ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/41/18 Справа № 199/1910/18 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

26 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, в якому просив зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_2 на утримання його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2500 гривень до 1000 гривень щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону (а.с.1-3).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2018 року у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини - відмовлено (а.с. 45-46).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду повністю і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги (а.с. 51-54).

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів, а саме, судом не враховано докази, які підтверджують істотне погіршення матеріального становища позивача.

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року з ОСОБА_1 проводиться стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2500 гривень щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 12 вересня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

На момент винесення вищевказаного рішення, ОСОБА_1 не заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки його дохід дозволяв виплачувати аліменти саме в такому розмірі. Однак, на теперішній час, як зазначає впозивач, його матеріальне становище змінилося: 29 січня 2018 року, за заявою ОСОБА_1, Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, проведена реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. На підтвердження даного факту позивачем до суду першої інстанції надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 16.02.2018 року.

Також позивачем зазначено, що на його утриманні перебуває непрацездатний батько - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який перебуває на обліку у лікаря кардіолога, що підтверджується довідкою №36 міської клінічної лікарні №9 від 05 лютого 2018 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів тому, що його матеріальне становище погіршилось.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України, 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; ч.1 ст. 182 доповнено п.3-1 згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; ч.1 ст. 182 доповнено п.3-2 згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів, а не зобов'язаний це зробити.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в позовній заяві посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів, на істотне погіршення матеріального становища, а саме на те, що 29 січня 2018 року припинена підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1 Державна реєстрація припинена підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 проведена департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 29 січня 2018 року за № 4103939, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 16 лютого 2018 року.

З 01 вересня 2009 року по теперішній час працює у Комунальному закладі освіти "Дошкільний навчальний заклад № 270" Дніпровської міської ради, на посаді сторожа з окладом 4989 грн.

Зазначає, що його батько є непрацездатним та перебуває на його утриманні.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів не може взяти до уваги зазначені обставини. Із матеріалів справи не вбачається і позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, передбачених ст.192 СК України, які б дали підстави для зміни розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги, про те, що позивач припинив підприємницьку діяльність ФОП, а тому не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, який встановлений рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров'я та не позбавлений можливості знайти роботу з гідною зарплатою.

До того ж, позивач працює у Комунальному закладі освіти "Дошкільний навчальний заклад № 270" Дніпровської міської ради та отримує зазначений дохід, тому спроможний платити аліменти в розмірі, який визначений судовим рішенням.

Не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, посилання позивача на те, що батько позивача є непрацездатним та перебуває на його утриманні, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів тому, що його батько перебуває на його утриманні, на «Д» обліку у лікаря батько позивача стоїть з 21 грудня 2016 року, тобто цей факт існував на час винесення рішення про стягнення аліментів.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволенню.

Судові витрати понесені сторонами в зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: