РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2495/18

22 жовтня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі судді Грипіч Л. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину, зайняту доглядом за дитиною віком до 3-х років

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття та на дружину, зайняту доглядом за дитиною віком до 3-х років в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В свідоцтві про народження дитини відповідач ОСОБА_2 записаний батьком. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини та на її утримання не надає. В звязку з тим, що на даний час вона не працює, оскільки зайнята доглядом за сином до досягнення ним 3-х років, тому потребує утримання від чоловіка.

Ухвалою Костопільського районного суду від 21.09.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

До початку судового розгляду справи, а саме 10.10.2018 року відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду було подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги визнав частково та зазначив, що вже тривалий час є безробітним, на його утриманні перебуває матір, тому не визнає вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1500 грн. Зазначив, що добровільно надає допомогу на утримання сина, бере участь у додаткових витратах, викликаних хворобами дитини, санаторно - курортним лікуванням та розвитком здібностей сина, тому згоден сплачувати аліменти на його утримання у розмірі 780 грн. В решті позовних вимог просив відмовити. Крім того, пояснив, що позивач є фізично здоровою особою, перебуває у працездатному віці, займається підприємницькою діяльністю у сфері торгівлі, має власні торгові павільйони та власний автотранспорт, тому її матеріальний стан не є таким, що погіршився.

Від позивача ОСОБА_1 до початку судового розгляду справи, а саме 16.10.2018 року на адресу суду поступила відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що наведені відповідачем обставини на які він посилається у своєму відзиві на позов є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підтвердженні жодними доказами. Відповідачем не було долучено до відзиву на позов доказів на підтвердження неспроможності сплачувати аліменти на свого сина і на дружину зайняту доглядом за дитиною віком до 3-х років в зазначеному у позові розмірі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

22.10.2018 року до початку судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду було подано заперечення на відповідь на відзив позивача, в якому він зазначив, що надавати матеріальну допомогу позивачу немає змоги, оскільки є безробітним та ніде не працює. Позовні вимоги стосовно стягнення аліментів на утримання дитини визнає частково, а саме в сумі 780 грн.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно ч.3 ст. 181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, у відповідності до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для дiтей вiком до 6 рокiв з 1 липня становить 1559 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 09.10.2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ГЮ №112296, виданим 09.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину сина ОСОБА_3, 17.10.2017 р. н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ГЮ №286344, виданим 09.11.2017 року Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. В свідоцтві про народження дитини відповідач ОСОБА_2 записаний батьком.

Малолітня дитина проживає разом з матірю, батько дитини, відповідач по справі, проживає окремо від сімї, що підтверджується довідкою про склад сімї №4239, виданою 17.09.2018 року КП «Костопільське будинкоуправління».

Відповідач добровільно необхідних коштів на утримання дитини та на утримання позивача не надає, хоча є здоровою, працездатною особою, знаходиться в працездатному віці та має можливість надавати необхідні кошти на їх утримання.

Матір дитини ОСОБА_1 ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку.

Як вбачається з поданого відповідачем відзиву на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, відповідач тривалий час є безробітним, внаслідок чого його матеріальний стан погіршився, однак він не заперечує стосовно стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 780 грн. В решті позовних вимог просив відмовити, оскільки надавати матеріальну допомогу на утримання позивача немає змоги.

Згідно ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 липня 2018 року становить 1559 грн., тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду є обєктивним з огляду на вказані вимоги закону та обов'язку обох батьків її утримувати, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

В силу ст.ст.84 ч.ч.2, 4; 80 ч.1 цього Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Покликання відповідача у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив на те, що він не може сплачувати аліменти на утримання дружини у звязку з тяжким матеріальним становищем, а саме у звязку з тим, що є безробітним та ніде не працює, суд рахує необґрунтованим.

Не підтверджені жодними належними доказами покликання ОСОБА_2 про те, що він не працевлаштований та не має постійного заробітку, тому дані твердження не беруться судом до уваги.

При визначенні розміру аліментів суд враховує інтереси дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та вважає, що слід визначити розмір аліментів на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та аліменти в розмірі 500 грн. на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 422 грн. 88 коп. в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279, 354 ЦПК України, керуючись ст.ст. 75, 80, 84, 180-184, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину, зайняту доглядом за дитиною віком до 3-х років задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, (02.07.1992 р. н., жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, (09.06.1995 р. н., жительки АДРЕСА_1, ІПН:НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати від дня звернення до суду, а саме з 18 вересня 2018 року.

Стягувати з ОСОБА_2, (02.07.1992 р. н., жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, (09.06.1995 р. н., жительки АДРЕСА_1, ІПН:НОМЕР_2) кошти на її утримання в розмірі 500 (пятсот) грн. щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2, (02.07.1992 р. н., жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1) в дохід держави 422 грн. 88 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька м. Костопіль, вул. 1-го Травня, 22/3, Костопільський р-н., Рівненська обл.), ІПН:НОМЕР_2.

Відповідач:

ОСОБА_2, (житель ІНФОРМАЦІЯ_3., Рівненська обл.), ІПН:НОМЕР_1.

Повне рішення складено

25 жовтня 2018 року

СуддяОСОБА_5