Справа № 236/605/18
Провадження № 2/236/232/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

за участі:

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Лиман цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2018 року до суду надійшла позовна заява ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 113949/51/к від 11.01.2014 року.

ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

Між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 113949/51/к від 11.01.2014 року. За умовами цього договору банк зобовязався надати кредит відповідачу в розмірі 14000,00 грн. на споживчі потреби, на строк 14 місяців (з 11.01.2014 року до 11.03.2015 року); відповідач зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування позиченими коштами в строки та в порядку, встановленому договором (1,4 % річних).

ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» було надано ОСОБА_1 кредит у визначеному розмірі, проте відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У звязку із порушенням відповідачем умов договору станом на 05.03.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 18720,04 грн., що складається із заборгованості за кредитом 4904,71 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 760,72 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом 10386,45 грн., інфляційних нарахувань на суму непогашеного кредиту 2668,16 грн..

Рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем від 18.08.2017 року № 303 надано дозвіл на реорганізацію шляхом приєднання ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» за спрощеною процедурою, передбаченою ст. 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків».

Згідно із п.11 ч. 4 ст. 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» у разі реорганізації банківської установи за спрощеною процедурою не застосовуються положення законодавства щодозавершення приєднання з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо правонаступництва банку-правонаступника, а також одночасного подання документів для державної реєстрації змін до відомостей про банк-правонаступник, що містяться у такому реєстрі, та документів для державної реєстрації припинення банку, що приєднується.

Правонаступництво щодо майна, прав та обовязків банку, що приєднується, виникає у банку-правонаступника з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами банку, що приєднується, та банку-правонаступника.

Банк-правонаступник у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набуває обовязків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобовязаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Банки-учасники повідомляють клієнтів, у тому числі вкладників та інших кредиторів банку, що приєднується, про правонаступництво щодо його прав, обовязків та майна шляхом розміщення інформації на офіційних веб-сайтах банків-учасників, у приміщеннях цих банків та їх відокремлених підрозділів, де проводиться обслуговування клієнтів, а також на офіційному веб-сайті Національного банку України. Банк-правонаступник приймає за передавальним актом від банку, що приєднується, також майно та кошти, на які накладено обтяження (у тому числі публічні) та обмеження на розпорядження (у тому числі арешти із збереженням таких обтяжень та обмежень на розпорядження). Банк, що приєднується, зобовязаний письмово повідомити про таку передачу осіб, в інтересах яких встановлені обтяження майна та коштів або обмеження на розпорядження, а також осіб, якими такі обтяження та обмеження на розпорядження встановлені.

Позивач ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» є правонаступником реорганізованого ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» і у звязку з цим наполягає на виникненні у нього права вимагати від ОСОБА_1 повернення всієї суми, просить суд стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 18720,04 грн..

Позивача ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; представник позивача ОСОБА_2 для участі в судовому засіданні не прибула, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги банку, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а. с. 61,69).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала вимоги позивача, підтвердила факт укладення нею договору з ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та отримання у банку кредиту в розмірі 14000,00 грн. на споживчі потреби, прийняття на себе зобовязань повернути кредит у строк до 11.03.2015 року. Відповідач сплачувала кошти за кредитним договором до грудня 2014 року, потім відділення ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» у м. Лиман Донецької області припинило свою діяльність, відповідач вважала, що головний офіс банку розташовано у м. Донецьку, на території, яка є тимчасово непідконтрольною державній владі України, не знала, куди звертатись для вирішення питання про погашення кредиту. За твердженнями відповідача, вона вже сплатила за кредитним договором кошти близько 9000,00 грн., однак на теперішній час коштів у неї немає. Відповідач перебуває у складному матеріальному стані, утримує трьох неповнолітніх дітей (двоє старших дітей навчаються у загальноосвітній школі, потребують витрат на придбання одягу, харчування, підручників та шкільного приладдя), отримує соціальну допомогу у розмірі 860,00 грн., мешкає разом з матірю поважного віку ОСОБА_3, яка отримує невелику пенсію, є непрацездатною, витрати сімї на утримання житла щомісяця складають близько 1000,00 грн., чоловік відповідача є безробітним, перебуває на обліку в місцевому центрі зайнятості. Відповідач з огляду на це просила суд встановити їй розстрочення виплат заборгованості за кредитним договором.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

Між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 113949/51/к від 11.01.2014 року. За умовами цього договору банк зобовязався надати кредит відповідачу в розмірі 14000,00 грн. на споживчі потреби, на строк 14 місяців (з 11.01.2014 року до 11.03.2015 року); відповідач зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування позиченими коштами в строки та в порядку, встановленому договором (1,4 % річних) (а.с.7-11). Факт укладення вказаного договору не заперечується відповідачем, відповідач визнає справжність свого підпису у договорі.

ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» було надано ОСОБА_1 кредит у визначеному розмірі, проте відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У звязку із порушенням відповідачем умов договору станом на 05.03.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 18720,04 грн., що складається із заборгованості за кредитом 4904,71 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 760,72 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом 10386,45 грн., інфляційних нарахувань на суму непогашеного кредиту 2668,16 грн.. Наявність саме такої заборгованості за кредитним договором підтверджено наданими представником позивача виписками з особового рахунку позичальника (а. с. 17-47), розрахунком загальної суми заборгованості за кредитним договором № 113949/51/к від 11.01.2014 року (а.с.48), довідкою банку про стан заборгованості на 05.03.2018 року (а. с. 49-52).

Рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем від 18.08.2017 року № 303 надано дозвіл на реорганізацію шляхом приєднання ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» за спрощеною процедурою, передбаченою ст. 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» (а.с.53-58).

Відповідно до ч.1 ст. 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Згідно із п.11 ч. 4 ст. 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» у разі реорганізації банківської установи за спрощеною процедурою не застосовуються положення законодавства щодо завершення приєднання з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо правонаступництва банку-правонаступника, а також одночасного подання документів для державної реєстрації змін до відомостей про банк-правонаступник, що містяться у такому реєстрі, та документів для державної реєстрації припинення банку, що приєднується.

Правонаступництво щодо майна, прав та обовязків банку, що приєднується, виникає у банку-правонаступника з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами банку, що приєднується, та банку-правонаступника.

Банк-правонаступник у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набуває обовязків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобовязаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Банки-учасники повідомляють клієнтів, у тому числі вкладників та інших кредиторів банку, що приєднується, про правонаступництво щодо його прав, обовязків та майна шляхом розміщення інформації на офіційних веб-сайтах банків-учасників, у приміщеннях цих банків та їх відокремлених підрозділів, де проводиться обслуговування клієнтів, а також на офіційному веб-сайті Національного банку України. Банк-правонаступник приймає за передавальним актом від банку, що приєднується, також майно та кошти, на які накладено обтяження (у тому числі публічні) та обмеження на розпорядження (у тому числі арешти із збереженням таких обтяжень та обмежень на розпорядження). Банк, що приєднується, зобовязаний письмово повідомити про таку передачу осіб, в інтересах яких встановлені обтяження майна та коштів або обмеження на розпорядження, а також осіб, якими такі обтяження та обмеження на розпорядження встановлені.

Таким чином, позивач ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» є правонаступником реорганізованого ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк».

Отже, банк свої зобовязання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальнику ОСОБА_1 кредит в розмірі, обумовленому сторонами. Відповідач в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконувала, не забезпечивши своєчасного повернення банку запозичених коштів. Внаслідок цього станом на 05.03.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 18720,04 грн..

За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525,526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідач не надавала грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобовязання належним чином не виконала. Відтак, у позивача виникло право вимагати від ОСОБА_1 повернення суми кредиту та інших платежів за договором № 113949/51/к від 11.01.2014 року. Вимоги позивача підлягають задоволенню.

Водночас згідно із ч.1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

За змістом ч.3 ст. 435 ЦПК України підставою для, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.4 ст. 435 ЦПК України).

Із наданих ОСОБА_1 копій документів вбачається, що відповідач є громадянкою України, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, утримує двох неповнолітніх дітей, в травні 2018 року народила третю дитину, мешкає разом з матірю поважного віку ОСОБА_3, яка отримує невелику пенсію, є непрацездатною; витрати сімї чоловік відповідача є безробітним, перебуває на обліку в місцевому центрі зайнятості(а.с.64, 75-77, 94-105).

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та фактично мешкає у смт. Дробишеве Краснолиманського (на теперішній час Лиманського) району Донецької області, що підтверджується відповідною довідкою органу місцевого самоврядування (а.с. 64).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82ЦПК України, є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» смт. Дробишеве Краснолиманського району Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась АТО. Те ж саме було визначено і у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р, яке на сьогодні втратило чинність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції на час її проведення може бути встановлено спеціальний порядок, зокрема організовано патрульну охоронну службу та виставлено оточення; в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Постановою Верховної Ради України від 21.05.2015 року № 462-VІІІ була схвалена Заява Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобовязань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод" щодо відступу від окремих зобовязань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтями 5, 6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному праву (ст. 3 ЦК України), суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження відповідача ОСОБА_1 про наявність обставин, що утруднюють виконання рішення.

Суд за таких обставин вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та розстрочити виконання цього рішеннящодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 113949/51/к від 11.01.2014 року, визначивши суму, котру має сплачувати відповідач на користь позивача щомісяця, в розмірі 400,00 грн..

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд зазначає таке.

Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» при зверненні з позовом сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням від 06.03.2018 року № 21 (а.с.2,6). З огляду на задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн..

Керуючись ст. ст. 11, 509, 525-527, 530, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3,4,10, 12,13,19, 133,141, 142, 258,259,264,265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1(реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1)на користь Публічного акціонерного товариства АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» (ідентифікаційний номер субєкта господарювання за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13857564, місцезнаходження за адресою Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39-Д, адреса для листування м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд.18/7) заборгованість за кредитним договором № 113949/51/к від 11.01.2014 року, яка утворилась станом на 05.03.2018 року, на загальну суму 18720 (вісімнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 04 копійки.

У звязку із скрутним матеріальним станом надати відповідачу ОСОБА_1 розстрочення виконання цього рішення суду щодо заборгованості за кредитним договором № 113949/51/к від 11.01.2014 року, визначивши суму, що її має сплачувати відповідач на користь позивача щомісяця, в розмірі 400 (чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області до Апеляційного судуДонецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст цього рішення суду виготовлений 10.08.2018 року.

Суддя -