Справа № 476/548/18
Провадження № 2/476/216/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2018 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Козаченко Л.М.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Єланець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом

В С Т А Н О В И В :

23.07.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власницею житлового будинку, розташованого за адресою: с.м.т. Єланець, вул. Квітнева, 26 Миколаївської області. За вказаною адресою також зареєстрована відповідачка ОСОБА_2, яка з квітня 2012 року у вказаному будинку не проживає, не несе жодних витрат на утримання житла та сплати комунальних послуг.

Посилаючись на те, що реєстрація за вказаною адресою відповідачки позбавляє її можливості володіти, користуватися та розпоряджатися її власністю на власний розсуд, просила суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування вищевказаним житлом.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. На заочний розгляд справи згодна.

В судове засідання відповідачка не з'явилася по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, у визначений строк відзив до суду не направила, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Вислухавши позивачку, свідків, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, з 03.11.2015 року позивачка є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: с.м.т. Єланець, вул. Квітнева, 26 Миколаївської області (а. с. 16-19).

З матеріалів справи слідує, що у вищевказаному будинку зареєстрована також відповідачка ОСОБА_2 (а. с. 8-11, 13-14, 64), яка є донькою позивачки.

Проте, як встановлено в судовому засіданні з пояснень свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та вбачається з акту обстеження матеріально-побутових проживання від 11.07.2018 року, відповідачка фактично не проживає за вищевказаною адресою з квітня 2012 року (а. с. 6-7).

Так, відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

З огляду на те, що відповідачка за вказаною адресою фактично не проживає, а також те, що наявність зареєстрованих осіб позбавляє позивачку права користуватися належним чином своїм нерухомим майном, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: с.м.т. Єланець, вул. Квітнева, 26 Миколаївської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Єланецьким районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В. Чернякова