пр. № 4-с/759/163/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Грень О.О.

за участю: представника скаржника ОСОБА_1

приватного виконавця Чимика А.П.

представника стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_4 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика Андрія Павловича, заінтересована особа: Державна іпотечна установа,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 звернувся у вересні 2018 р. до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П., в якій просить визнати неправомірними його дії при винесенні постанови від 20.08.2018 р. про відкриття виконавчого провадження № 57048363 з примусового виконання виконавчого листа № 2/759/5698/15, виданого 04 грудня 2017 року Святошинським районним судом м. Києва.

Скаргу мотивовано тим, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва по цивільній справі № 759/13301/15-ц позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за іпотечний кредит, пені та інфляційних втрат задоволено, стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 380 441,93 грн. З метою виконання рішення 04.12.2017 р. представнику стягувача - Державної іпотечної установи було видано виконавчий лист по справі, на якому було вказано дату набрання ним законної сили, а саме: 03.11.2015 р. та зазначено, що виконавчий лист може бути пред'явлено до виконання протягом 3 років. Разом із тим, в силу вимог ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. (втратив чинність, але був чинним на момент набрання рішенням законної сили) виконавчі листи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Таким чином, строк пред'явлення зазначеного виконавчого листа, на думку скаржника, закінчився в силу вимог ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. 04.11.2016 р. Однак звернення до приватного виконавця відбулось у серпні 2018 року, тобто поза межами строків зазначених у ст. 22 цього Закону, заява про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувачем не подавалась. Згідно п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Відтак, скаржник просить визнати дії приватного виконавця щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 57048363 і подальші виконавчі дії незаконними, та скасувати винесені постанови про відкриття провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Представник стягувача заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої доводи тим, що стягувачем - Державною іпотечною установою було дотримано строки пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки згідно чинного ЗУ «Про виконавче провадження» (ст. 12) встановлено загальний строк пред'явлення виконавчих документів до виконання - 3 роки, що встановлюються з наступного дня, після набрання ним законної сили. Тому, оскільки рішення суду по цивільній справі № 759/13301/15-ц за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за іпотечний кредит, пені та інфляційних втрат набрало законної сили 03.11.2015 р., виконавчий лист пред'явлено до примусового виконання 13.08.2018 р., тобто в межах встановлених цим законом строків. Посилання на ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. є безпідставними. За змістом положень ст. 26 цього Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статті 18 цього Закону. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання, а після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Також ним наголошено у наданих поясненнях, що дії боржника з приводу оскарження постанов та дій виконавця мають на меті ухилитися від виконання законного судового рішення та затягування дій щодо реалізації майна в рамках виконавчого провадження. Відтак, просив скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Приватний виконавець Чижик А.П. у задоволенні скарги також просив відмовити, зазначивши що відповідно до ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки встановлені цим Законом.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 просила скаргу на дії приватного виконавця задовольнити, визнати незаконними його дії щодо відкриття виконавчого провадження і скасувати постанови, що прийняті ним у ході примусового виконання рішення суду.

Приватний виконавець Чимик А.П. заперечував проти задоволення скарги зазначивши, що ним повністю були перевірені вимоги чинного на момент відкриття виконавчого провадження ЗУ «Про виконавче провадження».

Представник стягувача - ОСОБА_3 у судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні скарги, зазначивши що видача виконавчого листа і його пред'явлення є різними поняттями і не залежать один від одного.

Суд, заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали скарги та врахувавши доводи учасників справи дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно вимог ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Питання оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначені в Розділі Х ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р.

Як встановлено, у провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 759/13301/15-ц за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за іпотечний кредит, пені та інфляційних втрат. Рішенням суду від 30.09.2015 р., яка набрало законної сили 03.11.2015 р., позов задоволено, стягнуто з відповідачів заборгованість до договором про іпотечний кредит в сумі 380 441,93 грн.

05.10.2016 р. набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження», відповідно до ст. 12 якого встановлено трьохрічний загальний строк пред'явлення виконавчих документів до виконання.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абз. 2 п. 2 Рішення КСУ № 1-рп/99 від 09.02.99).

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. врегульовано правові відносини з приводу виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), та дій, що спрямовані на примусове виконання рішень, які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Для визначення належних строків для пред'явлення виконавчого листа до виконання, слід керуватися положеннями закону, який був чинним на момент пред'явлення виконавчого документа до виконання (13.08.2018 р.), а саме - положеннями ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р.

Особливості пред'явлення виконавчих документів, що були видані до набрання ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. встановлено у Прикінцевих та Перехідних положеннях цього Закону. Так, у відповідності з п. 5 цих Положень виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Таким чином, з моменту набрання останнім законної сили почали діяти встановлені у цього Законі строки пред'явлення виконавчих документів до виконання незалежно від того, що згідно попереднього ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 р. такі строки могли бути пропущені.

Таким чином, оскільки стягувачем на момент звернення до приватного виконавця до примусового виконання рішення суду були дотримані строки пред'явлення виконавчих документів до виконання, що визначені ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., положення якого були чинні на момент такого звернення, у задоволенні скарги ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 261, 353-534, 447, 451 ЦПК України, ст. 12, п.5 Прикінцевих та Перехідних Положень Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чижика Андрія Павловича, заінтересована особа Державна іпотечна установа щодо протиправності дій та скасування постанов приватного виконавця залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя Коваль О.А.

Дата складання повного тексту ухвали: 02.11.2018