Справа № 466/2401/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Невойта П.С.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

справа №466/1717/18,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», філії приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в м. Львів про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

за участю представника позивача ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

29.03.2018 адвокат ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі договорудоручення про надання правової допомоги від 20.10.2017 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», , знаходиться за адресою: 03049, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 25, філії приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в м. Львів, ЄДРПОУ ВП 26230973, місцезнаходження: м. Львів, пр. Чорновола, 67б та просить суд ухвалити рішення про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», філії приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в м. Львів на користь ОСОБА_2 суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 17616,81 грн., вартість проведення дослідження в розмірі 1500,00 грн., а всього 19116,81 гривень.

Позовні вимоги мотивує тим, що 06.07.2017 о 20 год. 27 хв. на автодорозі Львів-Шегині 11 км, відбулась подія (ДТП) за участю автомобіля НОМЕР_1 та забезпеченого договором страхування АК/1140724/1422/16 від 27 жовтня 2016 року (надалі ОСОБА_4) транспортного засобу «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_2.

Відповідно до постанови Городоцького районного суду Львівської області від 16.08.2017 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за вказаною вище подією.

Представником позивача було подано запит до Відповідача про надання документів відповідно до яких здійснювалось страхове відшкодування та яким шляхом відбулось визначення вартості залишків транспортного засобу, однак у задоволенні такого було відмовлено.

Страховиком лише частково виконано зобовязання та виплачено страхове відшкодування у розмірі 40000,00 грн.

Позивачем для визначення розміру матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Alfa Romeo», реєстраційний номер НОМЕР_3 було замовлено проведення відповідного дослідження у ТОВ «Екпертиза», яке доручено судовому експерту ОСОБА_6 та згідно Висновку №421 експертного авотоварознавчого дослідження від 01 грудня 2017 року вказаний транспортний засіб відновлювати економічно недоцільно, а встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Alfa Romeo», реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4, станом на момент пошкодження в ДТП 07.07.2017, становить: 85507,95 грн., а утилізаційна вартість/вартість працездатних складових/автомобіля «Alfa Romeo», реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4, після пошкодження у ДТП 07.07.2017, в цінах на час виконання даного дослідження становить: 27891,14 грн.

За проведення вказаного дослідження позивачем було перераховано 1500,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією №231 від 17.11.2017.

Отже, вважають, що повний розмір страхового відшкодування за даною подією повинен становити 57616,81 грн., оскільки Страховиком здійснено страхове відшкодування лише частково в розмірі 40000,00 грн., то доплата страхового відшкодування повинна становити 17616,81 грн.

Крім того, у звязку із зазначеними неправомірними діями, з метою захисту своїх прав у вказаній ситуації позивачу довелось звернутись по фахову правову допомогу для отримання правових консультацій, підготовки процесуальних документів, здійснення представництва в судових органах та було оформлено відповідний договір-доручення з адвокатом, ОСОБА_3 та перераховано на його рахунок гонорар в розмірі 3200,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 30.10.2017. Вважають, що дані витрати необхідно покласти на відповідача.

Ухвалою від 04.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі договору-доручення про надання правової допомоги від 20.10.2017 року /а.с.4-5/ позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» в судове засідання не прибув, однак скерував на адресу суду відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи /а.с.26-28/.

У судове засідання представник Львівської філії ПАТ «СК «ПРОВІДНА» не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

В останнє судове засідання учасники не прибули,хоча повідомлялися належним чином, а тому суд вважає, що слід продовжувати розгляд справи у їх відсутності, оскільки сторони подали свої докази та заперечення.

Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст.4 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 06.07.2017 року об 20:27 год. на автодорозі Львів-Шегині 11 км відбулася ДТП за участю автомобіля «Alfa Romeo», реєстраційний номер НОМЕР_3 2017 року та транспортного засобу «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_2.

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 16.08.2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за вказаною подією. Дана постанова не оскаржувалась.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Між ПАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_5Р укладений поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/1140724. Відповідно до полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_5.

07.07.2017 року ОСОБА_2О звернулася до ПАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування за наслідками ДТП, яке відбулося 06.07.2017 року, копія заяви долучено до матеріалів справи/а.с.30/

Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З метою визначення розміру матеріального збитку, який був завданий позивачу ОСОБА_2 внаслідок ДТП, яка мала місце 06.07.2017 p., ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження у ФОП ОСОБА_7С

Відповідно до Звіту № ФД - 00184 від 25.07.2017 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «ALFA ROMEO», державний номер НОМЕР_6 складає 360 726,75грн., та перевищує його ринкову вартість яка складає 89 262,40 грн./а.с.29-45/.

Відповідно до п. 30.1 ст, 30 Закону № 1961-IV, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди».

Згідно абзацу другого пункту 36.2 ст. 36 Закону №1961-IV, страховик (в даному випадку - ПрАТ «СК «ПРОВІДНА») має право здійснювати виплати без проведення експертизи якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий (в даному випадку - ОСОБА_8) досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2017 р. позивач ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування про що підписали Угоду про розмір страхової виплати і способи здійснення страхового відшкодування, копія якої знаходиться в матеріалах справи /а.с. 43/.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи питання про особу, яка має нести відповідальність за заподіяння матеріальної шкоди позивачу, суд зазначає наступне.

Так, до сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

В даній справі позивач звернувся до страховика, обравши спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги до страхової компанії, і одержав страхове відшкодування в розмірі, який був визначений угодою про врегулювання страхового випадку № за Договором страхування АК/1140724/1422/16 від 27.10.2016року, який у повному обсязі відшкодовує завдану йому шкоду ще до подачі позову до суду. Зазначена угода не оскаржена.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Оскільки у задовленні позовних вимог відмовлено, тому не підлягають до задовлення стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», філії приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в м. Львів про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30.10.2018 року.

Суддя ОСОБА_4