Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 757/39364/15-ц

провадження № 61-5917сво18

Верховний Суд у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на рішення Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Музичко С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила у процесі розгляду справи, до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - ПАТ «ХК «Київміськбуд», товариство) про стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що 17 січня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 4399/РН-К (далі - Договір), предметом якого є майнові права на квартиру № 420, розташовану у житловому будинку АДРЕСА_1. Відповідно до умов вказаного Договору вона сплатила 99 % вартості майнових прав у розмірі 556 275 грн 17 коп., а відповідач зобов'язався вчинити дії, направлені на спорудження об'єкта будівництва із запланованим строком введення в експлуатацію - ІІ квартал 2014 року, тобто не пізніше 30 червня 2014 року. У зв'язку з порушення відповідачем строку введення будинку в експлуатацію з ПАТ «ХК «Київміськбуд» на її користь підлягає стягненню пеня в розмірі 0,01% від суми неналежного виконаного зобов'язання за період з 31 липня по 22 грудня 2014 року. Також з відповідача на її користь необхідно стягнути пеню за період з 23 грудня 2014 року по 13 січня 2016 року у зв'язку з порушенням умов Договору щодо повідомлення про дату передачі будинку під заселення. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з ПАТ «ХК «Київміськбуд» на свою користь пеню за договором купівлі-продажу майнових прав за період з 01 липня 2014 року по 13 січня 2016 року в розмірі 31 262 грн 66 коп.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20 липня 2016 року у складі судді Писанець В. А. в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що правові підстави для стягнення пені за період затримки введення відповідачем будинку в експлуатацію відсутні, оскільки відповідна умова Договору регламентує характеристики житлового будинку та за своїм змістом не є зобов'язальною. Що стосується вимоги про стягнення пені за період невиконання відповідачем умов Договору про повідомлення позивача про дату передачі будинку під заселення, то ОСОБА_1 не спростувала факт повідомлення її про вказану подію у визначений Договором спосіб.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ПАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 27 862 грн 20 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 023 грн 12 коп. В решті позову відмовлено.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені за період з 31 липня по 22 грудня 2014 року у зв'язку з тим, що позивачем сплачено вартість майнових прав на квартиру, а відповідачем не виконано взятих на себе зобов'язань щодо введення житлового будинку в експлуатацію у передбачений Договором строк. Також апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач не довів виконання обов'язку щодо повідомлення позивача протягом 30 днів з дня отримання Сертифіката відповідності закінченого будівництвом об'єкта про дату передачі будинку під заселення, що є підставою для стягнення пені відповідно до умов Договору. За таких обставин період прострочення виконання зобов'язання складає 355 днів, з 23 січня 2015 року до 13 січня 2016 року.

У грудні 2016 року ПАТ «ХК «Київміськбуд» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відсутні докази неналежного виконання ПАТ «ХК «Київміськбуд» своїх зобов'язань за договором. Зобов'язання товариства перед позивачем щодо передачі майнових прав на квартиру не виникло, оскільки моментом виконання такого зобов'язання є сукупне настання подій, а саме введення будинку в експлуатацію, отримання Сертифіката відповідності закінченого будівництвом об'єкта та повного розрахунку покупцем з компанією після обмірів квартири бюро технічної інвентаризації. Тому у зв'язку з ненаданням доказів сукупного настання вищевказаних подій відсутні підстави для стягнення пені.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у цій справі, а ухвалою від 23 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

31 січня 2018 року справу № 757/39364/15-цВищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надійшло відзивів на касаційну скаргу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року справу № 757/39364/15-ц передано на розгляд Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала мотивована тим, що існують правові підстави для стягнення пені за період з 31 липня 2014 року по 22 грудня 2014 року, оскільки позивачем було сплачено вартість майнових прав на квартиру, а відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань щодо введення будинку в експлуатацію у строк, передбачений Договором. Матеріали справи не містять доказів того, що між сторонами у справі було укладено письмовий договір або додаткову угоду щодо погодження або перенесення строків введення будинку в експлуатацію. Відповідач не довів виконання свого обов'язку щодо повідомлення позивача протягом 30 днів з дати отримання Сертифіката відповідності закінченого будівництвом об'єкта про дату передачі будинку під заселення, що є підставою для стягнення пені відповідно до умов Договору.

Разом з тим Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов протилежних висновків у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 752/7721/15-ц.

У зазначеному судовому рішенні зроблено висновок про те, що у товариства виникає зобов'язання щодо передачі майнових прав позивачу як покупцеві лише після сукупного настання подій, у тому числі введення будинку в експлуатацію, отримання Сертифіката відповідності закінченого будівництвом об'єкта та повного розрахунку покупцем з компанією після обмірів бюро технічної інвентаризації. Позивачем виконано взяті на себе зобов'язання зі сплати вартості майнових прав лише 01 жовтня 2015 року. Однак суди стягнули з товариства пеню з 01 липня 2014 року по 15 жовтня 2015 року, тобто за період, коли зобов'язання позивача не були виконані, внаслідок чого у відповідача не виникло зобов'язання щодо передачі майнових прав на квартиру. Оскільки доказів сукупного настання вищевказаних подій суду не надано, то й відсутні підстави для стягнення пені.

Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

Враховуючи, що колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що різний підхід до розуміння та тлумачення пунктів 1.4, 6.1, 6.2 Договору з урахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах викликає необхідність формування єдиної правозастосовчої практики, справа підлягає розгляду Верховним Судом у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що наведена у приклад постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 752/7721/15-ц (провадження № 61-4139св18) свідчить про застосування принципово різного підходу до вирішення спорів, що випливають з одних і тих самих правовідносин, у яких один і той самий предмет і які врегульовані одними й тими самими нормами матеріального права, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці розгляду подібних спорів Верховним Судом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до статті 655 та частини другої статті 656 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Судами встановлено, що 17 січня 2014 року між ПАТ «ХК «Київміськбуд» та ОСОБА_1 (після укладення 03 травня 2014 року шлюбу прізвище змінено на ОСОБА_1) було укладено Договір, за умовами якого ОСОБА_1 придбала у товариства майнові права на квартиру № 420 у житловому будинку АДРЕСА_1

Компанія зобов'язана передати покупцеві майнові права на квартиру за актом приймання-передачі майнових прав після отримання Сертифіката відповідності закінченого будівництвом об'єкта та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу відповідно до технічних паспортів. Покупець набуває право власності на майнові права після оформлення акта приймання-передачі майнових прав (пункт 1.4 Договору).

Згідно з пунктом 6.1 Договору ПАТ «ХК «Київміськбуд» зобов'язалося ввести в експлуатацію вищевказаний житловий будинок у ІІ кварталі 2014 року.

Станом на 24 січня 2014 року позивачем було сплачено 99 % вартості майнових прав на квартиру в розмірі 556 275 грн 17 коп. за 53,28 кв.м загальної площі квартири, що підтверджується квитанціями від 21, 23 та 24 січня 2014 року, а згідно з квитанцією від 13 серпня 2015 року - доплачено 3 340 грн 99 коп. за фактичну площу квартири 53,81 кв.м.

Частиною першою статті 549, частиною другою статті 551 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 4.2 Договору встановлена відповідальність компанії за неналежне виконання своїх зобов'язань у вигляді сплати покупцю пені у розмірі 0,01 % від суми неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з пунктом 6.2 Договору ПАТ «ХК «Київміськбуд» компанія після завершення спорудження та введення будинку в експлуатацію зобов'язується повідомити покупця засобами телефонного зв'язку або письмовим повідомленням про дату передачі будинку під заселення протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання Сертифіката відповідності закінченого будівництвом об'єкта.

Зазначені умови Договору погоджені сторонами та не оспорені у встановленому законом порядку.

Згідно з пунктом 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Судами встановлено, що Сертифікат відповідності закінченого будівництвом об'єкта серії ІV № 75 ПАТ «ХК «Київміськбуд» видано 23 грудня 2014 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що 23 грудня 2014 року відповідач отримав Сертифікат відповідності закінченого будівництвом об'єкта, тому з цього часу почався перебіг тридцятиденного строку, встановленого пунктом 6.2 Договору, який сплив 22 січня 2015 року. ОСОБА_1 не довела, що відповідач не повідомив її про введення будинку в експлуатацію у спосіб, визначений вказаним пунктом Договору, а саме засобами телефонного зв'язку. Разом з тим позивач підтвердила, що на офіційному веб-порталі ПАТ «ХК «Київміськбуд» було розміщено повідомлення про введення будинку в експлуатацію 23 грудня 2014 року.

З урахуванням наведеного Верховний Суд у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 752/7721/15-ц (провадження № 61-4139св18), оскільки ПАТ «ХК «Київміськбуд» виконало взяті на себе зобов'язання щодо передачі майнових прав позивачу як покупцеві після сукупного настання подій - введення будинку в експлуатацію, отримання Сертифіката відповідності закінченого будівництвом об'єкта та повного розрахунку покупцем з компанією після обмірів бюро технічної інвентаризації. Позивачем виконано свої зобов'язання зі сплати вартості майнових прав лише 13 серпня 2015 року, однак апеляційний суд стягнув з товариства пеню за період з 31 липня 2014 року по 22 грудня 2014 року, тобто за період, коли зобов'язання позивача не були виконані. Тому в указаний період у відповідача не виникло обов'язку передати позивачу майнові права на квартиру, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення пені.

Оцінивши в сукупності досліджені докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування до відповідача відповідальності, встановленої пунктом 4.2 Договору, оскільки ОСОБА_1 не доведено факт неналежного виконання товариством своїх зобов'язань.

Крім того, обчислюючи пеню в розмірі 0,01 % за кожен день прострочення, ОСОБА_1 поклала в основу своїх розрахунків сплачену нею за Договором суму грошових коштів у розмірі 556 275,17 грн, тобто 99 % вартості майнових прав на спірну квартиру. Однак пунктом 4.2 Договору вказаний розмір пені встановлений не від цієї суми, а від суми неналежно виконаного зобов'язання. Така сума позивачем не визначена і доказів на її підтвердження суду не надано. Разом з тим вищенаведені пункти 6.1 та 6.2 Договору, з підстав порушення яких ОСОБА_1 просила стягнути пеню, не містять грошової оцінки (суми) зазначених у ньому зобов'язань.

Місцевим судом повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дано їм належну правову оцінку згідно зі статтями 57-60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки судом апеляційної інстанції безпідставно скасовано судове рішення місцевого суду, яке відповідає закону, то рішення апеляційного суду необхідно скасувати з підстав, передбачених статтею 413 ЦПК України, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» задовольнити.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 рокускасувати, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 липня 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:Б. І. Гулько В. І. Крат
Д. Д. Луспеник
М. Є. Червинська