РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 645/551/18

Провадження № 2/643/4298/18

20.09.2018 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Стальмакової В.О.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 11648 грн. 39 коп. та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.09.2005 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 14.12.2017 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом у сумі 11648,39 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 1294,72 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 9322,79 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 530,88 грн.

На вказаний позов відповідачем 16.07.2018 року надано відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі, з огляду на наступне. Так, відповідач не заперечує, що ним дійсно було одержано 05.09.2005 року на підставі заяви на видачу та обслуговування кредитної карти ЗАТ КБ «Приватбанк», кредитну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 2000,00 грн. У травні 2006 року належна відповідачу кредитна карта «Товари в розстрочку» була незаконно викрадена невідомою особою, в результаті чого відповідач був позбавлений можливості користуватися вказаною кредитною картою. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається факт припинення виконання відповідачем свого зобовязання з повернення кредитних коштів на користь Банку саме з 26.05.2006 року, тобто з моменту викрадення кредитної картки. У червні 2006 року відповідачем було складено, власноручно підписано та направлено на юридичну адресу позивача офіційну письмову заяву з метою повідомлення позивача про факт викрадення належної відповідачу кредитної карти, як клієнта Банку та її наступного блокування. Також, у червні 2006 року відповідач звернувся із заявою до органів внутрішніх справ про вчинення невідомою особою крадіжки належних йому особистих речей, в тому числі і кредитної карти, проте кримінальну справу правоохоронними органами відкрито не було. Окрім того, з доданого позивачем до позовної заяви Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05.09.2005 року вбачається факт здійснення часткового погашення кредитної заборгованості у період з 22.02.2012 року по 28.03.2012 року на загальну суму 2326,68 грн. Вказане погашення кредитної заборгованості було проведено Банком самостійно та в односторонньому порядку, без одержання від відповідача будь яких дозволів, так як ним особисто будь яких погашень кредитної заборгованості з моменту викрадення кредитної карти на здійснювалось. Враховуючи часові рамки періоду формування кредитної заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.09.2005 року з 26.05.2006 року по 14.12.2017 року, відповідач вважає за необхідне застосувати щодо позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» положення та правила інституту позовної давності. Враховуючи те, що про факт несплати відповідачем, як Клієнтом Банку, кредитної заборгованості за договором № б/н від 05.09.2005 року відповідачеві згідно доданого ним Розрахунку стало відомо ще 26.05.2006 року, строк позовної давності сплинув відповідно 26.05.2009 року. При цьому, за умови врахування одностороннього погашення (списання) заборгованості Банком за договором № б/н від 05.09.2005 року у період з 22.02.2012 року по 28.03.2012 року на загальну суму 2326,68 грн. в якості факту визнання боргу відповідачем як боржником, строк позовної давності за заявленими відповідачем вимогами сплинув відповідно 29.03.2015 року.

На вказаний відзив на позовну заяву, представником позивача тричі, а саме 13.08.2018 року, 23.08.2018 року та 29.08.2018 року надавались відповіді на відзив відповідача на позовну заяву аналогічного змісту, в яких представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та не враховувати відомості, зазначені відповідачем у відзиві з огляду на наступне. Так, у звязку з відсутністю доказів звернення відповідача в Банк із заявою про внесення картки в стоп лист платіжної системи, а також будь яких звернень відповідача про втрату карти, заперечення відповідача не можуть прийматися судом до уваги, оскільки являються необґрунтованими. Відповідачу відповідно до укладеного договору № б/н від 05.09.2005 року було відкрито картковий рахунок № 256657, ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування, таким чином, Банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону на який приходить динамічний ОТП пароль. Відповідачу було надано можливість погашати заборгованість за кредитним договором без картки, так як платіжна картка є лише ключем до карткового рахунку. Згідно п. 1.1.3.1.6 Договору, Банк може здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, а межах сум які підлягають сплаті Банку по цьому Договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку в випадку настання строків платежів по іншим договорам. Щодо строків позовної давності, то відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк випущеної картки відповідача до останнього дня зазначено 06.2008 року. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору, строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки був збільшений до 50 років. Позивач звернувся з вказаним позовом 29.01.2018 року, тобто до спливу строку позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить позов задовольнити, розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити в повному обсязі, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 05.09.2005 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. /а.с. 10-16/.

Згідно з приписами положень ст.634, 638 ЦК України, відповідач, підписавши анкету-заяву, прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві.

З наданих банком розрахунків вбачається, що відповідач порушив умови договору, не сплачував нараховані банком відсотки, не погашав взяту суму кредитного ліміту, унаслідок чого станом на 14.12.2017 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом у сумі 11648,39 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 1294,72 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 9322,79 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 530,88 грн. /а.с. 7-9/.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст.611, ч.1 ст.612 ЦК України.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем зазначалось на те, що кредитна картка в нього в травні 2006 року була викрадена невідомою особою, проте доказів на підтвердження вказаної вище обставини ним надано суду не було.

Відповідно статтей 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як встановлено судом, банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом у січні 2018 року.

Згідно розрахунку заборгованості 31.01.2012 року, 22.02.2012 року, 21.03.2012 року, 26.03.2012 року та 29.02.2012 року відбулось погашення простроченої заборгованості на загальну суму 2329,68 грн. Інших дій з платіжною карткою, відповідно до вказаного розрахунку не здійснювалось.

З матеріалів справи вбачається, що дія картки закінчилась у червні 2008 року.

Позивачем не надано доказів продовження строку дії картки або отримання відповідачем у ПАТ КБ «ПриватБанк» нової кредитної картки з іншим строком дії.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

Оскільки останній платіж було здійснено 28.03.2012 року, дія картки закінчилась у червні 2008 року, а позов подано 29.01.2018 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої просила відповідач, суд приходить до висновку про відмову в позові в повному обсязі, у звязку з пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» /м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50/ до ОСОБА_2 /АДРЕСА_1/ про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 28.09.2018року.

Суддя Т.М. Довготько