Постанова

Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 136/2193/16-ц

провадження № 61-33299св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - ОСОБА_5, ОСОБА_6, Турбівська селищна рада Липовецького району Вінницької області, Державний реєстратор управління економіки Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 02 червня 2017 року, у складі колегії суддів: Марчук B. C., Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, Державного реєстратора управління економіки Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання рішень незаконними, визнання державних актів недійсними, визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору дарування від 05 квітня 1988 року він є власником ? частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (далі - домоволодіння). За вказаною адресою наказом Турбівського цукрокомбінату від 12 вересня 1987 року №267 позивачу було виділено 0,08 гектарів землі. Батьком позивача - ОСОБА_7 йому також передано 0,08 гектарів землі за цією ж адресою.

Для виготовлення землевпорядної документації на вказану земельну ділянку позивач звернувся до спеціалізованого підприємства, яке йому повідомило, що 07 серпня 1996 року 9 сесія 22 скликання Турбівської сільської ради передала ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку площею 0,32 гектарів по АДРЕСА_2

12 березня 2010 року рішенням 25 сесії 5 скликання Турбівської сільської ради була затверджена землевпорядна документація, та ОСОБА_5 було видано Державний акт серії НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_2) та Державний акт серії НОМЕР_3 про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_4) що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

02 березня 2016 року ОСОБА_5 відчужила ОСОБА_6 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_4) всупереч пункту 15 Розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

У зв'язку з вищевикладеним позивач вважає, що оформлення ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства по АДРЕСА_3 та подальше її відчуження ОСОБА_6, порушує його права як користувача земельної ділянки на її приватизацію. Для відновлення порушених прав позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення 9 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради від 07 серпня 1996 року «Про приватизацію земельних ділянок» в частині передачі безкоштовно у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_5 в розмірі 0,32 гектарів по АДРЕСА_3;

Визнати незаконним та скасувати рішення 25 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 12 березня 2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_5 в розмірі 0,15 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3;

Визнати незаконним та скасувати рішення 25 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 12 березня 2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_5 в розмірі 0,1141 гектарів для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_4

Визнати недійсним Державний акт серії НОМЕР_5 на право власності на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_5 площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_2), який 15 червня 2010 року видано на ім'я ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку;

Визнати недійсним Державний акт серії НОМЕР_6 на право власності на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_5 площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_4), який 15 червня 2010 року видано на ім'я ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства;

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_4), що знаходиться в АДРЕСА_5, який 02 березня 2016 року укладено між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ;

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_2) від 15 червня 2010 року, що знаходиться в АДРЕСА_5 на ім'я ОСОБА_5 ;

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_4) від 15 червня 2010 року, що знаходиться в АДРЕСА_5 на ім'я ОСОБА_5 Ф;

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_4) від 02 березня2016 року, що знаходиться в АДРЕСА_5 на ім'я ОСОБА_6

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 31 березня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним Державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_5 площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_2), який 15 червня 2010 року видано на ім'я ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки ОСОБА_5 оформила на своє ім'я Державний акт серії НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, за відсутності погодження меж земельної ділянки з її співкористувачем ОСОБА_4, всупереч нормі частини шостої статті 118 ЗК України, порушене право позивача і даний Державний акт слід визнати незаконним та скасувати його державну реєстрацію.

Право співвласника домоволодіння на користування земельною ділянкою на якій воно розміщене не поширюється на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Тому, ОСОБА_5, яка одержала у власність земельну ділянку із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів по АДРЕСА_6, погодження ОСОБА_4 отримувати не потрібно, оскільки він не є землекористувачем цієї земельної ділянки, а тому не має підстав для визнання недійсним Державного акта серії НОМЕР_3 та скасування запису про державну реєстрацію прав на вказану земельну ділянку.

Крім того, договір купівлі-продажу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів, який укладений 02 березня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не порушує прав чи інтересів позивача, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, в частині визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, не забезпечує їх реального захисту, у зв'язку з чим в задоволенні позову в цій частині відмовлено з посиланням на рішення Конституційного Суду України у справі від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009.

При цьому суд зазначив, що дані рішення є ненормативними актами, які вичерпали свою дію шляхом виконання, тому вказані позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 02 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 31 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення 9 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради від 07 серпня 1996 року «Про приватизацію земельних ділянок» в частині передачі безкоштовно у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_5 в розмірі 0,32 гектарів по АДРЕСА_7.

Визнано незаконним та скасовано рішення 25 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 12 березня 2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_5 в розмірі 0,15 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3.

