УХВАЛА

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 159/4709/15-ц

провадження № 61-17217св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк»;

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 06 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Грушицького А. І., Свистун О. В., Федонюк С. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 26 липня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцем укладено кредитний договір № КФ-ВКЛ-2021623, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 800 000,00 грн з метою фінансування поточної діяльності з кінцевим терміном повернення до 25 липня 2016 року включно зі сплатою 27,99 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 26 липня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олейніковою О. В. і зареєстрований в реєстрі за № 2047, за яким в іпотеку було передано наступне майно: нежитлове приміщення, мийка автомобілів (предмет іпотеки 1); нежитлове приміщення, кафе-готель «ІНФОРМАЦІЯ_1» (предмет іпотеки 2) та земельна ділянка (предмет іпотеки 3), на якій знаходяться предмет іпотеки 1 та 2, загальною площею 0,35 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування автозаправного комплексу, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Позичальник своїх зобов'язань не виконувала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 07 серпня 2015 року становила 610 098,34 грн, з яких заборгованість за строковим кредитом - 266 648,00 грн, заборгованість за простроченим кредитом - 133 173,92 грн, пеня - 21 933,25 грн, заборгованість за строковими відсотками - 13 370,81 грн, заборгованість за простроченими відсотками 81 263,57 грн, пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4 379,80 грн, три відсотки річних від суми простроченого кредиту - 1 109,99 грн, три відсотки річних від суми прострочених відсотків - 219 грн, штраф - 88 000,00 грн.

У зв'язку з наведеним позивач просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 26 липня 2013 року № КФ-ВКЛ-2021623 в розмірі 610 098,34 грн звернути стягнення на вищезазначені предмети іпотеки шляхом визнання права власності на них за ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2015 року рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року рішення Апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 06 жовтня 2016 року рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2015 року скасовано. Провадження в справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки закрито.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що кредитні відносини виникли між юридичною особою ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 Кредитний договір позичальник уклала не як громадянин України - фізична особа, а як спеціальний суб'єкт правовідносин у статусі фізичної особи-підприємця. Кошти за договором надавалися під конкретне цільове призначення - з метою фінансування поточної діяльності. У іпотеку банку було передане нерухоме майно, яке використовується для здійснення підприємницької діяльності: мийка автомобілів, кафе-готель та земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування автозаправного комплексу. Вирішення питання про звернення стягнення на іпотечне майно нерозривно пов'язане із встановленням розміру заборгованості фізичної особи-підприємця перед банківською установою. За таких обставин даний спір належить до юрисдикції господарського суду.

У жовтні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 06 жовтня 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не звернув уваги, що іпотечний договір позивачем було укладено з фізичною особою ОСОБА_4, а не фізичною особою-підприємцем. Судом не враховано роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», роз'яснень Міністерства юстиції України від 14 січня 2011 року, відповідно до яких спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності у цивільних правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Юридичний статус «фізична особа-підприємець» сам по собі не впливає і ніяким чином не обмежує будь-які правомочності особи, які випливають з її цивільної право-, та дієздатності.

Також позивач зазначав, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм статей 526, 1050, 1054 ЦК України, статей 12, 33, 35, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», позовні вимоги підтверджені належними доказами та є обґрунтованими.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

16 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Оскільки у цій справі ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. оскаржує ухвалу апеляційного суду з підстав порушення правил суб'єктної юрисдикції, справу слід передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 06 жовтня 2016 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. М. Сімоненко С. П. Штелик