АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року м. Чернівці

справа № 2-881/10

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Тодоряк Г. Д.

з участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 серпня 2018 року (головуючий у суді першої інстанції суддя Літвінова О.Г.),

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для предявлення його до виконання.

Зазначала, що 15 лютого 2010 року Шевченківський районний суд м. Чернівці ухвалив рішення у справі № 2-881/10 за її позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Цим рішенням позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 січня 2010 року і до повноліття дитини; також суд вирішив стягувати з ОСОБА_3 на утримання позивачки аліменти по 250 грн, щомісяця до досягнення дитиною трьох років.

Посилалася на те, що з моменту ухвалення рішення вона не зверталася із заявою до виконавчої служби з виконавчим листом про виконання рішення, оскільки через неприязні стосунки із відповідачем вона змінила місце проживання та переїхала проживати до родичів у м. Керч Автономної Республіки Крим.

У подальшому, у звязку з окупацією Автономної Республіки Крим Російською Федерацією у лютому 2014 року, вона не мала змоги займатися питанням, що стосується отримання дублікату виконавчого листа щодо стягнення аліментів.

На її думку ухиляння боржника від добровільного виконання покладених на нього зобов'язань та відсутність змоги в установлений законом строк отримати дублікат та подати виконавчий лист до примусового виконання через вказані вище обставини, є поважними причинами пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

Просила видати дублікат виконавчого листа у справі № 2-881/10 за її позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в частині стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 січня 2010 року і до повноліття дитини, для предявлення його до виконавчої служби; поновити пропущений строк для подання вказаного дубліката виконавчого листа.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 серпня 2018 року заяву ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його предявлення задоволено частково.

Видано дублікат виконавчого листа у справі № 2-881/10 в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, для предявлення його до виконавчої служби.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, просить ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в поновленні строку для предявлення дубліката виконавчого листа скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву позивачки в цій частині.

Заявник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні вимоги про поновлення строку для предявлення дубліката виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки у заяві має місце посилання на докази, які підтверджують поважність причин, що зумовили неможливість вчасного подання такої заяви.

Заявник також вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги вимоги ч. 1 ст. 179 СК України та фактично поставлено в нерівні умови стягувачів аліментів, які не втратили виконавчий лист, однак не предявили до виконання, та стягувачів аліментів, серед яких є і позивачка, які втратили виконавчий лист та отримали його дублікат.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 в частині відмови в поновленні строку для предявлення дубліката виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не зазначено жодних поважних причин не предявлення виконавчого листа до виконання.

Апеляційний суд в цілому погоджується з відсутністю підстав для відмови у поновленні відповідного строку.

Встановлено, що 15 лютого 2010 року Шевченківський районний суд м. Чернівці ухвалив рішення у справі № 2-881/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, яким позов задоволено частково та вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 січня 2010 року і до повноліття дитини.

Також суд вирішив стягувати з ОСОБА_3 на утримання позивачки аліменти по 250 грн, щомісяця до досягнення дитиною трьох років.

За заявою позивачки від 25 лютого 2010 року їй було видано виконавчий лист: дата видачі 02 березня 2010 року.

Встановлено і це визнається заявником, що після отримання виконавчого листа ОСОБА_4 не пред'явила його до державної виконавчої служби для виконання. Зазначає, що втратила його.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Ухвала суду про видачу дубліката виконавчого листа відповідає указаній нормі та в цій частині заявником не оскаржується.

Щодо вимог про поновлення строку на предявлення виконавчого листа до виконання, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для предявлення дубліката виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Отже, за змістом указаної норми можливість поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання повязується з тим, що внаслідок спливу такого строку стягувач має перешкоди для предявлення виконавчого документа до виконання.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції та видачі виконавчого листа) рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Аналогічною за змістом є нині діюча норма ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Таким чином, стягувач за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання дитини не позбавлений можливості предявити виконавчий лист чи його дублікат до виконання. У цьому випадку закон не передбачає необхідності у поновленні строку на предявлення дубліката виконавчого листа до виконання, як про це помилково стверджує заявник.

У спірному випадку ОСОБА_2 не має перешкоди для предявлення виданого їй дубліката виконавчого листа про стягнення аліментів до виконання.

Заявник в апеляційній скарзі посилається на неврахування судом першої інстанції норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», що набрав чинності 28 серпня 2018 року, яким збільшено строк, за який, у передбачений законом випадках, аліменти можуть бути присуджені або стягнуті за минулий час.

Проте у даній справі предметом розгляду є не стягнення аліментів за певний період, а видача дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його предявлення до органів виконавчої служби.

Реалізація права стягувачки на отримання аліментів за певний попередній період не є предметом спору у цій справі.

В апеляційній скарзі йдеться про неврахування судом першої інстанції поважності причин не звернення до примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів за період з дати його видачі, що з огляду на відсутність перешкод на звернення до виконання дубліката виконавчого листа, не заслуговує на увагу.

Суд першої інстанції також вдався до оцінки поважності чи неповажності пред'явлення виконавчого листа до виконання, проте це не вплинуло на правильність по суті вирішення питання щодо поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови 02 листопада 2018 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І.Н. Лисак

ОСОБА_5