Справа № 645/5119/17
Провадження № 2/645/574/18

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань Кривеженко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення бору за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 грошові кошти в сумі, еквівалентної 1700 доларів США, що за курсом НБУ станом на 14.11.2017 року становить 45029,52 грн., а також судовий збір у розмірі 640 грн. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у липні 2013 року до нього звернулися його сусіди, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, з проханням дати їм у борг 2000,00 доларів США. 17.07.2013 року між ним та ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 2000 доларів США з кінцевим терміном повернення 20.07.2014 року, про що було складено розписку. В зазначений в розписці строк подружжя ОСОБА_3 свої зобовязання не виконали, грошові кошти йому не повернули. Позивач неодноразово звертався з проханням до подружжя ОСОБА_3 повернути борг, які згодом віддали йому 300 доларів США. У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до позивача з проханням продовжити строк повернення боргу до восени 2017 року. 18.02.2017 року відповідач ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_4 надали позивачу розписку, у якій зазначили термін повернення боргу за борговим зобовязанням від 17.07.2013 року восени 2017 року. В серпні 2017 року помер ОСОБА_4 У жовтні, листопаді 2017 року позивач звертався до відповідача з проханням повернути грошові кошти, проте до теперішнього часу грошові кошти не повернуті.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 надала заяву про слухання справи без її участі, не заперечує проти стягнення з неї суми боргу у розмірі 1700 доларів США.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обовязків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання.

В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п.п.4 ч.2 ст.187 ЦПК України).

Враховуючи положення ст.ст.19, 274 ЦПК України, суд вважає, що справа повинна бути розглянута за правилами загального позовного провадження.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно наданої позивачем розписки, встановлено, до ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 позичили у ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2000 доларів США та зобовязалися повернути не пізніше 20.07.2014 року.

В зазначений у розписці термін ОСОБА_4 та ОСОБА_3 грошові кошти не повернули.

18.02.2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 складено розписку про продовження строку виплати боргу за борговим зобовязанням від 17.07.2013 року, де зобовязалися повернути борг восени 2017 року.

У вказаний у розписці від 18.02.2017 року термін ОСОБА_4 та ОСОБА_3 грошові кошти не повернули.

Стаття 1051 ЦК України передбачає право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обовязок довести зазначений факт покладений на позичальника.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, виникає спір.

Будь-яких належних та допустимих доказів про виконання нею грошового зобовязання відповідач суду не надала.

За таких обставин, суд вважає доведеними доводи позивача, що до теперішнього часу відповідач не повернула визначену у розписці суму позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 1700 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 14.11.2017 року становить 45029,52 грн.

На день розгляду справи в суді станом на 17.01.2018 року за курсом НБУ України офіційний курс гривні до долара США становить: за 100,00 доларів США 2865.2576 грн., відповідно 1700 доларів США у гривневому еквіваленті становить 48705 грн. (1700 доларів США х 28,65).

Таким чином, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_2 є обґрунтованими і їх слід задовольнити саме в тому розмірі, який позивач зазначив у позові 45029,52 грн.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, ст. ст. 13, 76-80, 133, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення бору за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 17.07.2013 року у розмірі 45 029 (сорок пять тисяч двадцять девять) грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2, 1953 року народження, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2

Відповідач ОСОБА_3, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Фрунзенським РВ ГУМВС України в Харківській області, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): м. Харків, вул. Плідна, 62.

Повне судове рішення складено 17.01.2018 року.

Суддя