Справа № 318/2053/18 Номер провадження №2/318/807/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2018 р. м. Камянка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: Головуючого судді Васильченка В.В.; при секретарі Крук О.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Камянсько-Дніпровської міської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи його тим, що після смерті матері залишилося спадкове майно - житловий будинок і земельна ділянка розташовані за адресою Запорізька обл., Камянсько-Дніпровський р-н, с. Велика Знамянка, вул. Соловїна (колишня «Жовтнева»), 57. Спадкоємцем за законом є позивач. 10 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Камянсько-Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2 яким було заведено спадкову справу та оформлено право на спадщину на земельну ділянку №57 по вул. Соловїна (Жовтнева) 57 с. Велика Знамянка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, площею 0,2100 га, кадастровий номер :01:005:0041, цільове призначення якої «будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), про що видано на імя позивача свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.09.2018 року за №1215. Окрім того, 10 вересня 2018 року позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок №57 по вул. Соловїна (Жовтнева) 57 с. Велика Знамянка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, після смерті матері ОСОБА_3, про що приватним нотаріусом Камянсько-Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2 видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №830/02-31. Відповідно до зазначеної постанови, підставою для відмови стала відсутність документів, що посвідчують право власності на вищезазначений будинок.

Позов обґрунтовано тим, що житловий будинок був побудований в 1963 році, а правовідносини з забудови будинку в зазначений час були врегульовані ЦК УРСР, а отже цей будинок був побудований у відповідності до діючих на вказаний час норм матеріального права та інших нормативно-правових актів загальної дії, та введення в експлуатацію і державної реєстрації не потребував. Правовстановлюючий документ про право власності на вказане домоволодіння спадкодавець не оформлював. Однак, враховуючи те, що спірні правовідносини виникли до 01 січня 2004 року, згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами, проте оформити спадщину у нотаріуса не можливо враховуючи що відсутні документи, необхідні для вчинення вказаної нотаріальної дії. Просить суд визнати за ним право приватної власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, село Велика Знамянка, вулиця Соловїна, будинок 57 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 11 січня 2017 року.

Ухвалою суду від 18 вересня 2018 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого засідання.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. У наданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, проти задоволення позову не заперечує.

Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

У відповідності з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за відсутності сторін, що відповідає положенню ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 11 січня 2017 року помела мати позивача ОСОБА_3, про що 13 січня 2018 року виконавчим комітетом Великознамянської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області видано свідоцтво про смерть І-ЖС №379566, актовий запис № 08 (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно - житловий будинок та земельна ділянка, які розташовані за адресою Запорізька обл., Камянсько-Дніпровський р-н, с. Велика Знамянка, вул. Соловїна (колишня «Жовтнева»), буд. 57.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Камянсько-Дніпровської міської ради від 06.09.2018 №4110, ОСОБА_4 на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день її смерті за даною адресою ніхто не зареєстрований (а.с.9). Щодо спадкодавця ОСОБА_3 у спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа номер 60445149, номер у нотаріуса 43/2017, про що свідчить витяг про реєстрації у Спадковому реєстрі №47242037 від 28.03.2018 (а.с.10).

10 вересня 2018 року приватним нотаріусом Камнсько-Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2 оформлено право на спадщину за позивачем на земельну ділянку №57 по вул. Соловїна (Жовтнева) 57 с. Велика Знамянка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, площею 0,2100 га, кадастровий номер :01:005:0041, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), про що видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.09.2018 року за №1215 (а.с.13).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №830/02-31 від 10.09.2018 року приватним нотаріусом Камянсько-Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про спадщину на житловий будинок №57 по вул. Соловїна (Жовтнева) 57 с. Велика Знамянка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області. Підставою відмови є відсутність документів, що посвідчують право власності на вищезазначений будинок (а.с.11).

Згідно копії технічного паспорту Запорізького міжміського БТІ складеного на житловий будинок (інвентарний номер 1094) за адресою вул Жовтнева 57, с. Велика Знамянка, ОСОБА_3 в 1963 році роках побудувала зазначений житловий будинок, що позначений у технічному паспорті: літерою «А-1» - житловий будинок, а також погосподарські будівлі та споруди позначені: літерою «а» - сіни, літерою «В» літня кухня, «Г» - сарай, літерою пг - погріб, літерою «Д» - лазня, літерою Е сарай, літерою Ж - сарай, літерою Б - гараж, літерою З - вбиральня, №1 ворота, літ. к - колодязь (а.с.16-18).

Як свідчить довідка виконавчого комітету Камянсько-Дніпровської міської ради від 10.092018 №4148, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно погосподарської книги №35,36, 36а ст.53 значиться головою домогосподарства за адресою вул. Соловїна, 57 с. Велика Знамянка, Камянсько-Дніпровського району Запорізької області (а.с. 12).

Позивач є єдиними спадкоємцем, який після смерті звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

У відповідності до ч.1ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 статті 1269 ЦК України,спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Згідно роз'ясненням, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством; за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

На підставі ст. 68 Закону України Про нотаріат, пунктів 4.12.,.4.15 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину за законом проводиться після подання документів, що посвідчують право власності, щодо належності житлового будинку спадкодавцеві.

За правилами статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Житловий будинок був побудований в 1963 році, а правовідносини з забудови будинку в зазначений час були врегульовані ЦК УРСР, а отже цей будинок був побудований у відповідності до діючих на вказаний час норм матеріального права та інших нормативно-правових актів загальної дії, та введення в експлуатацію і державної реєстрації не потребував.

Правовстановлюючий документ про право власності на вказане домоволодіння спадкодавець не оформлював. Однак, враховуючи те, що спірні правовідносини виникли до 01 січня 2004 року, згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

За положеннями ст. 86 ЦК УРСР та ст. 2 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до ст. 12 Закону України від 07.02.1991 р. Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має право подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України зі смертю особи припиняється її правоздатність, тому за нею не можна визнати будь-яке право.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно п. 3.14 розділу глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 «прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину».

З принципу універсальності спадкового наступництва витікає те, що актом прийняття спадщини охоплюється уся спадщина, що належить спадкоємцю, який її прийняв, у чому б вона не складалася і де б не знаходилася.

Неможливість отримання позивачем документів, що підтверджують право власності на майно, перешкоджає йому належним чином оформити на себе право власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

У зв'язку з цим через відсутність можливості іншим шляхом захистити свої права, позивач має право на визнання у судовому порядку права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

На підставі ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1262, 1267 ЦК України Керуючись ст. ст. 10-13, 81, 200, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Камянсько-Дніпровської міської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати право приватної власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, село Велика Знамянка, вулиця Соловїна, будинок 57 за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянином України, податковий номер НОМЕР_1) у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 11 січня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Камянсько-Дніпровський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 04 жовтня 2018 року.

Суддя:ОСОБА_5