Справа № 541/1138/18
Номер провадження 2/541/709/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 вересня 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру за договором міни,-

установив:

29 травня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження позовних вимог вказали, що 20 листопада 1998 року між ними та ОСОБА_3 було укладено на товарній біржі договір міни, згідно з яким вони обміняли належні їм 17/50 частин будинковолодіння АДРЕСА_5 на квартиру АДРЕСА_1 та набули останню у власність по ? частці кожна.

Вказаний договір було укладено на Полтавській регіональній біржі нерухомості, право власності на квартиру було зареєстроване Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації. Нотаріально договір не посвідчувався.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд постановити рішення, яким визнати право власності по ? частці за кожною на квартиру АДРЕСА_1, отримані відповідно до договору міни від 20 листопада 1998 року, зареєстрованого на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в товарній біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості».

Позивач, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилися, ОСОБА_1 надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність та у відсутність позивачки - ОСОБА_2, інтереси якої вона представляє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач, ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність. Позовні вимоги визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі обміняли належні їм 17/50 частин будинковолодіння АДРЕСА_5 на квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_3 (договір міни від 20.11.1998, а.с.4). Вказана квартира була зареєстрована Лубенським міжміським бюро технічної інвентарізації в Реєстровій книзі 45 за № 465 (а.с.6).

Відповідно до вищевказаного договору міни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали у власність ОСОБА_3 17/50 частин будинковолодіння АДРЕСА_5, а остання у свою чергу передала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Отже, суд приходить до висновку, що після укладення та реєстрації договору на товарній біржі сторони виконали усі умови договору.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 241 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент укладення договору) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент укладення договору) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент укладення договору) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

В той же час, суд встановив, сторони не посвідчували договір нотаріально, оскільки в його тексті вказано, що на момент укладення угоди даний договір зареєстрований на Біржі нерухомості «Полтавська регіональна біржа нерухомості» і подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладання спірної угоди, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, а підлягали реєстрації в органах технічної інвентаризації. В даному випадку державна реєстрація спірного майна здійснена у 1998 році. Тому на підставі ст.220 ЦК України суд вважає можливим визнати вказаний договір міни дійсним.

В ході судового розгляду встановлено, що позивачі є добросовісними учасниками цивільних правовідносин і повністю виконали угоду, оскільки продавцю було передано в обмін 17/50 частин будинковолодіння АДРЕСА_5, позивачі вступили у право володіння нерухомістю та у подальшому вчиняли спроби для нотаріального посвідчення договору, однак наразі посвідчити договір нотаріально можливість відсутня, оскільки право власності на квартиру вже зареєстровано за позивачами у встановленому порядку на час укладення договору.

Правовідносини між сторонами виникли до набрання Цивільним Кодексом України 2004 року чинності і не мають продовжуваного характеру, та відповідно до ст.12 Закону України "Про власність", діючого на момент укладення договору міни, позивачі, набули право власності по ? частці кожна на квартиру АДРЕСА_1, за таких підстав заявлений позов підлягає задоволенню.

Оскільки, позивачі не заявляли вимоги про стягнення з відповідача на їхню користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленому в ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно зі ст. 141 ЦПК України, крім того, відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 47, 224, 227 ЦК України (1963р.), ст.12 Закону України «Про власність», ст.ст. 12, 13; 81; 141; 258; 264; 265; 280; 281; 282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, (адреса: АДРЕСА_6) право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, придбану за договором міни, укладеним між ОСОБА_3 з однієї сторони і ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - з іншої сторони 20 листопада 1998 року і зареєстрованим на Товарній біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості» під реєстраційним № Тф-154кд-О.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_2, (адреса: АДРЕСА_1, 37600) право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, придбану за договором міни, укладеним між ОСОБА_3 з однієї сторони і ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - з іншої сторони 20 листопада 1998 року і зареєстрованим на Товарній біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості» під реєстраційним № Тф-154кд-О.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, (адреса: АДРЕСА_6) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні даного позову на підставі квитанції № 0.0..1 від 29.05.2018, що становить 202 (двісті дві) гривні 88 копійок.

Повернути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_2, (адреса: АДРЕСА_1, 37600) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні даного позову на підставі квитанції № 0.0..1 від 29.05.2018, що становить 202 (двісті дві) гривні 88 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. А. Городівський