Дата документу 01.11.2018
Справа № 320/5134/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" листопада 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Калугіної І.О.,
при секретарі Горбань Н.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах яких діє адвокат ОСОБА_5, до ОСОБА_6, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, зазначивши, що вони є власниками вказаної квартири, відповідач був зареєстрований в належній їм квартирі, однак з 2012 року відповідач в квартирі не проживає, його речей в квартирі не має, претензій щодо проживання в квартирі не предявляє, а тому може бути визнаний таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням.
В судове засідання представник позивачів не зявився, від нього надійшла заява по розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачів, наполягає на задоволенні позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Як вбачається з матеріалів справи, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на жило, виданого ДКП «Мелітопольжитлосервіс» від 21 грудня 1998 року, № 1140-р /а.с.14/.
Вказана обставина також підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок /а.с.15-17/.
Відповідач був зареєстрований в даному будинку з 08 грудня 2005 року, що підтверджується копією домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку /а.с.18-20/.
Згідно довідки голови квартального комітету № 71 від 19 червня 2018 року ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак з 2012 року за даною адресою не проживає /а.с.21/.
Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що з 2012 року та по теперішній час, відповідач ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, його речей та іншого майна в квартирі немає, вимог щодо проживання у вказаній квартирі відповідач не предявляв, в квартиру не зявлявся.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 319, 321, 383 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, 12,81,89,263,265,279-285 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах яких діє адвокат ОСОБА_5, до ОСОБА_6, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І.О.Калугіна