Справа № 638/215/17
Провадження № 2/638/782/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 вересня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.

секретаря Подосокорської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі у розмірі 45000 грн щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано 11.03.2005 року, мають трьох неповнолітніх дітей. ОСОБА_2 з серпня 2016 року не турбується про дітей, ухиляється від їх утримання, участі в їх вихованні не приймає, діти проживають та знаходяться на утриманні ОСОБА_1 Позивач зазначає, що діти навчаються у ліцеї, відвідують різні гуртки, сину необхідна допомога логопеда, раніше сторони разом з дітьми відпочивали за кордоном. ОСОБА_2 приховує дійсний розмір своїх доходів, інших неповнолітніх дітей немає, отримує нерегулярний прибуток від здійснення господарської діяльності та має дохід більш 1 200 000 грн за рік. Позивач посилається на справу, яка знаходиться у провадженні іншого судді за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, як на підтвердження майнового стану відповідача.

Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили.

Суд, вивчивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та частково задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Сторони перебували у шлюбі з 21.12.1996 року, рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.03.2005 року шлюб розірвано, від шлюбу мають дітей: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_2 зареєстрований, як фізична-особа підприємець та перебуває на обліку в ДПІ Дзержинського району м.Харкова. Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за перший квартал 2012 рік сума доходу за звітний період склала 170 тисяч гривень, сума доходу за три квартали 2012 року склала 860 тисяч гривень.

ОСОБА_3 навчається у КЗ «Харківський університетський ліцей Харківської міської ради Харківської області» та відповідно до додаткової угоди від 01.09.2015 року позивач щомісячно оплачує додаткові освітні послуги за 2015-2016 навчальний рік у розмірі 265 грн. ОСОБА_4 з 2010 року відвідує школу-студію танців «Тодес» згідно довідки від 21.02.2017 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно довідок з Комунального закладу «Харківський університетський ліцей Харківської міської ради Харківської області» від 21.02.2017 року за №61 та №62 навчаються у зазначеному закладі. Згідно довідки від 31.03.2017 року ОСОБА_5 займається дошкільному клубі «Футбик» та за період з 31.03.2017 року по 27.08.2017 року внесено платежів на загальну суму - 13500 грн. Відповідно до довідки з Харківської міської дитячої поліклініки №4 ОСОБА_5 знаходиться на спостереженні в диспансерній групі з приводу рецедивирующого обструктивного бронхіту, ОСОБА_4 знаходиться на спостереженні у невролога з приводу неврозу нав'язливих рухів. ОСОБА_4 відповідно до договору від 04.09.2017 року відвідує ТОВ «Студія Юних Леді». Відповідно до акту від 17.03.2017 року діти проживають зі своєю матір'ю. Договорами №69 та 69/1 від 25.05.2008 року між ФО-П ОСОБА_7 та ОСОБА_2 передбачено сплату послуг яхт-клубу, а саме: вартість стоянки будиночка у розмірі 363 грн на місяць, вартість стоянки катеру у розмірі 700 грн за період з 25.05.2008 року по 31.12.2008 року. Позивачем також надано квитанції за сплату товарів та послуг на утримання дітей.

Згідно повідомлення з Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області у період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року ФО-П ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність по спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності та був платником єдиного податку другої групи. В податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за звітний період, а саме: 2016 рік зазначено про обсяг доходу у розмірі 24890 грн, довідково за 8 місяць 2016 року - 15700 грн, за звітний період 2015 року - 960000 грн, за звітний період 2014 року - 930000 грн, довідково за звітний період 1 квартал 2014 року - 242500 грн. Згідно відомостей наданих відомостей з державної прикордонної служби України ОСОБА_2 регулярно з вересня 2016 року по липень 2017 року перетинав кордон. Відповідно до довідки з ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.09.2016 року по 13.03.2017 року на рахунок ОСОБА_2 надійшло 66958 грн. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами ч.1 ст. 181 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов'язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов'язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв'язку між батьками й дитиною (кровний зв'язок між батьками та дитиною або зв'язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Згідно з частинами 1,2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі саме в розмірі 45000 гривень, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, в обґрунтування зазначеної суми позивачем надані квитанції, копії договорів, довідки зазначені вище та зведений розрахунок на утримання трьох дітей, що в сукупності становить 48155 грн. Суд погоджується з наданими доказами, проте відповідно до положень СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, а не лише відповідача. Позивачем не надано доказів про неможливість останньою сплачувати половину зазначеної сум на утримання дітей.

Разом з тим, суд враховує, становище ОСОБА_2, зокрема матеріальне становище, що підтверджується деклараціями про доходи, можливість відповідачем утримувати водний транспорт, оплачувати його обслуговування тощо, відсутність у останнього інших дітей, працездатний вік останнього, виписки по банківському рахунку відповідача, наявність рухомого та нерухомого майна. Проживання окремо від дитини не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд враховує стан здоров'я дітей, відповідно до наданих довідок, зокрема витрати на лікування дітей.

Враховуючи викладене, виходячи із засад розумності, справедливості та враховуючи закріплений ст. 3 Конвенції про права дитини принцип пріоритетності інтересів дітей в усіх діях щодо них, суд вважає за можливе присудити до стягнення з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 15000 грн щомісячно.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору у розмірі 640 грн. у дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-185 СК України, ст.ст.12,76-82,89,141, 258, 259, 263-265, 268,430 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн. щомісячно починаючи з 06.01.2017 року і до досягнення дитиною повноліття; доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн. щомісячно починаючи з 06.01.2017 року і до досягнення дитиною повноліття; сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн. щомісячно починаючи з 06.01.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий