Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"17" жовтня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В., при секретарі Кадимовій А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що є власником 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва на право власності від 16.05.2011 року та витягу МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 01.06.2011 року. У вказаному будинку також зареєстрована відповідачка по справі ОСОБА_2, яка за вказаною вище адресою тривалий час з 2016 року не проживає, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку. В будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка та її представник, яка діє на підставі договору ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову та ухвалення заочного рішення.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 17.10.2018 року ухвалено рішення проводити заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.05.2011 року вбачається, що будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 01.06.2011 року.

Згідно з домової книги та інформації, наданої Центром адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Факт непроживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1. підтверджується актом від 30.08.2018 року, складеного сільським головою Виконавчого комітету Сартанської селищної ради, а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили, що ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не проживає з 2016 року по теперішній час.

За ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені

строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідачка не проживає в будинку АДРЕСА_1 понад два роки, вона втратила право користування цим житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 76, 77, 258, 259, 263, 265, 280-281 ЦПК України, ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Н. В. Литвиненко