Справа № 127/2-н-976/08
Провадження 4-с/127/103/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці скаргу кредитної спілки «Альянс Україна» на постанову державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу, -

встановив:

КС «Альянс Україна» звернулось в суд з скаргою на постанову державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу. Скарга мотивована тим, що 23 травня 2017 року державним виконавцем Ясінського К.П. Центрального відділу ДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області при примусовому виконанні судового наказу № 2-н-976/08 виданого Ленінським районним судом міста Вінниці 10.12.2009 року про стягнення на користь спілки з ОСОБА_2 боргу в сумі 248803,85 грн., виніс Постанову ВП № 51255618 про повернення виконавчого документа стягувачеві в звязку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке можна звернути стягнення. Оскаржувану постанову від 23.05.2017 року та оригінал судового наказу № 2-н-976/08 Кредитна спілка «Альянс Україна» отримала в відділ ДВС наручно 28.08.2018року. Вважає, що Постанова ВП № 51255618 від 23.05.2017 року є незаконною, оскільки доказами відсутності майна та коштів у боржника можуть бути наступні документи: акт перевірки майнового стану боржника за місцем проживання останнього (складеного державним виконавцем за участю понятих), довідки з органів, які проводять реєстрацію нерухомості та автотранспортних засобів про відсутність у боржника відповідно майна, довідка банківських установ про відсутність відповідного майна, довідки банківських установ про відсутність у боржникам відкритих рахунків або відсутність коштів на цих рахунках, копія трудової книжки боржника, з якої випливає, що боржник не працює, довідка органів соціального забезпечення та зайнятості населення про неотримання боржником доходів, довідка податкових органів про відсутність реєстрації боржника як субєкта підприємницької діяльності тощо. Також зазначили, що боржник, як особа пенсійного віку отримує пенсію. Крім того відповідно до Довідки КП БТІ за боржником зареєстровано частку будинку. Згідно повідомлення управління МВС України у Вінницькій області ДАІ у боржника у власності знаходяться три автомобілі на які ДАІ наклало обмеження на проведення реєстраційний дій. В повному обємі державним виконавцем всі ці обставини не були перевірені, в звязку з чим постанова № 51255618 від 23.05.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві є передчасною. Просить поновити строк на подачу даної скарги до суду, так як він пропущений стягувачем з поважних причин. Визнати дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1, щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.05.2017 року № 51255618 неправомірними. Скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 № 51255618 від 23.05.2017 року «Про повернення виконавчого документа стягувачеві».

В судове засіданні представник скаржника не зявився надав суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, запит суду про надання матеріалів виконавчого провадження проігнорував.

Боржник в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, при винесені рішення покладався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали скарги та цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових для задоволення скарги, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 травня 2017 року державним виконавцем Ясінського К.П. Центрального відділу ДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області при примусовому виконанні судового наказу № 2-н-976/08 виданого Ленінським районним судом міста Вінниці 10.12.2009 року про стягнення на користь спілки з ОСОБА_2 боргу в сумі 248803,85 грн., виніс Постанову ВП № 51255618 про повернення виконавчого документа стягувачеві в звязку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке можна звернути стягнення.

Щодо вимоги скарги про поновлення строку на подачу вказаної скарги, суд прийшов до наступного висновку.

За приписами ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, а за ч.2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Право на вчинення процесуальної дії за ч.1 ст. 126 ЦПК України втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За приписами ч.2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними (ч.1 ст. 127 ЦПК України).

Вказану постанову представник скаржника отримав 28.08.2018року наручно в відділі ДВС про що свідчить відмітка на супровідному листі від 23.05.2017року, доказів про отримання оскаржуваної постанови в строк передбачений ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем суду не надано, а тому суд вважає що представником скаржника строк на подачу скарги було пропущено з вини державного виконавця, а тому його слід поновити.

Щодо вимог скарги про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови, суд приходить до наступного висновку.

Вказані правовідносини регулюються ЦПК України та ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Із ст.ст. 4 та7 ЗУ «Про державну виконавчу службу» вбачається, що державний виконавець під час виконання судового рішення зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав як стягувача та і боржника гарантованих Конституцією України та законами України.

Згідно із ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Зі змісту ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про державну виконавчу службу» вбачається, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права державного виконавця під час примусового виконання рішення перелічені в ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про державну виконавчу службу».

Згідно пункту 3 підпункту 5 статті 19 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Як вбачається з пункту 4 статті 23 вищевказаного Закону виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно пункту 5 статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно із ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, в межах, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3.12.«Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. в редакції, яка була чинною на дату проведення виконавчих дій, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державногоагентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо).

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні- щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці- щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, доказами відсутності майна та коштів у боржника можуть бути наступні документи: акт перевірки майнового стану боржника за місцем проживання останнього (складеного державним виконавцем за участю понятих), довідки з органів, які проводять реєстрацію нерухомості та автотранспортних засобів про відсутність у боржника відповідно майна, довідка банківських установ про відсутність відповідного майна, довідки банківських установ про відсутність у боржникам відкритих рахунків або відсутність коштів на цих рахунках, копія трудової книжки боржника, з якої випливає, що боржник не працює, довідка органів соціального забезпечення та зайнятості населення про неотримання боржником доходів, довідка податкових органів про відсутність реєстрації боржника як субєкта підприємницької діяльності тощо.

Однак, як, зазначено в скарзі та встановлено судом в попередніх судових засіданнях про що не заперечував боржник, останній отримує пенсію. Крім того, відповідно до довідки КП БТІ за боржником зареєстровано частку будинку та згідно повідомлення управління МВС України у Вінницькій області ДАІ у боржника у власності знаходяться три автомобілі на які ДАІ наклало обмеження на проведення реєстраційний дій, в звязку з чим постанова № 51255618 від 23.05.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві є передчасною.

При цьому суд звертає увагу державного виконавця на те, що рішення суду не виконується більше 3 років. У відповідності до п.53 названого рішення ЄСПЛ, Суд вказав, що відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (995_004) (див. рішення у справі "Бурдов проти Росії" (980_045), N 59498/00, ECHR 2002-III).

Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування (див. рішення у справі "Райлян проти Росії" (Raylyan v. Russia), N 22000/03, п. 31, від 15 лютого 2007 року). Оцінюючи обґрунтованість затримки у виконанні судового рішення, слід належним чином урахувати той факт, що затримку, яка становила один рік і чотири місяці, у виплаті грошової компенсації, призначеної судовим рішенням, винесеним проти державного органу, Суд визнав надмірною (див. рішення у справі "Зубко та інші проти України" ( 974_014 ) Zubko and Others. Ukraine), NN 3955/04, 5622/04, 8538/04 і 11418/04, п. 70, ECHR 2006-VI).

Тому формальний підхід до виконання судового рішення, тривале його невиконання і невжиття всіх заходів передбачених законом для його виконання можуть бути підставою в відповідальності Держави України за рішенням ЄСПЛ.

Враховуючи викладене, та те, що державним виконавцем не досягнуто основної цілі реального виконання рішення суду боржником перед стягувачем, за цієї умови рішення державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувану є передчасним, в звязку з чим скарга підлягає задоволенню, а постанова про повернення виконавчого листа стягувачу скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,7, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 447, 448 ЦПК України, ст. ст. 10, 18, 74 ЗУ «ОСОБА_2 виконавче провадження», суд

Ухвалив:

Заяву про поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця задовольнити.

Поновити строк для подачі скарги на постанову державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Визнати дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1, щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.05.2017 року № 51255618 неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 № 51255618 від 23.05.2017 року «Про повернення виконавчого документа стягувачеві».

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 31.10.2018року.

Суддя: