справа №176/1685/18
провадження №2/176/897/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2018 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.

за участі секретаря Яценко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловою квартирою, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловою квартирою №98 будинку №44 в місті Жовті Води Дніпропетровської області.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на підставі договору міни від 14.05.1996 року належить житлова квартира АДРЕСА_1. Іншим співвласником квартири був її чоловік ОСОБА_4, який помер 13 липня 2008 року.За вказаною адресою зареєстрований її син ОСОБА_2 та невістка ОСОБА_3, які з 2015 року не мешкають за місцем реєстрації, оскільки виїхали за межі міста.З того часу відповідачі не приймають участі в утриманні квартири та в оплаті житлово-комунальних послуг хоча й залишаються зареєстрованими. Реєстрації відповідачів не дає змогу оформити субсидію, а також вільно розпоряджатися квартирою.

Позивач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судовому засіданні участі не приймала, при цьому подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином з урахуванням положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позовну заяву не подали. Поштовий конверт направлений на їх адресу повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що на підставі договору міни від 14.05.1996 року посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.15).

27 травня 1996 року право власності на зазначену квартиру зареєстровано в установленому законом порядку у КП «Жовтоводське МБТІ» та отримано технічний паспорт на квартиру (а.с.16-17).

13 липня 2008 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №532 (а.с.11).

ОСОБА_6 довідки про склад сімї №1/3-2067 від 24.07.2018 року виданої відділом державної реєстрації виконавчого комітету Жовтоводської міської ради за адресою АДРЕСА_3 зареєстрованими окрім позивача значаться ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.8).

ОСОБА_6 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.03.2018 року ОСОБА_2 на праві власності належить житлова квартира за адресою АДРЕСА_4 (а.с.18).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у 2015 році виїхали з міста, фактичне місце проживання та перебування позивачу не відомо.

Із вказаного часу відповідачі не проживають і не приймають участі в утриманні квартири, в оплаті житлово-комунальних послуг і не ставляться до житлового приміщення, як до свого постійного місця проживання, хоча й залишаються зареєстрованими за даною адресою.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень йогоправа хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

ОСОБА_6 до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сімї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У сенсі ст. 64 ЖК України, до членів сімї належать дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад один рік.

Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачам у користуванні квартирою та/або що з цього питання відповідачі зверталися до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачами зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Враховуючи вищевикладене, те що позивач наполягає на задоволені позову, а відповідачі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, те що позивач, є власником квартири АДРЕСА_5, а відповідачі будучи зареєстрованими у вказаній квартирі, втратили таке право, внаслідок не проживання у квартирі без поважних на це причин понад 3 роки, тобто більше одного року, суд вважає за доцільне визнати останніх такими, що втратили право користування належним позивачам жилим приміщенням.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Згідно ст. 141 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати

Керуючись ст.ст. 141, 206, 263-265, 355 ЦПК України і у відповідності зі ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловою квартироюзадовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою №98 будинку №44 по вулиці Богуна в місті Жовті Води Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селище М-Чураківка Кустанайського району Кустанайської області, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки селища М-Чураківка Убаганського району, Кустанайської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у розмірі 704,80 грн. з кожного.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А.Павловська

Дніпропетровської області