КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №367/8206/17
Апеляційне провадження: 22-ц/824/1958/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Волохова Л.А., Іванової І.В., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», ОСОБА_1, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», приватний нотаріус Ірпінського міського натаріального округу Іщук Інна Василівна про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, застосування наслідків недійсності нікчемного договору купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2018 року заяву ОСОБА_2 від 05 грудня 2017 року про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт у вигляді заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 81,5 кв.м., яка на даний час належить ОСОБА_1.

На обґрунтування постановленої ухвали, місцевий суд зазначив, що невжиття даного способу забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права її постановленні.

Просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії.

Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, можуть бути передані приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 01 грудня 2017 року ОСОБА_2, звернувся до суду із названим позовом, де просив,

скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію та запис про державну реєстрацію прав власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та свідоцтво про право власності на цю квартиру НОМЕР_1, що видане 02 серпня 2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради №270 від 22 вересня 2011 року,

визнати недійсними електронні торги, затвердженні в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України І.І. Ярушевською 17 лютого 2017 року, в частині продажу та купівлі ОСОБА_1 двокімнатної квартири АДРЕСА_2

скасувати свідоцтво від 30 березня 2017 року, видане ОСОБА_1 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Іщук І.В. про право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2

скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2

визнати за ОСОБА_5 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 ( а.с. 1-6 ).

Разом з тим, 05 грудня 2017 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив, забезпечити позов шляхом накладення арешту ( заборони відчуження ) на квартиру АДРЕСА_2 ( а.с. 10-11 ).

На обґрунтування поданої заяви зазначив, що 05 березня 2007 року він, після здійснення повного розрахунку за пакет цінних паперів, набув право на спірну квартиру як інвестор.

Проте, відповідач придбав спірну квартиру з торгів з явним наміром її перепродати, про це очевидно говорить той факт, що ОСОБА_1 у цьому ж будинку придбав п'ять квартир ( для проживання ).

Тому є реальна загроза майновим правам позивача на квартиру АДРЕСА_2, а саме загроза її перепродажу, що є неприпустимим до розгляду спору по суті та набрання рішенням по даній справі чинності ( там же ).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 ( а.с. 109-113 ).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено ( а.с. 81-82 ).

Накладено арешт у вигляді заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_2 Київської області загальною, яка на даний час належить ОСОБА_1 ( там же ).

Постановляючи ухвалу з цього приводу, суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, повністю дотримався вимог ст.ст. 149-154 ЦПК України, положень постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

При цьому, місцевий суд, із врахуванням доказів по справі, наявності спору між сторонами, реальної загрози невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в разі відчуження спірного майна третім особам, відповідності виду забезпечення позову поданим позовним вимогам, правильно прийшов до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права її постановленні, зокрема, ст.ст. 76, 151, 154 ЦПК України, ст. 388 ЦК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції.

При цьому, інші доводи, зазначені в апеляції, зокрема, про те, що ОСОБА_2 в своїй заяві про забезпечення позову не вказує та не надає докази того, що квартира перепродається ( перебуває на перепродажу ), і що такий перепродаж квартири є поза законом та не вказує чому добросовісний власник майна не може продати свою квартиру, не надано доказів того, що ОСОБА_1 не є добросовісним власником майна, також відсутні докази на підтвердження того, що у позивача є право володіння та користування квартирою та те, що це право порушене чи порушується, між позивачем та ОСОБА_1 відсутні будь-які договірні відносини щодо спірної квартири, суд мав постановити ухвалу про забезпечення позову з застосуванням зустрічного забезпечення, з точки зору суду другої інстанції, не спростовують висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову, при наявності для цього обґрунтованих та законних підстав.

Відтак, при вжитті заходів забезпечення позову в даній справі судом правильно враховано позовні вимоги, співмірність вжитих заходів з цими вимогами та вид забезпечення позову у повній відповідності до положень п.п. 3,4 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року.

При цьому, доводи відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ( а.с. 106-108 ), зокрема, про те, що між сторонами існує спір щодо майна, на яке накладено арешт у вигляді заборони його відчуження, обраний спосіб забезпечення позову не перешкоджає апелянту користуватися, володіти його майном, на переконання апеляційної інстанції та з врахуванням викладеного, свідчать про наявність правових підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, судове рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», ОСОБА_1, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», приватний нотаріус Ірпінського міського натаріального округу Іщук Інна Василівна про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, застосування наслідків недійсності нікчемного договору купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді : Л.А. Волохов

І.В.

Іванова