Ухвала

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 445/1717/16-ц

провадження № 61-11306 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1,

представник заявника - ОСОБА_2,

заінтересовані особи: старший державний виконавець Золочівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Колечиць ІринаВолодимирівна, виконуючий обов'язки начальника Золочівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Матвеюк Олеся Петрівна,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу старшого державного виконавця Золочівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Колечиць Ірини Володимирівни на постанову Апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Крайник Н. П., Струс Л. Б., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії виконуючого обов'язки начальника Золочівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Матвеюк О. П. (далі в.о. начальника Золочівського ВДВС ГТУЮ у Львівській області Матвеюк О. П.), старшого державного виконавця Золочівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Колечиць І. В. (далі державний виконавець Колечиць І. В.), скасування постанов про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору.

На обгрунтування скарги зазначав, що 03 серпня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54440604 про примусове виконання виконавчого листа

№ 445/1717/16-ц, виданого 27 липня 2017 року Золочівським районним судом Львівської області, у якому він є боржником. 17 серпня 2017 року в.о. начальника Золочівського ВДВС ГТУЮ у Львівській області Матвеюк О. П. винесено постанову про накладення на нього штрафу у зв'язку з не виконанням рішення суду у встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк, а 31 серпня 2017 року державним виконавцем Колечиць І. В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

На момент відкриття виконавчого провадження він перебував за межами України, а тому як тільки йому стало відомо про наявність виконавчого провадження він добровільно виконав рішення суду, що підтверджується актом державного виконавця від 30 серпня 2017 року.

Посилаючись на наведене, просив визнати незаконними та скасувати постанову в.о. начальника Золочівського ВДВС ГТУЮ у Львівській області Матвеюк О. П. від 17 серпня 2017 року про накладення штрафу у розмірі 1 700,00 грн та постанову державного виконавця Колечиць І. В. від 31 серпня 2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 6 400,00 грн.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 19 жовтня

2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що боржник був повідомлений про початок примусового виконання рішення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк рішення суду не виконав, доказів на підтвердження перебування на момент відкриття виконавчого провадження за межами України, не надав. Виконання рішення суду боржником було здійснено вже після відкриття виконавчого провадження, а тому суд дійшов висновку, що дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваних постанов відповідають вимогам ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження», підстави для їх скасування відсутні.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 19 жовтня

2017 року скасовано, прийнято нову постанову, якою скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Постанову в.о. начальника Золочівського ВДВС ГТУЮ у Львівській області Матвеюк О. П. від 17 серпня 2017 року про стягнення штрафу в розмірі

1 700,00 грн та постанову державного виконавця Колечиць І. В. від 31 серпня 2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 6 400, 00 грн скасовано.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 03 серпня 2018 року боржником не була отримана через відсутність його на території України, виконання рішення суду щодо демонтажу огорожі, обрізання гілок і коренів дерев є трудомістким, та було виконано боржником у достатньо стислі строки (до 30 серпня 2018 року), а тому вимоги заявника є обгрунтованими.

У лютому 2018 року надійшла касаційна скарга державного виконавця

Колечиць І. В, у якій заявник просив скасувати постанову Апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2017 року, а ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що висновки суду апеляційної інстанції про те, що дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваних постанов не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» є помилковими, оскільки боржник був обізнаний про прийняте судове рішення та відкриття виконавчого провадження щодо його виконання, доказів перебування за межами території України на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження боржник суду не надав. На момент винесення постанови про накладення штрафу рішення суду виконане не було, а стягнення з боржника виконавчого збору у разі відкриття виконавчого провадження не залежить від добровільного виконання судового рішення, відтак оскаржувані постанови про накладення на боржника штрафу та стягнення виконавчого збору винесені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У травні 2018 року надійшов відзив представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на касаційну скаргу, обгрунтований тим, що факт перебування ОСОБА_1 за межами України на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження підтверджується даними його закордонного паспорту. Крім того, на момент розгляду зазначеного спору, виконання рішення Золочівського районного суду Львівської області від 24 січня 2017 року було зупинено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року.

У травні 2018 року до Верховного суду надійшла відповідь на відзив заявника, обгрунтована тим, що на час вчинення виконавчих дій державний виконавець не був належним чином повідомлений про перебування боржника за межами України та зупинення виконання рішення Золочівського районного суду Львівської області від 24 січня 2017 року.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частин першої 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

17 серпня 2017 року в.о. начальника Золочівського ВДВС ГТУЮ у Львівській області Матвеюк О.П. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1 700,00 грн, у зв'язку з не виконанням рішення суду.

Згідно частин третьої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір з боржника - фізичної особи стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати.

31 серпня 2017 року державним виконавцем Колечиць І. В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 6 400,00 грн.

Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верхового Суду, викладеними у постановах від 06 червня 2018 року у справі

№ 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та від 13 червня 2018 року у справі № 307/1451/15-ц (провадження № 14-177цс18).

Ураховуючи наведене, слід дійти висновку, що скарга ОСОБА_1 на постанову в.о. начальника Золочівського ВДВС ГТУЮ у Львівській області Матвеюк О. П. від 17 серпня 2017 року про стягнення штрафу та постанову державного виконавця Колечиць І. В. від 31 серпня 2017 року про стягнення виконавчого збору не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 5 частини першої статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити заяву без розгляду у відповідній частині.

Відповідно до змісту частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, та відповідно до повноважень суду касаційної інстанції в порядку частини першої статті 414 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини першої статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Керуючись статями 255, 256, 400, 402, 409, 414, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу старшого державного виконавця Золочівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Колечиць Ірини Володимирівни задовольнити частково.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 19 жовтня

2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 20 грудня

2017 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: виконуючий обов'язки начальника Золочівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Матвеюк Олеся Петрівна, старший державний виконавець Золочівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Колечиць Ірина Володимирівна, на дії державного виконавця та скасування постанов про стягнення штрафу та виконавчого збору закрити.

Повідомити ОСОБА_1, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик