справа № 639/3475/18
провадження № 2/639/1554/18
Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.
за участю секретаря-Тущенко Т.В.
Учасники справи:
представник позивача- ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особи-ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що будинок належить позивачу на праві власності на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Харкова про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями від 22 вересня 2000 року. Відповідач є донькою позивача, яка з листопада 2007 р. в будинку без поважних причин не проживає, не бере участі в оплаті комунальних послуг та проведенні поточного ремонту, не має жодних особистих речей в ньому, проте зберігає реєстрацію, яка перешкоджає ОСОБА_1, як власнику, у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позов не подала. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.
3 особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, пояснень або відзиву не надала, направила заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, заперечень не має, підтверджує факт не проживання ОСОБА_2 в будинку з 2007 р. дотепер без поважних причин.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи , оцінивши надані докази, приходить до наступного.
Позивач, ОСОБА_1, стверджує, що у листопаді 2007 року відповідач залишила будинок, який належить йому на праві приватної власності, і з того часу не бере участі в оплаті комунальних послуг та проведенні поточного ремонту, не має особистих речей в будинку, місце свого мешкання не повідомляє, відносини з батьками не підтримує, іноді може зателефонувати, але засобів свого зв'язку не надає. Ніяких домовленостей між позивачем і відповідачем про збереження за ОСОБА_2 права користування житловим будинком, не існувало. Як стверджує позивач, він ніколи не чинив будь-яких перешкод відповідачу в користуванні нерухомістю. Рішення доньки виїхати з будинку було добровільним та самостійним. На пропозицію у телефонній розмові знятися з реєстраційного обліку, відповідач не заперечувала, проте займатися цим вона не хоче.
Відповідно до положень ст. 317 і ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. За вимогами ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
За приписами ст. 405 ЦК України, члені сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
На підтвердження доводів щодо тривалого не проживання ОСОБА_2 позивачем надана довідка про склад сім'ї № 237 від 22 червня 2018 р., в якій зазначено, що ОСОБА_2 хоча й зареєстрована, однак не проживає з 2007 р. у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 14,15); акт про не проживання № 235 від 22 травня 2018 р.,згідно якого ОСОБА_2 не проживає з листопада 2007 р. у будинку АДРЕСА_1 ( а.с. 18).
Як вбачається з інформації Управління праці та соціального захисту населення від 04.09.2018 р. № 02-26/8446 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на обліку в Управлінні не перебуває. Станом на 01.09.2018 ніяких видів державних соціальних допомог не отримує.
Згідно з довідкою Новобаварського відділу Головного управління Національної поліції від 02.08.2018 р. громадянка ОСОБА_2 із заявами до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області не зверталася, що свідчить про те, що позивач не перешкоджав позивачу у користуванні будинком (а. с. 30).
Той факт, що за адресою будинку, який належить позивачу, відповідач не проживає протягом тривалого часу, підтверджено допитаними в судовому засіданні свідками ОСОБА_6- сусідом по будинку, ОСОБА_7- рідною сестрою відповідача.
Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для усунення перешкоди в користуванні позивачем ОСОБА_1 будинком, який належить йому на праві приватної власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням зі зняттям його з реєстраційного обліку.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особи-ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: ОСОБА_4 ( ІПН НОМЕР_1, прож. АДРЕСА_1). ОСОБА_8 ( НОМЕР_3, зареєстрована АДРЕСА_1).3 особа- ОСОБА_3( ІПН НОМЕР_2, прож.АДРЕСА_1).

Повне судове рішення виготовлено 17.09.2018.

СУДДЯ -