Борівський районний суд Харківської області

справа: № 614/620/18
провадження: 2/614/222/18
категорія: 4

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

19.09.2018 року

смт. Борова Борівського району Харківської області

справа № 614/620/18

Борівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Гуляєвої Г. М.

за участю секретаря Євтіхієвої С.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визнання права власності та виділ в натурі частини майна

за участю учасників справи:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_4

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_3: ОСОБА_5

відповідача: ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

1. Короткий зміст позовних вимог

17.07.2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 30 серпня 2013 р. помер його батько ОСОБА_6 Після його смерті залишилося спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: Харківська обл., Борівський р-н, смт. Борова, вул. Підлиманська,93, та інше нерухоме та рухоме майно.

Спадкоємцями першої черги за законом на майно померлого батька є його дружина ОСОБА_3 та діти ОСОБА_1 і ОСОБА_2

В свою чергу ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини, подавши Державному нотаріусу відповідну заяву.

Після прийняття спадщини, 26.03.2015 р. між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір про поділ спадкового майна, яким сторони договору визначили його долю та розподілили його між собою.

Проте, залишилась невизначеною доля майна: 100 дерев?яних вуликів; медогонки; воскотопки; бідонів у кількості 40 шт.; запчастин автомобільних та тракторних; причепів у кількості 3-х одиниць; станків для обробки деревнини у кількості 2-х одиниць; стругального станка; розпилочного станка; свердлувального станка; морозильних камер в кількості 3-х одиниць.

Перелічене майно було придбано спільно померлим та позивачем для видобутку меду, тому вказує, що має право на 3/4 частини цього майна.

2. Позиції учасників справи

Ухвалою судді від 19.07.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідачі отримали 27.07.2018 р., що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

27.07.2018 р. відповідачі надали до суду відзив на позовну заяву, в якій просили в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

06.08.2018 р. від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді.

Ухвалою Борівського районного суду від 15.08.2018 р. в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

16.08.2018 р. позивач подав клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати з Борівської ДНК Харківської обл. справу після померлого ОСОБА_6

Ухвалою Борівського районного суду від 17.08.2018 р. витребувано з Борівської ДНК Харківської обл. копію спадкової справи після померлого ОСОБА_6

21.08.2018 р. позивачем було подано заяву про виклик свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Крім того, 19.09.2018 р. в судовому засіданні позивачем були надані додаткові пояснення, в яких вказав, що орієнтовна вартість спірного майна становить 223 845,00 грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтвердив вищевикладене та підтримав позовні вимоги, пояснив, що спірне майно було придбано ним разом з померлим батьком, оскільки вони разом займалися бджільництвом, тому вважає, що має право на 3/4 частки цього майна, мотивуючи це тим, що вказане майно являється їх спільною сумісною власністю та придбано за сумісні кошти з батьком.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що позивач просить визнати право власності на те майно, яке він без дозволу матері забрав з домоволодіння, розташованого за адресою: с. Бойні, вул. Підлиманська,93, на даний час спірне майно знаходиться у позивача.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що майно на яке претендує позивач, він давно забрав з домоволодіння по вул. Підлиманській,93 с. Бойні, без дозволу відповідача; 100 дерев?яних вуликів позивач забрав з двору, більшу частину з яких продав, кошти від продажу забрав собі; медогонку, яка являється спільною сумісною власністю відповідача та її померлого чоловіка, тому після його смерті вона її продала, оскільки у неї було скрутне матеріальне становище; воскотопку позивач також забрав ще до оформлення спадщини; бідони були придбані померлим чоловіком відповідача за їхні спільні кошти, окремо ще купував собі бідони ОСОБА_10, який теж займався пасікою, але позивач усі бідони забрав собі та продав; запчастини автомобільні і тракторні позивач теж забрав собі; що стосується причіпа, то відповідач не розуміє про який саме причіп йде мова, адже автомобільний причіп позивач отримав у спадщину разом з автомобілем, а саморобні він забрав ще кілька років назад і продав їх; стругальний, розпивочний та свердлувальний станки були саморобні, їх зробили чоловік відповідача та ОСОБА_10, але після смерті ОСОБА_6, позивач їх розібрав на металобрухт та забрав собі; три морозильні камери відповідач з чоловіком придбали для сімейних потреб за їхні спільні кошти, вони являються їхньою спільною власністю, після смерті чоловіка відповідач користується двома, бо третя не працює.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що приблизно 5-6 років назад він виготовляв знаряддя для бджільництва (рамки) за замовленням ОСОБА_1 із свого матеріалу.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що за замовленням ОСОБА_1 він виготовив 120 корпусів для вуликів, коли це було він не пам'ятає.

3. Встановлені в судовому засіданні обставини справи

Матеріалами справи встановлено, що 30 серпня 2013 р. помер ОСОБА_6

Після його смерті залишились спадкоємці: дружина ОСОБА_3 та діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно.

Дружина ОСОБА_3 від прийняття спадщини відмовилась (а.с.58).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2015 р. спадкоємцями майна гр. ОСОБА_6 є його дочка ОСОБА_2 (1/2 частки спадщини) та син ОСОБА_1 (1/2 частки спадщини), спадщина складається з грошових внесків з відсотками та компенсаційними виплатами, які зберігаються у ТВБВ №10020/0506 філії Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в смт. Борова Борівського р-ну Харківської обл. (а.с.9); згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2015 р., спадкоємцями майна ОСОБА_6 є його дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_1; спадщина складається з земельної ділянки №677 площею 4.4943 га, яка знаходиться на території Борівської с/ради Борівського р-ну Харківської обл., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10); згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2015 р. спадкоємцем майна ОСОБА_6 є його дочка ОСОБА_2; спадщина складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Бойні, вул. Підлиманська,б.93, Борівського р-ну Харківської обл. на земельній ділянці, яка знаходиться на території Борівської с/ради Борівського р-ну Харківської обл. (а.с.119); згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2015 р. спадкоємцем майна ОСОБА_6 є його дочка ОСОБА_2; спадщина складається з земельної ділянки площею 0.2500 га, яка знаходиться в с. Бойні, вул. Підлиманська,93, Борівського р-ну Харківської обл., наданої для обслуговування житлового будинку (а.с.121); згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2015 р., спадкоємцем майна ОСОБА_6 є його дочка ОСОБА_2; спадщина складається з земельної ділянки площею 0.3102 га, яка знаходиться в с. Бойні, вул. Підлиманська,93, Борівського р-ну Харківської обл., наданої для ведення особистого селянського господарства (а.с.123).

Згідно копії договору про поділ спадкового майна від 26.03.2015 р., сторони розподілили спадкове майно наступним чином: до гр. ОСОБА_2 дочки померлого надходить: - житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Бойні, вул. Підлиманська.б.93, Борівського р-ну Харківської обл.; - земельна ділянка площею 0.2500 га для обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в с. Бойні, вул. Підлиманська,93, Борівського р-ну Харківської обл.; - земельна ділянка площею 0.3102 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Бойні, вул. Підлиманська,93, Борівського р-ну Харківської обл.; - 1/2 частина земельної ділянки площею 4.4943, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Борівської с/ради Борівського р-ну Харківської обл.; - 1/2 частина грошових внесків в ТВБВ №10020/0506 філії Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в смт. Борова Борівського р-ну Харківської обл.; до гр. ОСОБА_1 - сина померлого надходить: 1/2 частина земельної ділянки площею 4,4943 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Борівської с/ради Борівського р-ну Харківської обл.; трактор марки Т-16МГ; мотоцикл моделі ИЖ-6.113; причіп моделі МАЗ 8114; 1/2 частина грошових внесків в ТВБВ №10020/0506 філії Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в смт. Борова Борівського р-ну Харківської обл. (а.с.7).

4. Релевантні джерела права й акти їх застосування

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимого ч.ч.2,4 ст.355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до положень ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб?єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, територіальні громади.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч.1 ст.364 ЦК України.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч.1 ст.367 ЦК України, за домовленістю між ними.

Відповідно до вимого ст.368 ЦК України, Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», розглядаючи спори, повязані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не

встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, право власності - це право особи на майно, яке він здійснює відповідно до закону, по своїй волі і незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності складаються із володіння, користування і розпорядження. Володіння майном - має на увазі юридично закріплену можливість фактично володіти майном, впливати на нього у будь-який момент, здійснювати відносно такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, отримувати з цього користь, вигоду. Розпорядження майном - це можливість власника встановлювати, змінювати, припиняти юридичне існування майна.

5. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення

Судом встановлено, що згідно копії договору про поділ спадкового майна від 26.03.2015 р., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розподілили спадкове майно, після смерті батька ОСОБА_6 (по 1/2 часткі спадщини).

Спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого є його дружина ОСОБА_3 та діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Крім того, ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини.

З ОСОБА_6 постійно проживала тільки його дружина ОСОБА_3, яка так і продовжує проживати в домоволодінні по вул. Підлиманській,93, смт. Борова, і являється власницею предметів домашнього вжитку, та майна, яке не увійшло до спадкового, оскільки не мало реєстраційних та правовстановлюючих документів.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 претендує на 3/4 частини вказаного в позовній заяві спірного майна, але останнім не надано суду жодного доказу, що спірне майно являється спільним сумісним чи спільним частковим майном ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_6 Позивачем не надано будь-яких доказів про обєм, технічні характеристики, ціну, місцезнаходження вказаного майна. Покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 лише засвідчують факт замовлення позивачем ОСОБА_1 та його батьком засобів для бджільництва.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило ч.1 ст.1278 ЦК України про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями частки кожного спадкодавця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. У разі виникнення спору між спадкоємцями щодо виділу їм у натурі предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку (ч.1 ст.1279 ЦК України) суд повинен враховувати використання цього майна одним із спадкоємців, тривалість такого користування, призначення цих предметів,інші обставини, які мають істотне значення.

Отже визначення порядку розпорядження сумісним майном має здійснюватись лише за згодою всіх співвласників, яка може бути виражена у будь-якій формі щодо укладених правочинів, що в свою чергу означає, що у разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном, він вважається вчиненим за згодою усіх співвласників.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін спірне майно у спільну часткову власність не виділялось та його обєм не визначався.

У судовому засіданні, з огляду на положення ст.16 ЦК України не наведено доводів, які б давали підстави вважати, що право позивача якимось чином порушено і відповідачі чинять йому перешкоди щодо виділу в натурі частини майна, як і не наведено даних щодо необхідності такого виділу.

З урахуванням викладеного, суд не приймає як належний доказ додаткові пояснення, надані позивачем в судовому засіданні щодо орієнтованої вартості спірного майна, оскільки вважає, що вказані докази не були подані у встановлений законом строк, крім того, викликають сумніви з приводу їх достовірності, оскільки неможливо встановити джерело їх отримання.

6. Висновки суду за результатами розгляду справи

З огляду на наведене відповідачами не були порушені вимоги чинного законодавства, їхні дії відповідають вимогам закону, не являються протиправними та не порушують права та інтереси позивача, а позивач всупереч вимогам ст.ст.12,81 ЦПК України обовязку доказування та надання доказів, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог визнання права власності та виділ в натурі частини майна.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 83, 89, 141, 191,ст. 247, 259, 264, 265, 268, 273, 274-279, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, на підставі ст.ст.321,356,358,364,367,1278,1296 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1, ІН НОМЕР_2) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_3, ІН НОМЕР_4), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, Харківська область, Борівський район, с. Бойні, вул. Підлиманська,б.93, НОМЕР_5, ІН №) про визнання права власності та виділ в натурі частини майна відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Борівський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення оголошено 24.09.2018 р. о 10.00 год.

Головуючий суддя Гуляєва Г. М.