ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2018 року м. Кропивницький

справа № 387/460/18

провадження № 22-ц/4809/211/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Черненка В.В.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області у складі судді Майстера І.П. від 02 серпня 2018 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У травні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.09.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредиту у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Також відповідно до умов укладеного договору, відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим Договором.

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, утворилася заборгованість, яка станом на 30.04.2018 року становить 72 329,81 грн., з яких: 5511,56 грн. - заборгованість за кредитом; 59 264,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3632,91 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500 грн. - фіксована частина, 3420,47 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на ці обставини, банк просив стягнути з відповідача на його користь зазначену суму боргу.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та на порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Судом встановлено, що 03.09.2012 року між банком та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг, який складається із підписаної позичальником заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку.

Відповідно до умов вказаного договору, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредиту у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, утворилася заборгованість, яка станом на 30.04.2018 року становить 72 329,81 грн., з яких: 5511,56 грн. - заборгованість за кредитом; 59 264,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3632,91 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500 грн. - фіксована частина, 3420,47 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.37-38/.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просила застосувати строк позовної давності /а.с.57-59/.

Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позовних вимог. Разом з тим, відмовив у задоволенні позову, у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Так, відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як встановлено судом, банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом 22 травня 2018 року.

З виписки банківського рахунку видно, що останній платіж був здійсненний відповідачем 21 березня 2015 року в сумі 300 грн., 04.05.2015 року та 26.09.2015 року відбулося автоматичне погашення простроченої заборгованості /а.с.64-74/.

Строк дії картки закінчився 04.09.2015 року.

Доказів продовження строку дії картки або отримання відповідачем у ПАТ КБ «ПриватБанк» нової кредитної картки з іншим строком дії позивачем не надано.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те що, позов банком подано після спливу трирічного строку позовної давності та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Посилання позивача на те, що Умовами та Правилами надання банківських послуг встановлений строк позовної давності у 50 років, є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, окремого договору про збільшення позовної давності сторони не укладали.

Також є безпідставними доводи скарги про те, що перебіг позовної давності не закінчився, оскільки 26 вересня 2015 року було проведено останній платіж по договірному списанню коштів, оскільки договірне списання коштів відбулося поза межами дії картки.

Наведені доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29.10.2018 року.

Головуючий:

Судді: