Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 487/4106/16-ц

провадження № 61-18484св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України»,

відповідачі: комісія по трудових спорах Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», ОСОБА_4,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва 11 січня 2017 року у складі судді Темнікової А. О. та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Ямкової О. О., Довжук Т. С., Локтіонової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії) звернулося до суду з позовом до комісії по трудових спорах Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (далі - КТС), ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення комісії по трудових спорах.

Позовна заява мотивована тим, що 03 серпня 2016 року на адресу ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії надійшло рішення КТС від 28 липня 2016 року № 4/1, яким зобов'язано позивача скасувати наказ від 17 березня 2016 року № 171; негайно виплатити ОСОБА_4 належну суму згідно з пунктом 5.20 колективного договору Адміністрації Миколаївського морського порту на 2013-2018 роки. Зазначене рішення КТС прийнято неправомочним складом, оскільки загальні збори (конференція) трудового колективу ДП «Адміністрація морських портів України» не приймала рішення щодо створення у філії КТС, тому її діяльність та прийняте рішення є незаконними. Крім того, згідно з частиною четвертою статті 226 КЗпП України засідання КТС вважається правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин обраних до її складу членів. У оскаржуваному рішенні зазначено, що при його прийнятті були відсутні - 3 члени комісії, присутні - 5 членів комісії, що складає менше двох третин від її складу (8 осіб). Всупереч вимогам частини другої статті 227 КЗпП України оскаржуване рішення не містить повного найменування підприємства, прізвища, ім'я та по батькові працівника, який звернувся до комісії, дати звернення до комісії; прізвищ представників ДП «Адміністрація морських портів України» або даних про їх відсутність. Також, ОСОБА_4 22 березня 2016 року ознайомилась з наказом «Про дисциплінарне стягнення» від 17 березня 2016 року № 171, однак, звернулася до КТС лише у липні 2016 року, тобто пропустила строк, встановлений для звернення до комісії, тому у КТС не було правових підстав розглядати по суті вказане звернення як індивідуальний трудовий спір.

У зв'язку з наведеним позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення КТС від 28 липня 2016 року № 4/1, прийняте на підставі заяви ОСОБА_4

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2017 року у задоволені позову відмовлено за необґрунтованістю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач обрав невірний спосіб захисту свого права шляхом звернення до суду із позовом до КТС та працівника. Крім цього, трудовий спір між сторонами по суті вирішено, так як позивачем рішення КТС, що нею оскаржено до суду, виконано у добровільному порядку: наказ скасовано, а допомога працівнику виплачена.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22 лютого 2017 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволені позову за недоведеністю.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем було у добровільному порядку скасовано наказ від 17 березня 2016 року № 171, та виплачено матеріальну допомогу працівнику. Підстав для скасування рішення КТС від 28 липня 2016 року, прийнятого за наслідками розгляду заяви, поданої працівником підприємства ОСОБА_4, за обставинами, які викладені у позовній заяві, немає.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії просило скасувати зазначені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що наявність у трудового колективу Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» повноважень щодо прийняття рішення про створення КТС у філії в порядку статті 223 КЗпП України є помилковим. Склад комісії із п'яти членів при загальній кількості обраних восьми, не складає дві третини, тому прийняте рішення є неправомочним. Крім того, ОСОБА_4 звернулася до КТС 05 липня 2016 року, а з аналогічною заявою до керівництва 08 липня 2016 року, тобто до того як виник трудовий спір з позивачем. Також апеляційний суд дійшов безпідставного висновку про поважність причин пропуску строку звернення до КТС.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами установлено, що наказом ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії від 17 березня 2016 року № 171 «Про дисциплінарне стягнення» на виконання протоколу виїзної балансової наради ДП «Адміністрація морських портів України» від 18 лютого 2016 року № 10, керуючись Положенням «Про відділ гідротехнічних споруд» ПП-18-28/01-01 та статтями 147-149 КЗпП України, за неналежне виконання посадових обов'язків, що призвело до неосвоєння запланованих витрат у IV кварталі 2015 року, передбачених фінансовим планом адміністрації Миколаївського морського порту на 2015 рік начальнику відділу гідротехнічних споруд ОСОБА_4 оголошено догану (а. с. 21).

Наказом ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії від 07 квітня 2016 року № 228 «Про зняття дисциплінарного стягнення» дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оголошеної начальнику відділу гідротехнічних споруд ОСОБА_4 наказом від 17 березня 2016 року № 171, знято (а. с. 137).

Рішенням КТС від 28 липня 2016 року № 4/1 зобов'язано позивача скасувати наказ від 17 березня 2016 року № 171; негайно виплатити ОСОБА_4 належну суму згідно з пунктом 5.20. колективного договору Адміністрації Миколаївського морського порту на 2013-2018 роки.

Наказом ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії від 09 вересня 2016 року № 667 «Про скасування наказів начальника Адміністрації Миколаївського морського порту» наказ від 17 березня 2016 року № 171 «Про дисциплінарне стягнення» відносно ОСОБА_4 скасовано (а. с. 80).

Наказом ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії від 26 вересня 2016 року № 703 «Про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення», у зв'язку із скасуванням наказом ДП «Адміністрація морських портів України» від 09 вересня 2016 року № 667 наказів про застосування дисциплінарного стягнення відносно начальника відділу гідротехнічних споруд ОСОБА_4, було наказано бухгалтерії підприємства виплатити ОСОБА_4 матеріальну допомогу на оздоровлення (а. с. 161).

Згідно з службової записки № 18-16/10-432 від 10 листопада 2016 року, на виконання наказу ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії від 26 вересня 2016 року № 703 матеріальна допомога була нарахована ОСОБА_4 та 28 вересня 2016 року перерахована на її картковий рахунок (а. с. 162).

Відповідно до статті 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору.

Згідно зі статтею 223 КЗпП України комісія по трудових спорах обирається загальними зборами (конференцією) трудового колективу підприємства, установи, організації з числом працюючих не менш як 15 чоловік. Порядок обрання, чисельність, склад і строк повноважень комісії визначаються загальними зборами (конференцією) трудового колективу підприємства, установи, організації. При цьому кількість робітників у складі комісії по трудових спорах підприємства повинна бути не менше половини її складу. Комісія по трудових спорах обирає із свого складу голову, його заступників і секретаря комісії. За рішенням загальних зборів (конференції) трудового колективу підприємства, установи, організації можуть бути створені комісії по трудових спорах у цехах та інших аналогічних підрозділах. Ці комісії обираються колективами підрозділів і діють на тих же підставах, що й комісії по трудових спорах підприємств, установ, організацій. У комісіях по трудових спорах підрозділів можуть розглядатись трудові спори в межах повноважень цих підрозділів.

Відповідно до статті 224 КЗпП України комісія по трудових спорах є обов'язковим первинним органом по розгляду трудових спорів, що виникають на підприємствах, в установах, організаціях, за винятком спорів, зазначених у статтях 222, 232 цього Кодексу. Трудовий спір підлягає розглядові в комісії по трудових спорах, якщо працівник самостійно або з участю профспілкової організації, що представляє його інтереси, не врегулював розбіжності при безпосередніх переговорах з власником або уповноваженим ним органом.

Як убачається з матеріалів справи, Миколаївська філія ДП «Адміністрація морських портів України» є відокремленою філією юридичної особи ДП «Адміністрація морських портів України» та керується в своєї діяльності Положенням, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 18 квітня 2014 року № 184 (далі - Положення).

У розділі 7 цього Положення зазначено, що форми, системи та розміри оплати праці, а також правила внутрішнього розпорядку встановлюються колективним договором та розпорядчими документами підприємства, внутрішніми актами філії відповідно до законодавства України. Голова підприємства може надати начальнику філії повноваження щодо укладення, внесення змін та доповнень до колективного договору (а. с. 22-34).

Відповідно до колективного договору на 2013-2018 роки, затвердженого конференцією трудового колективу Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» 23 липня 2013 року, протокол № 1/123, та укладеного між уповноваженою особою власника ДП «Адміністрація морських портів України» та трудовим колективом, визначено, що цей договір поширюється рівною мірою на всіх працівників Миколаївської філії, трудові суперечки яких особистого характеру вирішуються в комісії з трудових спорів (а. с. 92-110).

Одночасно із затвердженням колективного договору, 23 липня 2013 року на конференції трудового колективу Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» обрано безстроково КТС в кількості восьми осіб (а. с. 85-88).

За змістом статті 226 КЗпП України засідання комісії по трудових спорах вважається правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин обраних до її складу членів.

Як убачається з рішення КТС від 28 липня 2016 року № 41/1, участь у засіданні комісії брало участь 5 членів, троє було відсутніх.

Таким чином, ураховуючи наведені норми матеріального права, умови Положення та колективного договору, висновок апеляційного суду про безпідставність доводів щодо відсутності права створювати в Миколаївській філії ДП «Адміністрація морських портів України» КТС без делегування їй ДП «Адміністрація морських портів України» відповідних повноважень щодо такого створення та доводів про неправомочність рішення КТС у зв'язку з неповним її кількісним складом для вирішення питання, є обґрунтованим.

Крім того, апеляційним судом правильно враховано, що у рішенні КТС є посилання на ту обставину, що позивач 07 квітня 2016 року наказом № 228 зняв з ОСОБА_4 дисциплінарне стягнення, проте при наданні їй відпустки у червні 2016 року всупереч пункту 5.20. колективного договору матеріальну допомогу не виплатив, у зв'язку з чим вона звернулася із заявою до КТС.

Наступний наказ позивача від 09 вересня 2016 року № 667 про скасування наказів «Про дисциплінарне стягнення», в тому числі й наказу від 17 березня 2016 року № 171 відносно ОСОБА_4, був виданий у зв'язку з вирішенням у судовому порядку трудових спорів на користь працівників Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України», та встановленням відсутності їх вини у вчиненні подібних дисциплінарних проступків (а. с. 78-79).

Тобто, наказ від 17 березня 2016 року № 171 був скасований позивачем за власною ініціативою, а не в результаті виконання рішення КТС, що свідчить про існування між сторонами спору.

Правильним є висновок апеляційного суду, що нормами КЗпП України не визначено порядок прийняття КТС окремого рішення щодо поновлення строку на звернення із заявою працівника для вирішенням трудового спору, а тому розгляд 28 липня 2016 року КТС заяви ОСОБА_4 по суті є одночасним вирішенням питання про поновлення такого строку

Також обґрунтованим є висновок, що рішення КТС відповідає вимогам статті 227 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України», та скасування оспорюваного рішення КТС, з огляду на недоведеність позивачем обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками апеляційного суду щодо їх оцінки, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. М. Сімоненко С. П. Штелик