Справа № 444/1547/18
Провадження № 2/444/848/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської районної державної адміністрації, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 15.10.2011 року померла її мати ОСОБА_2. Перед тим, 06.06.1995 року, помер її батько ОСОБА_3. Після смерті батька відкрилася спадщина на належе йому майно, а саме право на земельну частку пай, площею 2,81 га на території Боянецької сільської ради, яке належало йому на підставі сертифікату серії ЛВ №014894. Спадщину після смерті батька фактично прийняла мати, але нотаріально не оформила і померла.

Зазначає, що після смерті смерті матері відкрилася спадщина на належні їй земельні частки (пай), а саме земельну частку, яку вона успадкувала після смерті батька та яка належала йому на підставі сертифікату серії ЛВ №014894, площею 2,81 га та земельну частку (пай) площею 2,53 га, яка належала матері на підставі сертифікату серії ЛВ №0114463.

Вказує, що з приводу спадкування вона звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу № 371/2018, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкування земельної частки (паю) з розясненням, що її батькам видано сертифікати старого зразка, затвердженого ухвалою Львівської обласної ради № 277 від 01.02.1993 року та розяснено, що для спадкування слід подати сертифікат про право на земельну частку зразка, який затверджено постановою Кабінету Міністрів від 12 жовтня 1995 року № 801 "Про затвердження форми сертифікатів на право на земельну частку (пай) і зразка книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку".

З приводу обміну сертифіката вона звернулася до Жовківської РДА, однак їй відмовлено в такому та розяснено, що сертифікат не може бути виданий у звязку із смертю спадкодавця, так як відповідно до ст. 25 ЦК України нею втрачено цивільну правоздатність.

У звязку із наведеним вона звернулася до суду та просить визнати за нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 15.10.2011 року, право на земельну частку (пай) площею 2,23 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території с. Верени Боянецької сільської ради, право на яку ОСОБА_2 мала на підставі сертифікату серії ЛВ № 014463 від 13.12.1995 року, та окрім того в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 15.10.2011 року, право на земельну частку (пай) площею 2,81 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Боянецької сільської ради, яка успадкована ОСОБА_2 за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 06.06.1995 року та право на яку ОСОБА_3 мав на підставі сертифікату серії ЛВ № 014894 від 02.07.1996 року.

Позивач в підготовче судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить задовольнити в повному обсязі..

Представник відповідача- Жовківської районної державної адміністрації Львівської області в підготовче судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської районної державної адміністрації Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти позову.

Представник третьої особи-Жовківської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Львівській області в підготовче судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак з Жовківської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Львівській області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори.

Оскільки всі учасники в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З копії свідоцтва про смерть серії I-СГ № 066264 вбачається, що ОСОБА_3 помер 06.06.1995 року про що зроблено запис за № 13.

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинностіЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_3 помер 06.06.1995 року, тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Так, ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного кодексу визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 52988819 від 16.08.2018 року, з листа Жовківської державної нотаріальної контори та Львівського державного нотаріального архіву вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

Однак, суд враховує, що ОСОБА_3 17.06.1965 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_5, актовий запис № 16, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії VIII-УР № 313535. Внаслідок укладення шлюбу прізвище дружині було присвоєно ОСОБА_3.

З довідки № 174, яка видана Боянецькою сільською радою Жовківського району Львівської області 07.05.2018 року, вбачається, що згідно книги записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Боянецької сільської ради ОСОБА_4 видано сертифікат серії ЛВ № 014894 на земельну частку (пай) розміром 2,81 га, з них: рілля-1,95 га, кормові угіддя 0,86 га.

З копій довідок № 529, 530, які видані виконкомом Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області 08.05.2018 року вбачається, що померлий ОСОБА_3 до дня смерті 06.06.1995 року був зареєстрований і проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт від його імені в сільській раді не посвідчувався.

Довідкою № 548, яка видана виконкомом Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області15.05.2018 року стверджується, що ОСОБА_2 постійно проживала з померлим ОСОБА_3 до дня його смерті 06.06.1995 року і вели спільне господарство в селі Верини, вул. Верини, 11, Жовківського району Львівської області.

Так як ОСОБА_2 проживала на час смерті із ОСОБА_3, вели спільне господарство, суд приходить до висновку, що вона вступила у володіння та управління спадковим майном ОСОБА_3, тобто прийняла спадщину чоловіка, зокрема і право на земельну частку (пай).

