Справа №720/1098/18
Провадження № 2/720/602/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Новоселиця.

Новоселицький районний суд Чернівецької області, у складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П..,

сторін по справі:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Тарасовецької сільради, Новоселицького району,

- про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що господарство по вул.. Центральна (колишня Леніна), 72 в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області станом на 1990 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_3. А тому власником даного дворогосподарства одноособово була ОСОБА_3.

При житті 09 березня 1999 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_4.

20 жовтня 1999 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок.

ОСОБА_4 своєчасно прийняв спадщину після смерті 20 жовтня 1999 року ОСОБА_3 та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вул.. Леніна (теперішня Центральна), 72 в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області.

При житті 04 липня 2017 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно заповів своїй дружині ОСОБА_2.

11 липня 2017 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті спадщину своєчасно прийняла його дружина ОСОБА_2, оскільки була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у встановлений законом строк подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житлового будинку по вул. Центральна, 72 в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок.

Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе.

Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву в повному обсязі з підстав зазначених в ній. Просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не зявився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутності.

Суд вислухавши думку представника позивача враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності представника відповідача і задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Матеріалами справи судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 04 жовтня 1970 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний запис № 33 сільською радою с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області.

Господарство по вул.. Центральна (колишня Леніна), 72 в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області станом на 1990 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору членами якого були ОСОБА_3, що підтверджується довідкою № 673 від 16 березня 2018 року виданою Тарасовецькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. А тому власником даного дворогосподарства одноособово була ОСОБА_3.

Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є обєктом права приватної власності.

При житті 10 березня 1999 року ОСОБА_3 склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 20, яким все своє майно де б воно не знаходилось і з чого б не складалось і все, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде матиме право ОСОБА_4.

20 жовтня 1999 року ОСОБА_3 померла. Спадщину після її смерті своєчасно прийняв ОСОБА_5 та отримав 12 жовтня 2000 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вул.. Леніна (теперішня Центральна), 72 в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Так відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до статті 534 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно

або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої

обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять,

так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також

державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським

організаціям.

При житті 04 липня 2017 року ОСОБА_5 склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 124, посвідчений секретарем Тарасовецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, яким все своє майно де б воно не знаходилось і з чого б не складалось і все, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом буде матиме право своїй дружині ОСОБА_2.

11 липня 2017 року помер ОСОБА_5, про що складений актовий запис № 34 виконавчим комітетом Тарасовецької сільської ради новоселиць кого району Чернівецької області. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, який знаходиться по вул. Центральна, 72 в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області.

З довідки № 672 від 16 березня 2018 року виданої Тарасовецькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області вбачається, що ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня своєї смерті 11 липня 2017 року разом зі своєю дружиною ОСОБА_2.

Згідно ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Позивач ОСОБА_2 своєчасно прийняла спадщину за заповітом після смерті 11 липня 2017 року чоловіка ОСОБА_5, оскільки була зареєстрована та проживав разом з чоловіком на день його смерті та у встановлений законом строк 03 жовтня 2017 року подала до нотаріальної контори заяву при прийняття спадщини.

Постановою нотаріуса від 20 лютого 2018 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вул. Центральна, 72 в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ст. 82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач своєчасно прийняла спадщину, тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 80, 82, 142, 176, 200, 206, 245, 246, 258-273, 354 ЦПК України і на підставі ст.ст. 1216, 1223, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:право власності на житловий будинок літера А, гаражу літер В, літній кухні літер Д, сараї літер Б,Г, вбиральні літер Е, огорожі №1, розташований по вул.. Центральна, 72 в с. Тарасівці, Новоселицького району, після смерті 11.07.2017 року ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицкий районний суд в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони можуть ознайомитись з повним мотивованим рішенням суду через десять днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Вівчар Г.А.