Провадження № 2/359/929/2018
Справа № 359/9802/17
«17» вересня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,
при секретарі - Степаненко А.О.,
за участі представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертеймент Компані» до ОСОБА_2, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,-
07.12.2017 року представник позивача ТОВ «Інтертеймент Компані» звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просив:
Поскільки від імені товариства було укладено правочини невідомою особою, яка не мала повноважень на укладення таких договорів, вважають, що у продавця, позивача у справі, було відсутнє волевиявлення як учасника правочину, а отже оскаржувані договори суперечать вимогам ч.ч.2,3 ст. 203 ЦК України, та підлягають визнанню недійсними. Одночасно вважають, що за наслідками недійсності договорів необхідно застосувати реституцію в порядку ст. 216 ЦК України.
Ухвалою суду від 22.12.2017 повторно подану заяву ТОВ «Інтертеймент Компані» про забезпечення позову повернуто заявнику (т.1 а.с.69-70,75).
Ухвалою суду від 16.03.2018 у підготовчому засіданні було задоволено заяву представника позивача, витребувано письмові докази (т.1 а.с.32-33,94-96, т.2 а.с.1-3):
Ухвалою суду від 16.03.2018 у підготовчому засіданні було відмовлено у залученні ТОВ «ГРОСЕР», як колишнього власника спірного майна, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (т.1 а.с. 93, 98-104).
Ухвалою суду від 10.05.2018 було повторно відмовлено у залученні ТОВ «ГРОСЕР» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (т.2 а.с. 58-60, 240).
В судовому засіданні 0108.2018 (т.2 а.с.251) представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. У подальшому надав суду заяву, у якій просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (т.3 а.с.24).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду від відповідача не надходило.
Третя особа, приватний нотаріус Київського МНО ОСОБА_3, у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, пояснень та заперечень щодо позову не подала, направила клопотання про розгляд справи без її присутності (т.1 а.с.91).
Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечував.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані заяви, письмові матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу..
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
В судовому засіданні встановлено, що 11 січня 2016 року ТОВ « Інтертеймент Компані» та ТОВ «Солід Компані» уклали договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, виробничо-складська будівля з вбудованими офісними приміщеннями, загальною площею: 1668,8 кв.м., за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул.. Броварська,11, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, за реєстровим: № 29, та на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності номер: 12909691.( а.с. 38-51, 59,60).
Таким чином, на підставі зазначених договорів купівлі-продажу від 11.01.2016 року та записів про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач став власником обєктів нерухомого майна: виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями та земельної ділянки.
Відповідно до ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як зазначив представник позивача у позовній заяві, 24.1.2017 року директору ТОВ «Інтертеймент Компані» ОСОБА_4 стало відомо, що 23.1.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було посвідчено договір купівлі-продажу обєктів нерухомого майна: виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями та земельної ділянки, укладеного між ТОВ «Інтертеймент Компані» та фізичною особою ОСОБА_2
У судовому засіданні з витребуваних судом від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 документів встановлено, що 23 листопада 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтертеймент Компані», від імені якого діяв директор ОСОБА_4 на підставі Статуту товариства, Протоколу рішення зборів учасників товариства від 17.05.2016, Наказу № 5 від 17.05.2016р, Протоколу № 11 Загальних зборів учасників товариства від 13.11.2017, та ОСОБА_2 було укладено та нотаріально посвідчено два договори купівлі-продажу, у тому числі:
- договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями, реєстровий номер № 4953, відповідно до якого ТОВ «Інтертеймент Компані» передав у власність ОСОБА_2, а ОСОБА_2 прийняв у власність нежитлове приміщення виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями, загальною площею 1665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул.. Броварська,11, який належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.01.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 29 та державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису: 12909691.(т.2 а.с.167-168 ). Зазначене також підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна (т.2 а.с.42-43);
За змістом п. 5 Договору купівлі продажу земельної ділянки та аналогічним за змістом п.4 Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 23.11.2017 року, зазначено, що продаж: земельної ділянки здійснено сторонами за 981380 грн., нежитлових приміщень здійснено сторонами за 3611112 грн., які покупець повністю сплатив продавцю до моменту підписання цього договору.
Зі змісту протоколу № 11 загальних зборів ТОВ «Інтертеймент Компані» від 13.11.2017р. (т.2 а.с.214-215), долученого до договорів купівлі-продажу, підписаного від імені Компанії «ОСОБА_9 Лімітед» ОСОБА_4, вбачається, що на загальних зборах учасників присутні всі учасники ТОВ «Інтертеймент Компані», кворум досягнуто 100%, наявна відповідна кількість голосів-100%.
Загальні збори учасників вирішили: - провести відчуження в звязку з виробничою необхідністю шляхом продажу ОСОБА_2 за 3611112грн. нежитлового приміщення, виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями, загальною площею 1665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул.Броварська,11, та належить товариству на праві приватної власності;
- надати Директору товариства ОСОБА_4 повноваження на отримання у відповідних органах (БТІ, Держреєстратор, Головне управління охорони культурної спадщини тощо) всіх необхідних документів, дозволів та погоджень на відчуження зазначених обєктів нерухомого майна та укладення(підписання) від імені товариства договорів купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна.
Статтею 203 ЦК України передбачено, що: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до змісту ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Як стверджує представник позивача у позовній заяві та письмових поясненнях, ТОВ «Інтертеймент Компані» за вказаними вище договорами є продавцем майна, зокрема від імені позивача правочини були підписані директором ОСОБА_4, який не був присутнім у приміщенні приватного нотаріуса в момент укладення та під час посвідчення приватним нотаріусом таких договорів за реєстровими номерами: 4953,4954, та не підписував дані договори купівлі-продажу, що підтверджується поясненнями ОСОБА_4М.( т.1 а.с.61-63).
Також зазначив, що вибуле з володіння позивача майно за змістом договорів купівлі-продажу є оплатним. Проте, відповідачем не було здійснено ніякої оплати за спірними договорами , що підтверджується випискою з рахунку ТОВ «Інтертеймент Компані» відкритого в ПАТ «Укрбудінвестбанк» за період з 01.01.2017 по 04.12.2017 р. ( т.1 а.с.11-28).
Суд погоджується з таким твердженням представника позивача, виходячи з наступного.
Так, зі змісту постанови слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_5 від 04.12.2017 р.(т.2 а.с.171,172) вбачається, що ТОВ «Інтертеймент Компані» та ТОВ «Бізнес Репутація» є потерпілими у кримінальному провадженні, представника яких - адвоката ОСОБА_1, залучено до участі у цьому провадженні.
З дослідженого судом висновку експерта № 8-4/110 від 28.02.2018 р. проведеного в рамках зазначеного кримінального провадження (т.2 а.с. 175-190) та який був наданий на запит суду ВП УП в Шевченківському районі ГУНП в м.Києві, вбачається, що:
Суд звертає увагу, що, хоч висновків експерта щодо дослідження підпису ОСОБА_4 на вищевказаному протоколі № 11 загальних зборів ТОВ «Інтертеймент Компані» від 13.11.2017р., підписаного від імені Компанії «ОСОБА_9 Лімітед» ОСОБА_4, (т.2 а.с.214-215), суду надано не було, проте, при візуальному порівнянні підпису на наявних в матеріалах справи документах, встановлено, що цей підпис схожий з підписами, здійсненими від імені директора ТОВ «Інтертеймент Компані» на оспорюваних позивачем договорах і актах прийому-передачі нерухомого майна, та відрізняється від вільних та експериментальних зразків підписів ОСОБА_4, які надавались експерту для дослідження (т.2 а.с.184,185).
На спростування зазначених обставин суду доказів надано не було та не зазначено джерел їх здобуття.
Не надано також доказів, які б підтверджували реальність оспорюваних договорів, зокрема, що на виконання умов договорів покупцем були передані кошти в рахунок оплати вартості нерухомого майна.
Водночас, згідно з наданими суду документами: довідкою ТОВ «Інтертеймент Компані» від 05.12.2017 (т.1 а.с.9-10), виписками по особовим рахункам ТОВ «Інтертеймент Компані» в АТ «УКРБУДІНВЕСТБАНК» з 19.01.2017 по 30.11.2017, - грошові кошти від продажу спірного нерухомого майна позивач не отримував.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму
Будь-яких доказів на підтвердження отримання коштів позивачем ТОВ «Інтертеймент Компані» внаслідок укладення зазначених договорів купівлі-продажу, відповідачем суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття.
Встановлення факту підроблення підпису особи, свідчить про укладення договорів від імені особи, який підписаний не нею, а іншою особою, що свідчить про відсутність волевиявлення ТОВ «Інтертеймент Компані» в особі директора ОСОБА_4 на укладення вказаних договорів купівлі-продажу, та є підставою для визнання такого договору недійсним у відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦК України.
Таким чином, в процесі судового розгляду доведено факт не укладання директором ТОВ «Інтертеймент Компані» договорів купівлі-продажу від 23.11.2017 р. та відчуження нежитлових приміщень і земельної ділянки за відсутності волевиявлення позивача, а тому зазначені договори купівлі-продажу від 23.11.2017 року в силу ст. 215 ЦК України є недійсними.
Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
За приписами ч. 1, 3 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.
Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (ст. ст. 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

Зважаючи на встановлені судом обставини, вимога про витребування нежитлового приміщення та земельної ділянки з незаконного володіння відповідача також підлягає задоволенню, як наслідок задоволення позовних вимог про визнання оспорюваних правочинів недійсними, в порядку реституції. При цьому суд враховує, що докази здійснення відповідачем ОСОБА_2 оплати за оспорюваними договорами купівлі-продажу нерухомого майна, відсутні, а отже в цій частині реституція не може бути застосована.

З огляду на вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Інтертеймент Компані» є обґрунтованими, доведеними і підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 4000 гривень (а.с.6, 31), підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати за позовом майнового характеру у розмірі 65497,81грн., від сплати яких звільнено позивача на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2018року(т.3 а.с.26-27).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223,258,259,263-265,266,273, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями загальною площею 1665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул.Броварська, будинок 11 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 05), укладений 23.11.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтертеймент Компані» () та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 під номером 4953;

Визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,5612 (га), кадастровий номер 320500000:06:006:0018, що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул.Броварська, земельна ділянка 11 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 05), укладений 23.11.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтертеймент Компані» () та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 під номером 4954.

Витребувати від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертеймент Компані» () нежитлове приміщення, виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями загальною площею 1665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул.Броварська, будинок 11 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 05).

Витребувати від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертеймент Компані» () земельну ділянку площею 0,5612 (га), кадастровий номер 320500000:06:006:0018, що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул.Броварська, земельна ділянка 11 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 05).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертеймент Компані» (), судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4000 гривень (чотири тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 65497 гривень 81 копійка (шістдесят пять тисяч чотириста девяносто одна гривня вісімдесят одна копійка).

Повний текст рішення виготовлено 27.09.2018.

Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів