Справа № 712/3525/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2018 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, вказавши, що на вона є власником автомобіля ТОУОТА VЕNZА, 2011 року випуску, д.н. НОМЕР_1. 15.01.2015 року зазначений автомобіль перебував на автостоянці за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Броварська. Близько 23 год. 50 хв. сусідній автомобіль Таврія, державний номерний знак НОМЕР_2, який також перебував на зазначеный автостоянцы загорівся. Причиною пожежі є коротке замикання електричних проводів у відсіку двигуна автомобіля «Таврія». Внаслідок вказаної пожежі був пошкоджений належний позивачу автомобіль. Відшкодувати шкоду відповідачі у добровільному порядку відмовляються, що стало підставою дл звернення до суду.

Автомобіль ЗАЗ 110206, належить Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації. 30.05.2005 року вказаний автомобіль був виданий Головним управлінням праці та соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації у користування інваліду ОСОБА_4, який помер 31.08.2011 р. Рішення про передачу автомобіля членам сімї померлого не приймалось.

У реєстраційних документах на автомобіль підрозділом MBС робиться позначка про видачу автомобіля головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, а також про заборону відчуження автомобіля та передачі права користування ним без дозволу головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Відповідно до висновку від 21.01.2015 року, складеного Бориспільським MB ГУМВС України в Київській області та акта про пожежу від 16.01.2015 року, вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 експлуатуючи транспортний засіб залишили його на території автостоянки по вул. Броварській, 2 в м. Бориспіль. Коли ж ОСОБА_3 намагався завести вищезазначений автомобіль то помітив, що з-під капоту автомобіля почало вириватись полумя, після чого він покинув автомобіль. Вказане дає підстави стверджувати, що у звязку з бездіяльністю Департамента соціального захисту автомобіль ЗАЗ 110206, 2005 року перебував у протиправному користуванні відповідачів ОСОБА_2 JI. та ОСОБА_3, експлуатувався ними та мав незадовільний технічний стан. Позивач повернувшись з відпустки та побачивши машину відчула стрес та моральні переживання і страждання.

Просить стягнути з Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 110313,91 грн. солідарно, моральну шкоду в сумі 10000 грн. та понесені судові витрати.

В судовому засіданні адвокат позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, та пояснив, що автомобіль на праві власності належить Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, а ОСОБА_2 мала право лише на керування ним. ОСОБА_3 взагалі немає ніякого відношення до даного автомобіля, немає ні права на керування ні права власності.

Просив в позові позивачу відмовити.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час день та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час день та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до п-п. 9 п. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи малозначні справи.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, врахувавши думку сторін, ухвалив продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі заяви про видачу автомобіля від 20.04.2005 року, ОСОБА_4 було видано на пільгових умовах автомобіль Таврія, 2005 року випуску, без права продажу чи передачі іншій особі, що підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу Серія МВЧ №265513.

Рішенням колегії Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної держаної адміністрації №6-2 від 18.05.2005 року, відповідно до заяви ОСОБА_4, право керування автомобілем було передано його дружині ОСОБА_2

31.08.2011року ОСОБА_4 помер.

16.01.2015 року, за адресою м. Бориспіль, вул. Броварська, 2 на автостоянці близько 23.50 год сталася пожежа. Автомобіль ЗАЗ 110206«Таврія», 2005 року випуску, державний номер СА 3661АВ загорівся. Ймовірною причиною пожежі стало коротке замикання електричних проводів в відсіку двигуна автомобіля «Таврія». Внаслідок пожежі був пошкоджений автомобіль позивачки ТОУОТА VЕNZА, 2011 року випуску, д.н. НОМЕР_1.

Відповідно до ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки ); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до висновку Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській обл. від 21.01.2015 року встановлено, що згідно пояснень ОСОБА_3, під час того як він намагався завести автомобіль, то помітив, що з-під капоту автомобіля почало вириватись полумя. В ході перевірки було встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення.

Відповідно до облікової картки приватного транспортного засобу від 10.06.2015 року ЗАЗ 110206 Таврія, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_4. Згідно заяви ОСОБА_4 та рішення колегії Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної держаної адміністрації №6-2 від 18.05.2005 року, право керування автомобілем було передано ОСОБА_2. На даний час рішення не скасоване.

Відповідно до абз. 1 п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою КМУ від 19.07.2006 року №999 після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сімї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда.

На підставі абз. 8 п. 16 вказаного Порядку в іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Листом від 19.08.2014 р. №1067-06 та від 22.10.2014 року №421/11-14 Департаментом соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації було повідомлено ОСОБА_2 про необхідність повернення автомобіля в звязку зі смертю інваліда ОСОБА_4 Автомобіль відповідач ОСОБА_2 Департаменту не повернула.

Департамент соціального захисту населення на виконання п.16 Порядку в судовому порядку до ОСОБА_2 з позовом про повернення (вилучення) автомобіля не звертався.

06.11.2014 року ОСОБА_2 звернулась до Христинівського районного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної адміністрації про зобовязання вчинити дії спрямовані на переоформлення автомобіля. Ухвалою суду від 21.01.2015 року даний позов був залишений без розгляду за заявою ОСОБА_2

Таким чином, автомобіль на час пошкодження автомобіля позивачки в звязку з пожежею перебував в володінні та користуванні у відповідача ОСОБА_2

При цьому відповідачем ОСОБА_2 та його представником не доведена правомірність такого володіння на момент спричинення шкоди.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 1187 ЦК України, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 з послідуючими змінами, володілець джерела підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведене, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них.

Суд зазначає, що з врахуванням відсутності будь-яких перешкод з боку власника автомобіля Департаменту соціального захисту населення ЧОДА для користування транспортним засобом відповідачем ОСОБА_2, він несе відповідальність за заподіяну шкоду разом із відповідачкою ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач просить стягнути з відповідача суму збитків 110313,91 грн. Так, згідно висновку за результатами експертного автотоварознавчого дослідження від 23.01.2015 року №338 вартість матеріальних збитків автомобіля ТОУОТА VЕNZА, 2011 року випуску, д.н. НОМЕР_1 складає 101797,83 грн., але враховуючи зміну курсу долара США відповідно до гривні, фактично роботи по відновленню автомобіля було виконано на суму 110313,91 грн, про що свідчить акт надання послуг №3 від 12.03.2015 року підписаний ФОП ОСОБА_7

Суд приходить до висновку, що розмір відшкодування заподіяної матеріальної шкоди необхідно визначити з врахуванням ступеня вини власника джерела підвищеної небезпеки та особи, яка експлуатувала транспортний засіб без належних правових підстав та визначити розмір відшкодування на користь позивачів - 50 % з Департаменту соціального захисту населення ЧОДА виходячи із розміру заподіяної матеріальної шкоди, що складає 110313,91 грн.х50%= 55156,95 грн., та 50% з відповідачки ОСОБА_2 (110313,91 грн.х50%) = 55156,95 грн.

Вимоги позивача про відшкодування шкоди до ОСОБА_3 не підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт експлуатації ним транспортного засобу.

Вирішуючи питання про стягнення розміру моральної шкоди суд зазначає наступне.

На підставі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами) визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналізуючи викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач у звязку із пошкодженням майна, суд вважає, за необхідне стягнути з кожного з відповідачів - ОСОБА_2 та Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації моральну шкоду в сумі 5000 грн. на користь позивача ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, якщо позов задоволено, судові витрати покладаються на відповідача. Отже з відповідачів слід стягнути судові витрати в сумі 1 926,52 грн., по 963,26 грн. з кожного.

На підставі ч.1,2 ст. 22, ч.4 ст.1187,1192 ЦК України, ПВС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6, ППВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 12, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 55 156,95 гривень та моральну шкоду в сумі 5 000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 55 156,95 гривень та моральну шкоду в сумі 5 000,00 гривень.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 963,26 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі в сумі 963,26 гривень.

В іншій частині позову позивачу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Є. Троян