Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2531/18
Провадження №: 2/332/1282/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі Фурдак В.Й.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 06.02.2016 року, шлюб зареєстровано у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 21. Від шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, сторони проживають окремо одне від одного, шлюб не розірвано. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач, який є працездатною особою у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дружини та дитини не надає, аліменти на користь третіх осіб не сплачує. Позивач не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У позові позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця та на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.
Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав вказаних в ньому.
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання дитини, проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини заперечує з підстави того, що його дружина працює, що не оспорювалось у судовому засіданні позивачем.
Заслухавши учасників справи, дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06.02.2016 року, шлюб зареєстровано у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 21, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). . Від шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, сторони проживають окремо одне від одного, шлюб не розірвано. Дитина проживає з матірю, що підтверджується довідкою виданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-26/2-5924 від 06.06.2018 року (а.с.7) Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні, що не оспорювалось відповідачем у судовому засіданні. Відповідач, який є працездатною особою, у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дружини та дитини надає але не в тому обсязі,що є достатнім для розвитку та життя дитини, аліменти на користь третіх осіб не сплачує. Позивач працює, але зароблених коштів не повному обсязі вистачає для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовий сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно статті 84 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позовних вимог щодо стягнення аліментів на користь позивача на її утримання, у звязку з тим, що остання працює, оскільки сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини та дитини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, у судовому засіданні вищевикладене не заперечував. Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку.
Отже, за таких підстав, з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.
Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому в порядку ч. 2 ст.. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.
Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 263-265, 430 ЦПК України, ст.. ст. 75, 80, 84, 85, 180-182, 191 СК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 09.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, а саме з 09.08.2018 року до 10.05.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць.
Повний текст рішення буде виготовлено 26.10.2018 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя Н.В. Марченко