Рівненський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/13548/17

Провадження № 22-ц/4815/164/18

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Харечко С.П.

Рішення ухвалене в м.Рівне Рівненської області

Повне рішення складено 14 червня 2018 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В., судді: Шимківа С.С., Хилевича С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 12 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Рівненської області про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до прокуратури Рівненської області про визнання відомостей недостовірними, спростування недостовірних відомостей та стягнення моральної шкоди. До початку розгляду справи по суті позивач змінив позивні вимоги, просить суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться за адресою: Рівненський район, с. Городище, ДУ «Городищенська виправна колонія №96 інформацію, що вироком по кримінальній справі, серед іншого було визнано ОСОБА_2 винним і засуджено за задоволення статевої пристрасті неприродним шляхом щодо неповнолітніх, поширену прокурором прокуратури Рівненської області Рункевичем Б.М. Зобов'язати прокурора прокуратури Рівненської області спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_2 шляхом публічного цитування вступної та резолютивної частини рішення суду, проголошеного за результатами розгляду вказаного позову, за місцем знаходження Рівненського міського суду Рівненської області за участі представника ОСОБА_2 та всіх бажаючих осіб протягом 10 днів після набрання рішенням суду законної сили. Стягнути з прокуратури Рівненської області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 7000 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що прокурор Рункевич Б.М. під час судового засідання Рівненського міського суду у справі №569/2446/17 подав неправдиві відомості щодо ОСОБА_2 та повідомив суду, що вироком по кримінальній справі, серед іншого позивача було визнано винним і засуджено за задоволення статевої пристрасті неприродним шляхом щодо неповнолітніх. Вказане було зроблено прокурором з метою очорнити ОСОБА_2, принизити його честь та зганьбити репутацію.

Рішенням Рівненського міського суду від 12 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Прокуратури Рівненської області про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

Дане рішення мотивоване тим, що факт озвучення інформації прокурором в судовому засіданні, яка взята з вироку Апеляційного суду Рівненської області від 09.10.2009 року, за яким засуджений ОСОБА_2, не може бути підставою для визнання інформації недостовірною і її спростування, оскільки в дійсності така інформація міститься у вироку суду, який набрав законної сили.

Вважаючи рішення про задоволення позову незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі зазначив, що озвучена прокурором Рункевичем Б.М. в судовому засіданні інформація про те, що вироком у кримінальній справі було визнано ОСОБА_2 винним і засуджено за задоволення статевої пристрасті неприродним шляхом щодо неповнолітніх, є неправдивою.

Доводив, що згідно з вказаним вироком (ст.12, абз.1) пред'явлене йому обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.153 КК України про задоволення статевої пристрасті неприродним шляхом щодо неповнолітніх не знайшло своє підтвердження та спростоване проведеною експертизою №133/Е-418 від 18.03.2009, тобто озвучена прокурором інформація є неправдивою, а вирок у кримінальній справі від 09.10.2009 не тільки не підтверджує доводи прокурора, а й спростовує їх.

Вказував, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, помилково встановивши з технічного запису судового засідання від 15.03.2017 у справі №269/2446/17, що прокурор повідомив суду, що зі змісту вироку ОСОБА_2 визнав свою вину під час досудового слідства про вчинення ним насильницьких статевих актів неприродним способом щодо неповнолітніх.

На підставі наведеного, просив рішення Рівненського міського суду від 12 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник прокуратури Рівненської області зазначив, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказував, що згідно з технічним записом судового засідання 13.03.2017, 16:29:15 год. прокурор Рункевич Б.М. повідомив суду, що зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_2 визнав свою вину під час досудового слідства про вчинення ним насильницьких статевих актів неприродним способом щодо малолітніх. Вказане речення Рункевич Б.М. зачитав з вироку Апеляційного суду Рівненської області від 09.10.2009 (ст.12, абзац 2). Доводив, що озвучена прокурором в судовому засіданні інформація взята з контексту вироку у кримінальній справі, і в ній не йдеться та не стверджується про винуватість та засудження позивача у вчиненні кримінального правопорушення за задоволення статевої пристрасті неприродним шляхом щодо неповнолітніх.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до абзацу 2,5 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

З матеріалів справи вбачається, що 15.03.2017 слідчим суддею Рівненського міського суду у справі №569/2446/17 розглядалась скарга ОСОБА_2 на постанову слідчого прокуратури Рівненської області від 31.01.2017 року про закриття провадження.

