26.11.2018 227/5012/18
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2018 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши заяву Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення з ОСОБА_1 (справа №227/5012/18),

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані їй послуги з централізованого опалення за адресою м.Добропілля м-н Сонячний 28/19 за період з 01.10.2016 року по 01.10.2018 року в розмірі 3246,12 грн..

Розглянувши надані матеріали, прихожу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу виходячи з такого.

З наданих до заяви про видачу наказу матеріалів вбачається, що заявник фактично просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення, які були надані заявником за адресою м.Добропілля м-н Сонячний 28/19, в період з 01.10.2016 року по 01.05.2017 року та з 01.10.2017 року по 01.05.2018 року..

Заява про видачу судового наказу за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 163 ЦПК. Згідно п.3 та п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом статті 163 ЦПК до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника. На такі документи поширюються вимоги статей 78 і 79 ЦПК щодо належності та допустимості доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу, боржник є споживачем послуги центрального опалення за адресою м.Добропілля м-н Сонячний 28/19 і має борг за надані послуги за вказаною адресою за період з 01.10.2016 року по 01.10.2018 року в розмірі 3246,12 грн.

На підтвердження вказаного заявник надав копію договору про надання послуг з централізованого опалення № 1/6402 від 26.01.2018 року, який укладений між КП «Добро» Добропільської міської ради та ОСОБА_1.

Але, слід зазначити, що вказаний договір укладений між сторонами 26.01.2018 року.

Відповідно до ст.631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Таким чином, враховуючи вищевказані норми цивільного законодавства вбачається, що договір про надання послуг з централізованого опалення № 1/6402 від 26.01.2018 року, який укладений між КП «Добро» Добропільської міської ради та ОСОБА_1, набрав чинності з моменту його підписання, а саме з 26.01.2018 року.

В той же час, зі змісту вказаного договору вбачається, що укладений між сторонами договір № 1/6402 від 26.01.2018 року набирає чинності з 14.10.2016 року (п.9.1 вказаного договору), що суперечить нормам ст.631 ЦК України.

Зі змісту вказаного договору № 1/6402 від 26.01.2018 року не вбачається, що укладаючи даний договір сторони узгодили, що він застосовується до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме до відносин, які між ними існували в період з 01.10.2016 року по 26.01.2018 року.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним(ст..203 ЦК України).

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ст..202 ЦК України).

Приймаючи до уваги викладене, суд не може прийняти в якості належного та допустимого доказу, надану копію договору, який на думку заявника підтверджує право вимоги про стягнення грошової заборгованості за надані ним послуги боржнику за період з 01.10.2017 року по 26.01.2018 року.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заявником не дотримано вимог п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України, а саме останнім не надано копію договору, укладеного в письмовій формі, з якого б вбачалось право вимоги заявника на стягнення з боржника вищевказаної заборгованості за надані ним послуги боржнику за період з 01.10.2016 року по 26.01.2018 року.

Крім того, слід зазначити, що заявник вказуючи, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення за адресою м.Добропілля м-н Сонячний 28/29 в період з 01.10.2016 року по 01.05.2018 року, доказів, які б підтверджували вказаний факт до заяви про видачу судового наказу не надав. В матеріалах наданих суду взагалі відсутні документи, які б підтверджували право власності або право користування боржника житловим приміщенням за адресою м.Добропілля м-н Сонячний 28/29.

В той же час слід зазначити, що відповідно до вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»( в редакції, що діє з 10.12.2017 року), індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об'єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, оскільки до заяви не додані документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги та не доданий письмовий договір за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості за період з 01.10.2016 року по 26.01.2018 року, а також не надані документи, які підтверджують право володіння або користування ОСОБА_1 житловим приміщення за адресою м.Добропілля м-н Сонячний 28/29.

Керуючись ст. ст.165, 261, 353, 354 ЦПК України, ст..631 ЦК України суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Добро» Добропільської міської ради у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення з ОСОБА_1.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченою пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.161 ЦПК України, він має право звернутися до суду з даними вимогами в спрощеному позовному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд протягом пятнадцяти днів, з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О.В.Здоровиця