ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Херсон

справа № 662/650/18

провадження № 22-ц/819/249/18

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області в складі судді Решетова В.В. від 14 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 05 червня 2006 року сторони уклали депозитний договір, на виконання якого вона передала співробітнику банку ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 10 000 гривень, які остання на рахунок згідно вказаної угоди не внесла. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року ОСОБА_5 та інший співробітник банку визнані винними у вчинені злочину, передбаченого ч.5 статті 191 КК України.

Питання щодо відшкодування завданої їй злочинними діями працівників банку при виконанні трудових обов'язків матеріальної шкоди протягом тривалого періоду часу не вирішувалося.

7 листопада 2017 року Новотроїцький районний суд Херсонської області в порядку перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами ухвалив рішення, яким скасував рішення цього ж суду від 20 травня 2015 року у цивільній справі за її (ОСОБА_6.) позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування матеріальної шкоди та стягнув з відповідача на її користь завдану шкоду в сумі 49 920 гривень.

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 01 лютого 2018року наведене рішення суду першої інстанції змінено в частині визначеного до стягнення розміру відшкодування та зменшено суму стягнутих грошових коштів із 49 920грн до 20 280грн.

Рішення апеляційного суду виконано банком добровільно 14 березня 2018року.

Вважаючи, що завдана їй відповідачем матеріальна шкода відшкодована частково, оскільки інфляція за період з лютого 2007року по березень 2018року становить 429,3%, а тому реальна вартість втрачених у зв'язку з інфляцією грошових коштів в сумі 10 000грн становить 52 935 грн, позивач просила суд, з врахуванням відшкодованої шкоди в сумі 20 280 грн, стягнути з банку на її користь 32 655грн.

Рішенням суду від 14 серпня 2018 року постановлено стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 32 050грн та на користь держави - судовий збір в сумі 704грн 80 коп.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених до нього вимог, зазначаючи, що при вирішенні даного спору суд безпідставно змінив уже визначений судовим рішенням, яке набрало законної сили, розмір завданої позивачці шкоди, чим порушив положення ст.61 Конституції України, відповідно до яких ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Крім того, доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що суд безпідставно не застосував заявлену відповідачем позовну давність, яка позивачем пропущена, та не врахував, що індексування втраченого майна-грошових коштів в результаті спричинення позадоговірної матеріальної шкоди чинним законодавством України не передбачено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача-адвокат ОСОБА_7 викладені в ній доводи не визнав. Зазначив, що ОСОБА_6 первісно звернулася з позовом про відшкодування завданої їй втратою банківського вкладу матеріальної шкоди в 2007році у кримінальному провадженні, в зв'язку з чим відбулося переривання перебігу позовної давності. Наведена обставина обґрунтовано була врахована судами при вирішенні позовної заяви, поданої позивачем у 2015 році. Вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, правильно застосував до спірних правовідносин ч.2 ст.1192 ЦК України щодо визначення реальної вартості втрачених грошових коштів саме на момент розгляду ним справи і такий висновок відповідає практиці Верховного Суду при вирішенні аналогічних справ.

Справа передана до Херсонського апеляційного суду Апеляційним судом Херсонської області відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017року №452/2017 та положень частини шостої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін та проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з врахуванням вироку суду, яким працівників банку засуджено за заволодіння грошовими коштами позивача шляхом зловживання службовим становищем (під час виконання трудових обов'язків), відповідач відповідно до положень ст.ст.1172, 1192 ЦК України є відповідальною особою за завдану ОСОБА_6 втратою майна (грошових коштів) шкоду, розмір якої визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

При цьому позовну давність суд вважав не пропущеною, оскільки початком її перебігу є вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили 22 липня 2014 року і яким встановлено осіб, що порушили право позивача.

Наведені висновки суду суд апеляційної інстанції вважає помилковими і такими, що зроблені без врахування норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, судом встановлено, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили, працівників ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_5 та ОСОБА_8 визнано винними та засуджено за ч.5 ст.191 КК України, зокрема за те, що вони під час виконання трудових обов'язків заволоділи, в тому числі, грошовим вкладом ОСОБА_6 в сумі 10 000гривень. Цим же вироком із засуджених на користь ОСОБА_6 стягнуто 10 000грн в рахунок відшкодування завданої їй втратою майна шкоди.