Із технічного запису судового засідання від 13.03.2017 року у справі №569/2446/17 убачається, що (о 16.30.42) прокурор Рункевич Б.М. як учасник процесу виступаючи в судовому засіданні та висловлюючи свою позицію пояснив суду, що зі змісту вироку ОСОБА_2 визнав свою вину під час досудового слідства, про вчинення ним насильницьких статевих актів неприродним способом щодо малолітніх та власноручно записав, що показання давав добровільно, без будь-якого тиску з боку працівників міліції.

З тексту вироку апеляційного суду Рівненської області від 09.10.2009 року відносно ОСОБА_2, який набрав законної сили убачається, що в мотивувальній частині міститься інформація на а.с. 142 зворот, а саме вказано: «Не дивлячись на визнання ОСОБА_2 під час досудового слідства своєї вини, про вчинення ним насильницьких статевих актів неприродним способом щодо малолітніх, постановою прокурора, - за відсутності інших достатніх, належних і допустимих доказів, на підтвердження вини підсудного про вчинення ним такого злочину, обвинувачення ОСОБА_2 змінено із ст. 153 ч.3 на ст. 156 ч.2 КК України.

Про те, що ОСОБА_2 був визнаний винним і засуджений за задоволення статевої пристрасті неприродним шляхом щодо неповнолітніх, як стверджує позивач, прокурор у своєму виступі не говорив, а цитував витяг з вироку.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях.

Отже, висловлена прокурором при виконанні своїх службових обов'язків під час виступу в судовому засіданні 13.03.2017 року у справі №569/2446/17 інформація, щодо ОСОБА_2 не є недостовірною і в прокурора не виникло обов'язку її спростування та відповідно відшкодовувати позивачу моральну шкоду.

Згідно з п.4 зазначеної вище Постанови, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло…

З огляду на діяння ОСОБА_2, яким вироком Апеляційного суду Рівненської області дано належну юридичну оцінку та визнано його дії злочинами, вчиненими проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а саме щодо малолітніх, та за вбивство малолітньої, за які його засуджено до довічного позбавлення волі, місцевий суд дійшов вірних висновків про не доведення позову, не знайшов підтвердження факту порушення прав ОСОБА_2, завдання йому моральних страждань або втрат немайнового характеру, завдання моральної шкоди, протиправності діяння відповідача, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні.

Як вбачається з наведеного вище, обґрунтування позову ОСОБА_2 зводилось до того, що прокурор в іншій справі у своєму виступі сказав, що ОСОБА_2 був визнаний винним та засуджений за задоволення статевої пристрасті неприродним шляхом щодо неповнолітніх.

Як зазначено вище та підтверджено дослідженими доказами в справі прокурор такого не говорив, а говорив те, що стосується кримінального провадження та посилався на витяг з вищеназваного вироку.

Оскільки ОСОБА_2 був учасником тих подій він не міг не знати про що та як висловлювався прокурор, крім того маючи можливість ознайомлення з звукозаписом ходу судового засідання.

Відповідно до ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

Як вбачається з наведеного, зловживаючи своїми процесуальними правами, фактично за відсутності предмета спору, створивши його штучно шляхом маніпуляції кількома словами з виступу прокурора в іншій справі, ОСОБА_2 подав позов та апеляційну скаргу, які не зміг оплатити судовим збором, створив спір, якого фактично не існує та який мали вирішувати суди, витрачаючи час та державні кошти на повістки, проведення судових засідань, відеоконференцій.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду від 12 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий С.В. Боймиструк

Судді: С.В. Хилевич

С.С.Шимків