. 354 ЦПК України, у разі оскарження ухвали суду подається апеляційна скарга, форма і зміст якої визначена ст. 356 ЦПК України.

Частинами 1, 2 статті 356 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга подається у письмовій формі. В апеляційній скарзі мають бути зазначені :

1) найменування суду , до якого подається скарга;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);

4) рішення або ухвала, що оскаржуються;

5) в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо);

6) нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції;

7) клопотання особи, яка подала скаргу;

8) дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується;

9) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

До апеляційної скарги зокрема додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (п.3 ч. 4 ст. 356 ЦПК).

Відповідно до частини другої статті 257 ЦПК України , до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Отже, суд , встановивши, що апеляційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки апеляційної скарги , спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Таким чином, якщо заявник не дотримав якоїсь із вимог до апеляційної скарги і відсутність певної інформації не дає можливості суду вирішити питання про відкриття апеляційного провадження, суд залишає апеляційну скаргу без руху і пропонує позивачеві виправити виявлені недоліки.

Важливо, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух. У зв'язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом із тим Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Відсутність хоча б одного реквізиту, визначеного статтею 356 ЦПК України, може бути самостійною підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

Вирішуючи питання про право ОСОБА_2 на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 17.08.2017 року та можливе відкриття апеляційного провадження в разі, якщо зі скарги вбачатиметься вирішення судом першої інстанції про права та обов'язки ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що подана ОСОБА_2 апеляційна скарга не відповідає вищевказаним нормам у повному обсязі, оскільки в них відсутня інформація, передбачена процесуальним законодавством, яка б дозволяла вирішити питання чи вирішив суд першої інстанції питання про права та обов'язки ОСОБА_2, як відсутня і інформація необхідна для відкриття апеляційного провадження та розгляду скарги відповідно до повноважень апеляційного суду, у разі якщо буде встановлено, що судом першої інстанції вирішено питання про права та обов'язки ОСОБА_2 при постановлені ухвали суду від 17.08.2017 року .

Так, в апеляційній скарзі, поданої ОСОБА_2 не зазначено, яким чином порушено його права та обов'язки оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції, зважаючи на ту обставину, що боржником у вказаному вище виконавчому провадженні є ОСОБА_4, яка і є власником садового будинку АДРЕСА_7 та земельної ділянки, загальною площею 0,0602 га, кадастровий № 75768027, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 5-7).

Крім того, апеляційна скарга ОСОБА_2 у повному обсязі не відповідає вимогам частин 1, 2 ст. 356 ЦПК України, оскільки не відповідає жодному пункту зазначених норм закону, а також не містить вірної дати оскаржуваної ухвали (зазначено 17.08.2018 року, проте як ухвала постановлена 17.08.2017 року), не зазначено коли заявник дізнався про оскаржувану ухвалу, що впливатиме на вирішення питання чи дотримано ОСОБА_2 строки на апеляційне оскарження ухвали суду, передбачені ст..294 ЦПК України в редакції 2004 року.

У скарзі взагалі не зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість ухвали суду, а викладено лише сумбурний текст нерозбірливим почерком, з якого щось зрозуміти неможливо.

Крім того, апеляційна скарга не оплачена судовим збором.

Підпунктом 9 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», визначено, що за подання апеляційної скарги фізичною особою на ухвалу суду, судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, у якому подається відповідна заява, скарга (станом на 1 січня 2018 року - 1762 грн. 00 коп., 0,2 його розміру - 352,40 грн.).

Перелік заяв і скарг, за подання яких не справляється судовий збір, наведений у частині другій статті 3 Закону (N 3674-VI) України «Про судовий збір», і в цьому переліку відсутні заяви про проникнення до житла. Водночас у частині другій статті 4 вказаного Закону не встановлено ставки судового збору за подання скарг на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби.

Проте підпунктом 9 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», визначено, що за подання апеляційної скарги фізичною особою на ухвалу суду, судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, у якому подається відповідна заява, скарга (станом на 1 січня 2018 року - 1762 грн. 00 коп., 0,2 його розміру - 352,40 грн.).

Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом N 3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Зазначена правова позиція вказана у Постанові № 915/955/15 від 29 травня 2018 року Великої Палати Верховного Суду.

Пільги щодо сплати судового збору передбачені ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а перелік заяв і скарг, за подання яких не справляється судовий збір ч. 2 ст. 3 указаного Закону.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 не зазначає, що має пільги щодо сплати судового збору, а заява про проникнення до житла, не входить до переліку, визначеного ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, при поданні апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у даній справі, заявник повинен сплатити судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. грн. 00 коп. на р/р: 0024; Одержувач УК у Солом'янському районі/Солом'янський район; Банк одержувача Казначейство України (ЕАП); Код ; МФО банку: 899998; Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Оригінал квитанції про сплату судового збору необхідно подати до суду апеляційної інстанції.

За вказаних вище обставин є всі правові підстави вважати, що подана ОСОБА_2 апеляційна скарга на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня 2017 року не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху і заявнику необхідно надати строк для усунення виявлених недоліків наступним способом , а саме - подати апеляційну скаргу в новій редакції , у якій зазначити :

1) найменування суду , до якого подається скарга;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);

4) рішення або ухвала, що оскаржуються;

5) в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо);

6) нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції;

7) клопотання особи, яка подала скаргу;

8) дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується;

9) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 повинен зазначити, яким чином суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали вирішив питання про його права та обов'язки з наданням відповідних доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги ОСОБА_2 повинен додати копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, а також докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Апеляційну скаргу в новій редакції у відповідності до вимог ст. 356 ЦПК України подати до суду апеляційної інстанції, як і оригінал квитанції про сплату судового збору, попередивши, що в разі невиконання ухвали суду, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст.185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 356-357 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня 2017 року залишити без руху строком не більше ніж на десять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута у відповідності до вимог ст. 185 ЦПК України .

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя :