Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 537/3139/16-ц

провадження № 61-19521св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Актабанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовногопровадженнякасаційну скаргуОСОБА_2 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 18 жовтня 2016 року у складі судді Сьоря С. І. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 05 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Прядкіної О. В., Бутенко С. Б., Пікуля В. П.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Актабанк» (далі - ПАТ «Актабанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 12 вересня 2016 року позов ПАТ «Актабанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Актабанк» заборгованість за кредитним договором від 17 серпня 2012 року № /Т/973830 у розмірі 167 278,43 грн та 2 509,17 грн сплаченого судового збору.

29 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 12 вересня 2016 року.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 18 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_2 у встановлений строк не усунув усіх недоліків, що були підставою для залишення заяви без руху.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05 грудня 2016 року у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовлено. Ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 жовтня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що місцевий суд правильно врахував та застосував норми процесуального права, а також надав оцінку матеріалам заяви про перегляд заочного рішення. Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження особистого отримання заявником копії ухвали від 26 вересня 2016 року про залишення заяви без руху є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

У грудні 2016 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття заяви про перегляд заочного рішення до провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявник особисто не отримував копію ухвали суду першої інстанції про залишення заяви без руху від 03 жовтня 2016 року, а підпис у графі «Розписка в одержанні» у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зроблений не ним, а його сином.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ матеріали справи № 537/3139/16-ц передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» як правонаступника ПАТ «АктаБанк» у цій справі.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, аоскаржувані судові рішення - без змін.

Судами встановлено, що заочним рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 12 вересня 2016 року задоволено позов ПАТ «Актабанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Актабанк» заборгованість за кредитним договором від 17 серпня 2012 року № /Т/973830 у розмірі 167 278, 43 грн та 2 509,17 грн сплаченого судового збору.

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Відповідно до положень статті 229 Цивільного процесуального кодексу України в редакції чинній на час ухвалення рішень судами (далі - ЦПК України 2004 року), у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, зокрема, обставини, що свідчать про поважність причини неявка в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це. До заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

Згідно з частиною сьомою статті 229 ЦПК України 2004 року до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються правила статті 121 цього Кодексу.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_2 залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статті 229 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а саме: не зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки відповідача у судове засідання, а також не додано докази сплати судового збору.

Копію вказаної ухвали ОСОБА_2 отримав 06 жовтня 2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з частиною першою, другою статті 121 ЦПК України 2004 року суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами процесуального права, правильним, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про визнання неподаною та повернення заяви про перегляд заочного рішення заявнику, оскільки у відведений судом строк, заявник не усунув недоліків заяви.

Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що він особисто не отримував копію ухвали про залишення заяви без руху від 03 жовтня 2016 року, є безпідставними, оскільки згідно з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься у матеріалах справи, ОСОБА_2 отримав копію зазначеної ухвали, що підтверджується підписом у графі «Розписка в одержані».

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що 06 жовтня 2016 року копію ухвали про залишення заяви без руху отримав його син, а сам заявник в цей час перебував у відряджені і не мав можливості у визначений судом строк усунути недоліки заяви, є безпідставними, оскільки не підтверджені належними доказами. Крім цього, копія зазначеної ухвали надсилалася на адресу, зазначену ОСОБА_2 у заяві про перегляд заочного рішення по справі.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження(mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява N8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Посилання заявника в касаційній скарзі на статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як на обґрунтування порушення судами права на доступ до суду, є безпідставними, оскільки суди, діяли відповідно до чинного законодавства.

Разом із тим за приписами частини п'ятої статті 121 ЦПК України 2004 року повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Таким чином, повернення заяви не є перешкодою для доступу до правосуддя, адже заявник не позбавлений права повторно звернутися до суду з аналогічними вимогами.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статями409,410,416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 18 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийА. В. Стрільчук

Судді:В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик