Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 640/8649/16-ц

провадження № 61-16389св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., УсикаГ. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Харківське державне авіаційне виробниче підприємство, виконуючий обов'язки директора Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Сунцов Ігор Петрович,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Первинна профспілкова організація Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Всеукраїнської профспілки працівників харчової, переробної промисловості та суміжних галузей, Департамент освіти Харківської міської ради, Постійне представництво Міжнародної організації праці в України, Міністерство освіти і науки України, Державний концерн «Укроборонпром», Харківська міська рада, Національна служба посередництва і примирення в особі відділення Національної служби посередництва і примирення у Харківській області,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Первинна профспілкова організація Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Всеукраїнської профспілки працівників харчової, переробної промисловості та суміжних галузей в особі голови профспілкового комітету ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу Первинної профспілкової організації Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Всеукраїнської профспілки працівників харчової, переробної промисловості та суміжних галузей в особі голови профспілкового комітету ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року у складі судді Зуб Г. А. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 травня 2017 року у складі колегії суддів: Довгаль А. П., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (надалі - ХДАВП), в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ № 62 від 25 лютого 2016 року виконуючого обов'язки директора ХДАВП Сунцова І. П. «Про закриття (ліквідацію) Харківського навчально-виховного комплексу «Соколятко» (далі - ХНВК «Соколятко») відокремленого підрозділу ХДАВП».

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказ № 62 від 25 лютого 2016 року про закриття (ліквідацію) відокремленого підрозділу ХДАВП ХНВК «Соколятко» №204, скорочення всіх штатних одиниць та звільнення працівників ХНВК «Соколятко» відповідно до чинного законодавства є незаконним, оскільки ліквідація ХНВК «Соколятко» не відповідає порядку створення, реорганізації та ліквідації навчальних закладів. Крім того, позивач зазначає, що для захисту конституційних прав трудового колективу ХНВК «Соколятко» та неповнолітніх дітей 25 квітня 2016 року протоколом установчих зборів працівників ХДАВП було створено Харківське державне авіаційне виробниче підприємство Всеукраїнської профспілки працівників харчової, переробної промисловості та суміжних галузей (далі - Первинна профспілкова організація ХДАВП ВППХППСГ), яку вона очолила. З метою усунення порушення трудових прав членів цієї профспілки 24 травня 2016 року до ХДАВП було направлено листа, в якому профспілка вимагала усунути порушення чинного колективного договору щодо безпідставного звільнення працівників, надати рішення засновника про ліквідацію ХНВК «Соколятко», а також рішення про звільнення стосовно членів профспілки, або спростувати його наявність, а також зупинити проведення дій, направлених на ліквідацію ХНВК «Соколятко», до вирішення зазначених питань. Однак, відповіді на вказаний лист не надійшло.

20 липня 2016 року третя особа - Первинна профспілкова організація ХДАВП ВППХППСГ в особі голови профспілкового комітету ОСОБА_3 звернулася до суду із самостійним позовом, в якому також просила визнати незаконним наказ № 62 від 25 лютого 2016 року «Про закриття (ліквідацію) ХНВК «Соколятко» відокремленого підрозділу ХДАВП», з тих підстав, які були викладені у первісному позові.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 травня 2017 року, у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ХНВК «Соколятко» у формі дошкільного навчального закладу в розумінні законодавства про освіту не був створений та не функціонував, не є самостійною юридичною особою, а є відокремленим структурним підрозділом ХДАВП, який ліквідується за рішенням відповідного органу управління юридичної особи, уповноваженого на це Статутом. Крім того, суд зазначив, що враховуючи дату створення Первинної профспілкової організації ХДАВП ВППХППСГ (після видачі спірного наказу), її права та законні інтереси, в тому числі й права її членів, не порушено.

У червні 2017 року Первинна профспілкова організація ХДАВП ВППХППСГ звернулася до суду з касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у якій просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

07 серпня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за цією касаційною скаргою.

29 серпня 2017 року до суду надійшли письмові пояснення на касаційну скаргу від Державного концерну «Укроборонпром».

30 серпня 2017 року від ХДАВП надійшли до суду заперечення на касаційну скаргу.

04 вересня 2017 року до суду надійшли пояснення Харківської міської ради.

13 листопада 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено справу до розгляду.

11 квітня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що установивши факт створення ХНВК «Соколятко» за рішенням ХДАВП за погодженням з Харківською міською радою та відділом освіти Дзержинської районної в м. Харкові ради як навчально-виховного комплексу, основною метою якого є реалізація права громадян на здобуття дошкільної та початкової освіти, суди не врахували положень чинного законодавства щодо можливості ліквідації навчальних закладів лише за погодженням з відповідним органом виконавчої влади з питань освіти. Крім того, без погодження з Державним концерном «Укроборонпром» відповідач в особі в. о. директора не мав права приймати рішення про ліквідацію закладу. У порушення положень КЗпП України ХДАВП має заборгованість із заробітної плати перед працівниками ХНВК «Соколятко», яку під час звільнення працівників так і не виплатив. Судом неправильно надано оцінку тому факту, що відсутність відповіді на лист профспілкової організації не порушує права членів цієї організації, а сама ліквідація навчально-виховного комплексу не порушує конституційне право громадян на освіту.

У запереченнях та поясненнях на касаційну скаргу ХДАВП та Державний концерн «Укроборонпром» зазначають, що рішення про ліквідацію відокремленого структурного підрозділу, яким є ХНВК «Соколятко» прийнято керівництвом юридичної особи з додержанням норм чинного законодавства та Статуту підприємства, а доводи скарги щодо порушення прав членів профспілки та положень КЗпП України щодо скорочення штатної чисельності є безпідставними, оскільки на момент видачі спірного наказу та проведення скорочення профспілка ще не була створена. З огляду на це просять відмовити у задоволенні скарги та залишити рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Харківська міська рада у своїх поясненнях підтримує доводи касаційної скарги, зазначаючи про те, що спірний наказ прийнято з порушенням норм чинного законодавства, якими врегульовано порядок ліквідації, навчально-виховних закладів, та просить скасувати судові рішення, ухвалені у цій справі.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої, п'ятої, шостої та сьомої статті 18 Закону України «Про освіту», у редакції чинній на час ліквідації ХНВК «Соколятко» (далі - Закон), навчальні заклади створюються не лише органами державної виконавчої влади і органами місцевого самоврядування, а й підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності. Навчальний заклад набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Діяльність навчального закладу розпочинається за наявності ліцензії на здійснення діяльності, пов'язаної з наданням послуг для одержання освіти і підготовкою фахівців різних рівнів кваліфікації. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Навчальні заклади діють на підставі власних статутів, затверджених місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування стосовно навчальних закладів (крім вищих навчальних закладів), заснованих на інших, ніж державна, формах власності. Навчальний заклад повинен мати власну назву, в якій обов'язково вказується його тип (дитячий садок, школа, гімназія, ліцей, колегіум, коледж, інститут, консерваторія, академія, університет чи інше) та організаційно-правова форма.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про загальну середню освіту», у редакції чинній на час ліквідації ХНВК «Соколятко», школа І ступеня належить до загальноосвітніх навчальних закладів.

Відповідно до статті 10 цього Закону України «Про загальну середню освіту» загальноосвітній навчальний заклад є юридичною особою. За своїми організаційно-правовими формами загальноосвітні навчальні заклади можуть бути державної, комунальної та приватної форм власності.

Статтею 11 Закону України «Про загальну середню освіту» передбачено, що реорганізація і ліквідація загальноосвітніх навчальних закладів проводяться у порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до статей 13, 15, 16 Закону України «Про дошкільну освіту» заклад дошкільної освіти є юридичною особою, діє на підставі статуту, а рішення про утворення, реорганізацію, ліквідацію чи перепрофілювання (зміну типу) закладу дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності приймає його засновник (засновники). При цьому засновником закладу дошкільної освіти може бути зокрема юридична особа, рішенням та за рахунок майна якої засновано заклад дошкільної освіти.

Згідно з частиною четвертою статті 18 Закону порядок створення, реорганізації і ліквідації закладів освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 8, 9 Положення про порядок створення, реорганізації і ліквідації навчально-виховних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 05 квітня 1994року, чинного на момент винесення спірного наказу, ліквідація навчально-виховних закладів провадиться засновниками або органами, за рішенням яких їх створено, в порядку, встановленому чинним законодавством. Навчально-виховний заклад вважається реорганізованим чи ліквідованим з дня внесення відповідних змін до Державного реєстру навчально-виховних закладів України.

З аналізу наведених норм права Верховний Суд дійшов висновку, що порядок ліквідації навчальних закладів, визначений вказаними законами поширюється лише на ті навчальні заклади, які створені відповідно до цих законів, мають статус юридичної особи та діють на підставі відповідних статутів.

Відповідно до статті 64 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством.

Таким чином, відокремлені підрозділи підприємства ліквідуються за рішенням відповідного органу управління юридичної особи, уповноваженого на це статутом.

Під час розгляду справи суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 25 лютого 2016 року в. о. генерального директора ХДАВП Сунцовим І. П. видано наказ № 62 «Про закриття (ліквідацію) ХНВК «Соколятко», відповідно до якого відокремлений підрозділ ХНВК «Соколятко» №204 закрито (ліквідовано), всі штатні одиниці працівників скорочено.

ХДАВП входить до сфери управління ДК «Укрооборонпром».

Згідно з пунктом 4.1 Статуту ХДАВП майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Також статутом підприємства визначено перелік відокремлених підрозділів, що входять до складу ХДАВП, серед яких - відокремлений підрозділ ХНВК «Соколятко».

ХНВК «Соколятко» діяв на підставі Положення про Харківський навчально-виховний комплекс «Соколятко» (далі - Положення).

Відповідно до пунктів 1. 2, 1. 4 Положення навчально-виховний комплекс не є юридичною особою, а є відокремленим підрозділом ХДАВП та є закладом освіти, до структури якого входять: дошкільний навчальний заклад загального розвитку для дітей від 2-х до 6-ти років; школа І ступеня та Центр дитячої та юнацької творчості.

Головною метою діяльності та завданням навчально-виховного комплексу є забезпечення реалізації права громадян на здобуття дошкільної освіти, на початкову освіту на рівні державних стандартів, а також здійснення навчання і виховання дітей у позаурочний та поза навчальний час (пункти 1. 5, 1. 6 Положення)

Відповідно до пункту 9.1 Положення припинення діяльності навчального-виховного комплексу здійснюється шляхом його реорганізації або ліквідації з дотриманням вимог чинного законодавства України та рішення підприємства.

Згідно із статтями 16, 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації створення відокремленого підрозділу юридичної особи подаються заява про державну реєстрацію створення відокремленого підрозділу юридичної особи та примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про створення відокремленого підрозділу. Для державної реєстрації припинення відокремленого підрозділу юридичної особи подається заява про державну реєстрацію припинення відокремленого підрозділу юридичної особи.

У разі прийняття рішення про закриття відокремленого підрозділу виконавчий орган юридичної особи або уповноважена ним особа зобов'язані подати заяву про закриття відокремленого підрозділу. Погоджень із будь-якими органами щодо припинення діяльності відокремленого підрозділу юридичної особи законом не вимагається.

Судами першої та апеляційної інстанцій також була надана належна правова оцінка доводам позивачів з приводу повноважень в.о. директора ХДАВП щодо підписання ним оскарженого наказу та відсутності погодження ДК «Укроборонпром» на ліквідацію відокремленого підрозділу.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що наказом ДК «Укроборонпром» №167-к від 22 липня 2015 року виконання обов'язків генерального директора ХДАВП з правом підпису розпорядчих, фінансових та інших документів з питань, віднесених до компетенції керівника підприємства покладено на першого заступника генерального директора Сунцова І. П.

Відповідно до пункту 8 Статуту ХДАВП Концерн відповідно до покладених на нього завдань, приймає рішення про утворення, реорганізацію і ліквідацію підприємства, надає згоду на відчуження, оренду, передачу, списання майна підприємства.

Отже, повноваження Концерну щодо прийняття рішення про ліквідацію можуть мати місце у разі реорганізації чи ліквідації підприємства як юридичної особи. Прийняття рішення про закриття (ліквідацію) відокремлених підрозділів підприємства Статутом покладено на саму юридичну особу. Ні чинним законодавством, ні Статутом не передбачено обов'язкового погодження з Концерном питання закриття відокремленого підрозділу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки заявлений позивачами позов стосується вирішення спору щодо правомірності винесення відповідачем наказу про закриття (ліквідацію) ХНВК «Соколятко» з власної ініціативи без погодження з іншими органами, то всі інші доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів про відмову в позові.

Доводи касаційної скарги на підтвердження вимог про скасування судових рішень, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та їм була надана оцінка.

Отже, доводи касаційної скарги не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки є необґрунтованими та зводяться лише до переоцінки доказів та незгоди із судовим рішенням.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Первинної профспілкової організації Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Всеукраїнської профспілки працівників харчової, переробної промисловості та суміжних галузей в особі Голови профспілкового комітету ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г. І. Усик