Відомостей про те, що будь-хто інший, в тому числі і позивач по справі вступили в управління або володіння спадковим майном ОСОБА_3 в матеріалах справи немає.

З копії свідоцтва про смерть серії I-СГ № 264546, яке видано Боянецькою сільською радою Жовківського району Львівської області 18.10.2011 року вбачається, що ОСОБА_2 померла 15.10.2011 року про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 21.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З копії довідки № 534, яка видана виконкомом Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області 08.05.2018 року вбачається, що від імені ОСОБА_2 заповіт в сільській раді не посвідчувався.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії II-СГ № 393295 від 28.04.1990 року вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали шлюб 28.04.1990 року у Батятичівській сільській раді Камянка-Бузького району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 6. Внаслідок укладення шлюбу ОСОБА_7 змінила своє прізвище на ОСОБА_6.

Наведене свідчить, що дошлюбним прізвищем позивача було ОСОБА_7.

З копії свідоцтва про народження серії I-ЯК № 028449 вбачається, що ОСОБА_7 народилася 25.04.1966 року і її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

З копії сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) вбачається, що ОСОБА_2 на підставі рішення Боянецької сільської ради передано у приватну власність земельна ділянку ділянку площею 2,23 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Боянецької сільської ради.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Із копії довідки № 549, яка видана виконкомом Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області 15.05.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 проживала без реєстрації з померлою ОСОБА_2 до дня її смерті 15.10.2011 року і вели спільне господарство в с. Верини по вулиці Верини, 11, Жовківського району Львівської області.

Так як позивач є дочкою померлої ОСОБА_2, проживала разом із нею на час відкриття спадщини, а томусуд приходить до висновку, що позивач прийняла спадщину після смерті матері.

Суд враховує, що позивач подала в Жовківську державну нотаріальну контору 29.05.2018 року заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2. Нотаріусом така заява була прийнята, внаслідок чого було заведено спадкову справу № 371/2018, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52074948 від 29.05.2018 року.

При цьому слід звернути увагу, що сам нотаріус зазначає, що факт прийняття спадщини ОСОБА_1 стверджується проживанням заявниці разом з померлою до дня її смерті згідно довідки Боянецької сільської ради від 15.05.2018 року за № 549.

Однак листом від 08.06.2017 року № 14780/01-16 Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме земельну частку (пай) площею 2,53 га та 2,81 га, що розташовані на території Боянецької сільської ради та належать ОСОБА_2, яка померла 15.10.2011 року та ОСОБА_4, який помер 06.06.1995 року, після смерті якого ОСОБА_2 спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила, оскільки позивачем не подано сертифікатів на право на земельну частку (пай) згідно форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801, тобто правовстановлюючого документу нового взірця на вищевказані земельні паї.

Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори.

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак судом встановлено, що позивачем не може бути предявлено для оформлення спадщини сертифікати на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 нового зразка, оскільки вони померли, а тому втратили цивільну правоздатність та дієздатність.

Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2, яка померла 15.10.2011 року, прийняла після її смерті спадщину, оскільки проживала з нею до дня смерті. В той же час судом встановлено, що спадщини, яка складається із права на земельну частку (пай) площею 2,53 га та 2,81 га, що розташовані на території Боянецької сільської ради та належать ОСОБА_2, яка померла 15.10.2011 року та ОСОБА_4, який помер 06.06.1995 року, після смерті якого ОСОБА_2 спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила позивач не може оформити, так як відсутні правовстановлюючі документи на дані земельні частки (паї) нового зразка, які водночас не можуть бути видані на імя померлих, оскільки такі втратили цивільну правоздатність та дієздатність. А тому право позивача на дані земельні частки (паї) підлягає захисту в судому порядку, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний звязок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 15.10.2011 року, право на земельну частку (пай) площею 2,23 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території с. Верени Боянецької сільської ради, право на яку ОСОБА_2 мала на підставі сертифікату серії ЛВ № 014463 від 13.12.1995 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 15.10.2011 року, право на земельну частку (пай) площею 2,81 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Боянецької сільської ради, яка успадкована ОСОБА_2 за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 06.06.1995 року та право на яку ОСОБА_3 мав на підставі сертифікату серії ЛВ № 014894 від 02.07.1996 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.