ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9123/18
провадження № 2/753/5430/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарях Слаква О.О., Івашків О.В.

за участю

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_3) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння в подружньому житті. Сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. При цьому, позивач посилається, що відповідач надає кошти на утримання малолітньої доньки, однак, для забезпечення інтересів дитини в подальшому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 08 червня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судовими справами між суддями від 05 липня 2018 року дану цивільну справу передано судді Мицик Ю.С.

Ухвалою суду від 09 липня 2018 року дану справу прийнято до провадження суддею Мицик Ю.С. та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

17 вересня 2018 року відповідач надіслав відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 24 вересня 2018 року, яку занесено до протоколу судового засідання, вказану справу призначено до розгляду по суті та закрито підготовче судове засідання.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме: не заперечував проти розірвання шлюбу, однак просив стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), посилаючись на те, що розмір аліментів визначений позивачем негативно вплине на його подальше життя.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини.

Сторони перебувають в шлюбі з 30 грудня 2011 року, який було зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 4365. Від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про її народження, копія якого наявна в матеріалах справи.

Із позовної заяви вбачається, що між подружжям виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось через різні погляди на життя. Сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки з травня 2018 року. На даний час донька проживає з матір'ю, яка належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

За правилами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до стст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що спорів про поділ майна та місця проживання дитини між сторонами на даний час не існує.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки малолітня донька проживає з матір'ю, батько - відповідач по справі зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання та виховання.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду (17.05.2018 року) та до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд враховує стан здоров'я дитини, її матері, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який хронічними захворюваннями не страждає, відсутність у відповідача аліментних зобов'язань, інших утриманців.

При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, на думку суду, розмір аліментів у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки рівнозначний обов'язок щодо утримання сина покладається також на позивача по справі (ст. 141 СК України).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись стст. 3, 110-112, 141, 180-183, 191 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Шлюб зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї 30.12.2011, актовий запис № 4365 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду (17.05.2018 року) та до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2Повний текст рішення виготовлено 30 листопада 2018 року.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.