Справа № 466/6701/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Кавацюка В.І.

при секретарі Павлишин К.І.

учасники справи: заявник ОСОБА_1

заінтересована особа: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

у с т а н о в и в:

17 серпня 2018 року до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява ОСОБА_1, у якій вона просить встановити факт того, що заповіт від імені ОСОБА_3, яка померла 20 серпня 2010 року у с.Гологори Золочівського району Львівської області, посвідчений 13 серпня 2010 року головою Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області ОСОБА_4 та зареєстрований в книзі нотаріальних дій за номером 11 на імя «Пилипчик Галина Валентинівна» належить їй ОСОБА_1.

Як на підставу своїх вимог заявник зазначила, що 20 серпня 2010 року у с.Гологори Золочівського району Львівської області у віці 70-ти років померла її, заявника, мати ОСОБА_3, про що в книзі реєстрацій смертей 20 серпня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за №16. Її мати була зареєстрована і проживала одна в ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя, а саме 13 серпня 2010 року, її мати ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла їй, заявниці, своїй дочці ОСОБА_1, 05.11.1959р.н. Заповіт посвідчено головою Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області ОСОБА_4, зареєстрований він в книзі нотаріальних дій за номером 11. Однак у даному заповіті допущено помилку в написанні її прізвища, а саме замість дійсного її прізвища «Пилипчак» її було записано як «Пилипчик». Це є перешкодою в отриманні нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті її матері, в звязку з чим вона змушена звернутись до суду про встановлення факту належності заповіту.

На підставі ст.ст.1268-1270 ЦК України, вона, заявниця, прийняла спадщину. Вона звернулась з заявою про прийняття спадщини до Золочівської державної нотаріальної контори, де і відкрито спадкову справу після смерті її матері.

На даний час вона повинна оформити свідоцтво про право на спадщину, відповідно до заповіту. Однак, нотаріус не має змоги видати їй свідоцтво про право на спадщину з тих підстав, що у заповіті допущена помилка і існує розбіжність в написанні її прізвища. У звязку із зазначеними обставинами нотаріус запропонував звернутись до суду.

Всі документи на майно після смерті матері знаходяться у неї, ОСОБА_1 Спадщину вона прийняла фактично, вступила в управління та володінням майном померлої, взявши в користування її речі домашньої обстановки та вжитку, доглядає за житловим будинком, тощо.

Крім неї, спадкоємцем за заповітом, спадкоємцем за законом майна померлої є її рідний брат (син померлої) ОСОБА_2, який спадщини після смерті їх матері не приймав, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини не подавав і не заперечує проти того, що саме вона, заявниця, має оформити юридично дану спадщину за заповітом.. На підставі наведеного просить заяву задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву підтримує, просить таку задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, та надіслав на адресу суду заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутності та заяву задовольнити.

Звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справу про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, є спадкоємцем майна за заповітом ОСОБА_3, посвідченого сільським головою Гологірської сільської ради Золочівського району, Львівської області ОСОБА_4 13.08.2010 року, зареєстрованого в книзі нотаріальних дій за № 11.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи свідоцтва про смерть ОСОБА_5 I-CГ № 209460 ОСОБА_3 померла 20.08.2010 р.

За життя, а саме 13 серпня 2010 року, мати заявниці ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла заявниці, своїй дочці ОСОБА_1, 05.11.1959р.н.

Однак у даному заповіті допущено помилку в написанні прізвища заявниці, а саме замість дійсного її прізвища «Пилипчак» її було записано як «Пилипчик». Це є перешкодою в отриманні нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті її матері.

На підставі ст.ст.1268-1270 ЦК України, заявниця, прийняла спадщину та звернулась з заявою про прийняття спадщини до Золочівської державної нотаріальної контори, де і відкрито спадкову справу після смерті її матері.

На даний час вона повинна оформити свідоцтво про право на спадщину, відповідно до заповіту. Однак, нотаріус не має змоги видати їй свідоцтво про право на спадщину з тих підстав, що у заповіті допущена помилка і існує розбіжність в написанні її прізвища. Спадщину заявниця фактично прийняла, вступила в управління та володінням майном померлої, взявши в користування її речі домашньої обстановки та вжитку, доглядає за житловим будинком, тощо.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що окрім заявниці, спадкоємцем майна за заповітом та за законом є її рідний брат (син померлої) ОСОБА_2, який спадщини після смерті їх матері не приймав, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини не подавав і не заперечує проти того, що саме заявниця, має оформити юридично дану спадщину за заповітом..

Як розяснено у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Судом встановлено, що такі розбіжності при написані прізвища заявниці, створили їй перешкоди в оформленні спадщини за заповітом. Відтак, встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, зазначеним у паспорті, має для заявника юридичне значення, оскільки від нього залежить реалізація гарантованого Конституцією України та іншими законами права вільно володіти та розпоряджатися належною власністю.

Відтак, встановлення факту, має для заявника юридичне значення, оскільки надасть їй можливість отримати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає заяву підставною та її слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 10, 274, 279, 315, 319 ЦПК України, ст. 28, 294 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Встановити, що заповіт від імені ОСОБА_3, яка померла 20 серпня 2010 року у с. Гологори Золочівського району Львівської області, посвідчений 13 серпня 2010 року головою Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області ОСОБА_4 та зареєстрований в книзі нотаріальних дій за №11 на імя «Пилипчик Галина Валентинівна» належить ОСОБА_1.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1.

Заінтересована особа: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_2.

Суддя ОСОБА_6