Провадження № 2/522/1786/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Кічмаренко С.М.,

за участю секретаря судового засідання: Десятник Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Монтекі до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 258 330 грн.; судовий збір в розмірі 2 583 грн. 31 коп.

В ході розгляду справи представник позивача надав до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики у розмірі 12 000 доларів США. Стягнути з відповідачав на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що позивач надав відповідачу у борг грошові кошти в розмірі 19 000 доларів США. 11.09.2015 року відповідач повернула частину боргу у розмірі 7 000 доларів США, а решту зобовязалася повернути через кілька днів, про що була складане розписка і підписана позивачем і відповідачем. До теперешнього часу сума боргу в не повернута. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок переживань та траждать йому заподіяно моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. Враховуючи, що відповідачем зобовязання за договором позики виконані не були позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду із даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав до суду заперечення проти позову в яких зазначив, що вважає позовну заяву необгрунтованою, такою що не відповідає чинному законодавству та не підлягає задоволенню.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вважає за можливе позов задовольнити частково на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

У 2013 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений усний договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у борг грошові кошти у розмірі 19 000 доларів США

Відповідно до домовленістю між сторонами повернути суму боргу ОСОБА_2 повинна була 01.09.2015 року.

11.09.2015 року ОСОБА_2 повернула ОСОБА_1 частину боргу у розмірі 7 000 доларів США, а решту 12 000 доларів США зобовязалася повернути через кілька днів.

Таким чином, підписуючи розписку від 11.09.2015 року ОСОБА_2 підтвердила факт отримання нею борг у сумі 19 000 доларів США.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначає позивач в позові, що до теперішнього часу кошти відповідачем повернуті не були.

Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується розпискою від 11.09.2015 року, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 4, 5), яка підтверджує факт передачи грошей, сплати частини боргу, та підтвердження суми остаточного платежу.

Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 12 000 доларів США.

Станом на 12.10.2018 року офіційний курс дол. США складає: 100 од. 2798,45, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути 335 814 грн.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь суму моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. У позовній заяві зазначено, що моральні страждання позивача повязані з тим, що хвилювання та думки про те, як змусити відповідача повернути кошти тримають позивача у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сімї та на роботі. Позивач змушений витрачати значний час для проведення зустрічей з юристами з метою подання заяв, скарг до суду з метою змусити відповідача повернути кошти, у звязку з чим позивач змушений був змінити свій звичний робочий день.

Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.

Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат(їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав ніяких доказів причино- наслідкового звязку між поведінкою відповідача та його моральними стражданнями.

Таким чином, позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обгрунтував, з чого він виходив, визначаючи розмір заподіяної йому шкоди.

Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача останній був вимушений звернутись до суду з позовом, сплатив судові витрати у розмірі 3 121 грн. 05 коп., що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи, який підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Враховуючи вищезазначене, суд приймає визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 3, 15, 16 , 526, 625, 626, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 Монтекі до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягунути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 Монтекі (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_2) суму боргу в розмірі 335 814 грн.

У задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягунути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 Монтекі (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_2) суму сплаченого судового збору в розмірі 3 121 грн. 05 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С.М.Кічмаренко