Визнано незаконним та скасовано рішення 25 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 12 березня 2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_5 в розмірі 0,1141 гектарів для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_8

Визнано недійсним Державний акт серії НОМЕР_5 на право власності на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_5 площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_2), який 15 червня 2010 року видано на ім'я ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Визнано недійсним Державний акт серії НОМЕР_6 на право власності на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_5 площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_4), який 15 червня 2010 року видано на ім'я ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_4), що знаходиться в АДРЕСА_5, який 02 березня 2016 року укладено між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_2) від 15 червня 2010 року, що знаходиться в АДРЕСА_5 на ім'я ОСОБА_5

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_4) від 08 червня 2010 року, що знаходиться в АДРЕСА_5 на ім'я ОСОБА_5

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_4) від 02 березня 2016 року, що знаходиться в АДРЕСА_5 на ім'я ОСОБА_6

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що рішення сільської ради є ненормативними актами, які вичерпали свою дію шляхом виконання, дійшов таких висновків без належного з'ясування фактичних обставин справи, оскільки у пункті 5 зазначеного рішення Конституційного Суду України зазначається про неможливість скасування чи зміни ненормативного акту органу місцевого самоврядування самим цим органом.

Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки рішенню 9 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради від 07 серпня 1996 року «Про приватизацію земельних ділянок» в частині передачі безкоштовно у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 в розмірі 0,32 гектара по АДРЕСА_3, оскільки це рішення впливає безпосередньо на послідуючі рішення, які стосуються вказаної земельної ділянки, а також на оскаржувані Державні акти на право власності на земельні ділянки.

Крім того, з ОСОБА_4, як співкористувачем земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_9 Липовецького району Вінницької області, не погоджувалися межі земельної ділянки при розробленні технічних документацій, які затверджені оскаржуваними рішеннями селищної ради.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ, ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправомірно взяв до уваги ксерокопії виписки і наказу по Турівському цукрокомбінату від 12 вересня 1987 року № 267, згідно яких позивач був землекористувачем спірної земельної ділянки, оскільки дані документи не містять посилань на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Також судом першої інстанції було правильно застосовано рішення Конституційного Суду України у справі від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 та відповідно до цього рішення зроблений висновок про те, що оскаржувані ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, які вичерпали свою дію шляхом виконання.

05 липня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ надійшов відзив ОСОБА_4 на касаційну скаргу, в якому він зазначав те, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для його скасування немає.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

31 травня 2018 року справу № 136/2193/16-ц та матеріали касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення виходячи з такого.

Судом першої інстанції установлено, що 05 квітня 1988 року на підставі договору дарування ОСОБА_4 набув право власністі на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_10, співвласником іншої ? частини домоволодіння є ОСОБА_6

Рішенням 9 сесія 22 скликання Турбівської селищної Ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області від 07 серпня 1996 року передано у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,32 гектарів по АДРЕСА_11.

20 вересня 2009 року рішенням 24 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради «Про дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки» ОСОБА_9 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговуванням жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_5.

28 грудня 2009 року 23 сесія 5 скликання Турбівської селищної ради внесла часткові зміни до рішення 9 сесії 22 скликання Турбівської селищної Ради народних депутатів від 07 серпня 1996 року, а саме слова «для ведення особистого підсобного господарства» замінено словами «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого селянського господарства», а також викладено рішення в такій редакції: «Передати безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5 по АДРЕСА_12 земельну ділянку площею 0,15 гектарів для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також 0,17 гектарів для ведення особистого селянського господарства».

Рішенням 25 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради«Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» від 12 березня 2010 року затверджено технічну документацію із землеустрою, у зв'язку з чим на ім'я ОСОБА_5 видано державний акт серії НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, АДРЕСА_12, а також державний акт серії НОМЕР_3 про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_4), яка розташована за вищевказаною адресою.

02 березня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_4), яка розташована за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, АДРЕСА_12.

01 листопада 2016 року Державне підприємство Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою на зверення ОСОБА_4, щодо виготовлення технічної документації повідомило, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1500 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_2), що знаходиться в АДРЕСА_5, перебуває у власності ОСОБА_5 на підставі державного акта серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, а земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1141 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_4), що знаходиться в АДРЕСА_5, перебуває у власності ОСОБА_6 У зв'язку з цим розробити проект землеустрою за рішенням 24 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради не представляється можливим.

Відповідно до статті 7 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, користування може бути постійним та тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянамУкраїни для ведення особистого підсобного господарства. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки (частина п'ята статті 17 ЗК України цього Кодексу).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням 9 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 07 серпня 1996 року, ОСОБА_5. було виділено у тимчасове користування для розширення особистого підсобного господарства 0,32 га землі по АДРЕСА_13 від 07 серпня 1996 року було прийняте оскаржуване рішення про безкоштовну передачу у приватну власність ОСОБА_5. земельної ділянки у розмірі 0,32 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого підсобного господарства.

З вказаного рішення Турбівської селищної радивбачається, що воно прийняте на підставі заяв жителів смт. Турбів, у той час, відповідно до статті 17 ЗК України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, земельна ділянка могла передаватися у власність лише на підставі заяви громадянина та матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, тощо).