В березні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування матеріальної шкоди з підстав її завдання працівниками банку при виконанні трудових обов'язків та просила стягнути з відповідача 10 000грн втрачених грошових коштів, розмір яких з врахуванням інфляційних втрат становить 20 280гривень.

Рішенням Новотроїцького районного суду від 20 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 20 липня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено з тих підстав, що її позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди вирішені у кримінальній справі з визначенням відповідальних осіб, вирок у якій є чинним.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 травня 2017 року вирок Чаплинського районного суду від 12 березня 2012року в частині цивільного позову про стягнення із засуджених на користь ОСОБА_6 шкоди в розмірі 10 000грн скасовано, справу в цій частині передано на новий судовий розгляд.

У червні 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 травня 2015 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, пославшись на те, що вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, яким обґрунтовано відмову у задоволенні її позову у даній справі, в частині цивільного позову скасовано ухвалою суду апеляційної інстанції від 22 травня 2017року, справу направлено на новий розгляд в частині вирішення заявленого нею цивільного позову.

22 серпня 2017 року позивач збільшила первісно заявлені у цивільній справі вимоги та просила стягнути з банку збитки з урахуванням інфляційних втрат від знецінення належного їй грошового вкладу, розмір яких станом на червень 2017 року становить 39 694грн. Всього просила стягнути 49 694грн.

Рішенням Новотроїцького районного суду від 07 листопада 2017 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Постановою від 01 лютого 2018 року Апеляційний суд Херсонської області частково задовольнив апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та змінив наведене рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір визначної до стягнення на користь позивача суми грошових коштів із 49 920грн до 20 280грн з тих підстав, що при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не вправі виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається.

При перегляді справи суд апеляційної інстанції врахував, що позивач 18 січня 2018 року подала до Цюрупинського районного суду, до підсудності якого визначено кримінальну справу, заяву про залишення її позову у кримінальній справі без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 07 червня 2018 року постанова Апеляційного суду Херсонської області від 01 лютого 2018 року залишена без змін.

Ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення виконано відповідачем шляхом перерахування на користь позивача грошових коштів у сумі 20 280 гривень 14 березня 2018 року.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України, якою керувалися суди при вирішенні заявлених позивачем вимог у спірних правовідносинах, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню ОСОБА_6 Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до реальної вартості втрачених нею грошових коштів (10 000грн) уже визначений судами в результаті вирішення первісно заявлених нею у березні 2015 року позовних вимог.

Встановлений судовими рішеннями від 07 листопада 2017року та від 01 лютого 2018 року розмір завданої позивачеві шкоди відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні даної справи і суд не вправі змінювати його, в тому числі шляхом застосування ч.2 ст.1192 ЦК України.

Суд на зазначені положення норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і по суті повторно вирішив питання щодо відшкодування завданої позивачеві відповідачем шкоди та змінив уже визначений судом розмір відшкодування, що суперечить діючому в Україні законодавству.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених ОСОБА_6 вимог як необґрунтованих.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне вказати, що інші аргументи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, стосуються обставин, які підлягали встановленню і були встановлені судом при вирішенні первісно заявленого ОСОБА_6 позову до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування матеріальної шкоди, тому правового значення при розгляді даної справи не мають і зазначення мотивів їх прийняття чи відхилення у судовому рішенні не потребують.

Згідно із приписами статтей 12, 13 ЦПК України, які регламентують такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій.

Обравши такий спосіб вирішення порушеного нею питання щодо відшкодування завданої у спірних правовідносинах шкоди, як перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та, звернувшись до суду із заявою про залишення позовної заяви, поданої у кримінальній справі, без розгляду, ОСОБА_6 тим самим і визначила момент розгляду справи судом, оскільки згідно із ч.5 ст.423 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, спосіб відшкодування шкоди, завданої позивачеві втратою грошових коштів уже визначений судовими рішеннями, виконання яких не регулюється ст.ст.1172, 1192 ЦК України, які застосовані судом першої інстанції помилково, і це питання не було предметом судового розгляду в даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» частково задовольнити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 14 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В.Пузанова

Судді І.В.Склярська

Т.Г.Чорна