Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2970/18
Провадження №: 2/332/1439/18
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2018 р.
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді Марченко Н.В.,
при секретарі Фурдак В.Й.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Департамент державної реєстрації фізичних осіб послуг про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Департамент державної реєстрації фізичних осіб послуг про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 йому належить жилий будинок № 14 по вул. Житомирській в м. Запоріжжі. Крім позивача в будинку зареєстровані його син ОСОБА_2 та невістка позивача ОСОБА_3, які не мешкають у будинку з 2007 року. Фактичне місце проживання відповідачів позивачу невідоме. Реєстрація відповідачів в будинку перешкоджає позивачу у користуванні жилим приміщенням, призводить до того, що він має сплачувати додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги за зареєстрованих, але не проживаючих осіб.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав вказаних в ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликались до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідачів було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 03.10.2018 року. Крім того, відповідно до нотаріально завіреної довіреності, яка долучена у якості доказу до матеріалів справи, вбачається, що відповідачі виявили своє бажання щодо добровільного зняття з реєстраційного обліку за вищевказаної адресою.
Представник третьої особи у судове засідання не зявився, повідомлений вчасно та належним чином, заяв та клопотань від нього до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок № 14 по вул. Житомирській в м. Запоріжжі, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 06.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.13-14). Крім позивача в будинку зареєстровані син позивача ОСОБА_2, та невістка позивача ОСОБА_3 які не мешкають у будинку з 2007 року. Фактичне місце проживання відповідачів позивачу невідоме. Реєстрація відповідачів в квартирі перешкоджає позивачу у користуванні будинком, призводить до того, що він має сплачувати додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги за зареєстрованих, але не проживаючих осіб.
З 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у спірному будинку. Факт не проживання відповідачів за адресою реєстрації підтверджується довідкою № 93 від 11.09.2018 р. виданою керівником органу самоорганізації населення № 56 ОСОБА_5 (а.с. 8) та показами наданими у судовому засіданні свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7
Особисті речі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в будинку відсутні, фактичне місце проживання останніх не відоме. Відповідачі у добровільному порядку з реєстраційного обліку не знялися. Даний факт суттєво порушує право власності позивача та створює перешкоди в користуванні власністю, який несе додаткові витрати по його утриманню, оскільки плата за користування житлом нараховується виходячи з кількості проживаючих осіб згідно реєстрації та не в змозі оформити субсидію.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Поважних причин не проживання за адресою реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в будинку № 14 по вулиці Житомирській у м. Запоріжжі судом не встановлено. Таким чином суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 263-265, 280-284, 288 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Департамент державної реєстрації фізичних осіб послуг про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком № 14 по вулиці Житомирській у м. Запоріжжі.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: Н.В.Марченко