Справа № 128/411/18
Провадження № 22-ц/772/1964/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 рокуСправа № 128/411/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів:

Головуючого: Оніщука В.В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Медяного М.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3,

відповідач: ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 08 червня 2018 року, постановлене у складі судді Бондаренко О.І. в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18 жовтня 2016 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, і в шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька - ОСОБА_5, яка на даний час проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. В зв'язку з доглядом за донькою позивач не працює, перебуває у скрутному матеріальному становищі, потребує матеріальної допомоги на своє утримання.

Також, у позовній заяві ОСОБА_3 зазначає, що відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, хоча має добрий стан здоров'я, не перебуває на обліку в жодній медичній установі та офіційно працює, тому ОСОБА_6 просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, до досягнення дитиною 3-х років.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08 червня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу щомісяця, починаючи з 19.02.2018 року і до досягнення донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач працездатний, фізично здоровий, інших утриманців не має, офіційно працює, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання матері до досягнення дитиною 3-х років.

ОСОБА_4 не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду подав апеляційну скаргу, мотивовану тим, що він за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08 серпня 2018 року сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність у нього інших утриманців не відповідає дійсності, а також відповідач зазначає, що внаслідок відсутності у нього власного житла, він вимушений орендувати квартиру та сплачувати комунальні платежі, що складає значну частину його бюджету, тому на його думку вказані обставини є такими, що в розумінні ст. 80 СК України впливають на визначення розміру аліментів та мають бути враховані судом при прийнятті рішення.

З підстав викладених у апеляційні скарзі ОСОБА_4 просить суд апеляційної інстанції змінити рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 08 червня 2018 року в частині визначення розміру аліментів, зокрема стягувати із ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на її утримання в розмірі 1/8 частки всіх видів доходу, починаючи з 19.02.2018 року і до досягнення донькою ОСОБА_5 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

ОСОБА_3 відзив на апеляційну скаргу не подала.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апеляційна скарга на підставі ст.369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька - ОСОБА_5 (а.с. 5 - 6).

Із довідки Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області № 711/08-04 від 19.02.2018 року вбачається, що дитина ОСОБА_5 проживає разом з позивачем за адресою: Вінницька область Вінницький район, АДРЕСА_1 та знаходиться на її повному утриманні (а.с. 7).

Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Право на отримання дружиною аліментів у порядку, передбаченому ст. 84 СК України, не залежить від матеріального стану дружини та від стану здоров'я дитини.

Перевіряючи наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, суд першої інстанції правомірно врахував, що відповідач працює, має постійний заробіток, а відтак має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не врахував рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 08 серпня 2018 року за яким ОСОБА_4 сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки, є безпідставними.

Зокрема, на час вирішення цього спору між сторонами та постановлення оскаржуваного рішення від 08.06.2018 року зазначені обставини не могли бути враховані судом, оскільки рішення про стягнення із ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини було ухвалене судом після розгляду вказаної справи, а саме 08 серпня 2018 року та набрало законної сили 10 вересня 2018 року.

Обставини викладені ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, а саме щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини, не є підставо для скасування рішення суду першої інстанції, однак можуть слугувати підставою для пред'явлення відповідного позову про зміну розміру аліментів в порядку визначеному ст. 192 Сімейного кодексу України.

Щодо посилань на відсутність у відповідача власного житла та необхідність його винаймати і оплачувати комунальні платежі, то вказані посилання на увагу не заслуговують, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції правильно врахував ті обставини, що відповідач, працездатний, фізично здоровий, офіційно працює, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, яка не має можливості працювати, оскільки доглядає їх спільну дитину. На час постановлення оскаржуваного рішення розмір аліментів на утримання дружини, який був присуджений судом першої інстанції, є об'єктивним і справедливим.

При вирішенні вказаної справи, суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 08 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ В.М. Медяний

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Оніщук