З вищенаведеного вбачається невідповідність рішення 9 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради від 07 серпня 1996 року «Про приватизацію земельних ділянок» в частині передачі безкоштовно у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 в розмірі 0,32 гектара по АДРЕСА_3, нормам законодавства, діючим на час виникнення спірних правовідносин, тому судом апеляційної інстанції обґрунтовано визнано зазначене рішеннянезаконним й таким що підлягає скасуванню.

Рішення 25 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 12 березня 2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_5 в розмірі 0,15 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 і рішення 25 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 12 березня 2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_5 в розмірі 0,1141 гектара для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_14, також є незаконними тапідлягаєтьскасуванню з огляду на таке.

У вищевказаних рішеннях зазначається, що рішення прийняті з врахуванням погодження суміжних меж землевласників і землекористувачів, однак відповідно до договору дарування від 26лютого 1988 року, ОСОБА_4 - позивач у справі, є співвласником будинку АДРЕСА_15 Вінницької області, отже є співкористувачем земельної ділянки, але з ним не погоджувалися межі при розробленні технічної документації, які затверджені цими рішенням.

Крім того, рішенням 25 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 12 березня 2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_5 в розмірі 0,15 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3, порушується право позивача також тим, що відповідно до статті 121 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, норма безоплатної передачі земельної ділянки громадянам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у селищах складала 0,15 га, яка в повному обсязі передана ОСОБА_5, що не є навіть співвласником будинку АДРЕСА_1

Суд апеляційної інстанції визнаючи недійсним державний акт серії НОМЕР_5 на право власності на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 0,1500 гектара (кадастровий номер НОМЕР_2), для будівництва і обслуговування житлового будинку, який 15 червня 2010 року виданий на ім'я ОСОБА_5 та державний акт серії НОМЕР_6 на право власності на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 0,1141 гектара (кадастровий номер НОМЕР_4), для ведення особистого селянського господарства, який 15 червня 2010 року також виданий на ім'я ОСОБА_5 зазначив наступне.

У вказаних державних актах підставою набуття права власності на земельні ділянки зазначено рішення 25 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 12 березня 2010 року, яким лише затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, в той же час відповідно до статті 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що оскільки ОСОБА_4 було виділено у користування 0,16 га землі для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства і він є співвласником будинку АДРЕСА_1 з ним необхідно було погоджувати межі земельної ділянки ОСОБА_5 для отримання у власність земельної ділянки за тією ж адресою у розмірі 0,1141 га для ведення особистого селянського господарства.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки рішення 25 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 12 березня 2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_10 в розмірі 0,15 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на земельну ділянку в розмірі 0,1141 гектара для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_3 є незаконними та підлягають скасуванню, вимоги про визнання недійсними зазначених державних актів на право власності на землю, слід задовольнити.

За нормою частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

ОСОБА_5 продавець, і ОСОБА_6 покупець, знаючи, що співвласниками будинку АДРЕСА_15 Вінницької області є не ОСОБА_5, а відповідач ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_4, який має право користування земельною ділянкою, яка відноситься до зазначеного будинку і користується нею, без згоди співвласника будинку та співкористувача землі, без визначення меж в натурі, вчинили оскаржуваний договір, тому він не відповідає нормам діючого земельного законодавства, що є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 02 березня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Крім того, оскільки нормативні документи, які були підставою для державної реєстрації прав власності за ОСОБА_5 на земельні ділянки: у розмірі 0,15 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та у розмірі 0,1141 гектара для ведення особистого селянського господарства, що по АДРЕСА_3 Липовецького району Вінницької області, є незаконними, як і аналогічні документи щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 на земельну ділянку урозмірі 0,1141 гектара для ведення особистого селянського господарства, що по АДРЕСА_3 Липовецького району Вінницької області, тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про задоволення вимог позивача про скасування зазначених державних реєстрацій.

З вищенаведеного вбачається, що скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи у справі нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд правильно виходив із того, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки рішенню 9 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради від 07 серпня 1996 року «Про приватизацію земельних ділянок» в частині передачі безкоштовно у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 в розмірі 0,32 гектара по АДРЕСА_3, оскільки це рішення впливає безпосередньо на послідуючі рішення, які стосуються вказаної земельної ділянки, а також на оскаржувані державні акти на право власності на земельні ділянки. Крім того, ОСОБА_4 був співкористувачем земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_9 Липовецького району Вінницької області, але з ним не погоджувалися її межі при розробленні технічних документацій. Також, норма безоплатної передачі земельної ділянки громадянам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у селищах складає 0,15 га і вона вся передана ОСОБА_5, яка не є співвласником вищевказаного будинковолодіння, тому, вищезазначені рішення сільської ради та державні акти на право власності на земельні ділянки є незаконними і підлягають скасуванню.

Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка.

Доводи викладені в касаційній скарзі зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задовлення.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 02 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний

О.В. Ступак

Г.І. Усик