ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2783/18 Справа № 199/9566/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ домоволодіння та земельної ділянки в натурі, припинення спільної часткової власності на домоволодіння та припинення спільної сумісної власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі як об'єкту права спільної часткової власності.

В обґрунтування позовних вимог, які неодноразово уточнювалися в ході судового розгляду, ОСОБА_1 посилався на те, що 02 жовтня 2012 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд ВРХ №192923, який був посвідчений державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М. та був зареєстрований в Державному реєстру правочинів за №5230968, а також 29 жовтня 2012 року проведена державна реєстрація права власності за НОМЕР_5. Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу він купив 61/100 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1. Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому складається із: А-1 - житловий будинок, житловою площею 74,2 кв.м., загальною площею 109,8 кв.м., В - сарай, Г -вбиральня, Д - гараж, Ж - сарай, 3 - вбиральня, И - душ, Л - навіс, М - навіс, № 1-13,1-III - споруди. Зазначає, що фактично в його користування надійшла технічно поділена частина будинку з окремим входом, яка визначена відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 06 липня 2012 року, як квартира АДРЕСА_1 загальною площею 53,2 кв.м. та житловою площею 34,8 кв.м. Вважає, що в його володінні та користуванні знаходиться не та частка спільного майна в натурі, яка належить йому на праві власності 61/100, а менша. У другого співвласника фактично знаходиться більша частка спільного майна ніж їм належить. У зв'язку з чим вважає, що порушується його право спільної часткової власності. ОСОБА_2, відповідно до договору дарування від 16 червня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі №603, укладеного між ОСОБА_3 та нею, є власником 39/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 а також відповідно до договору дарування земельної ділянки від 06 червня 206 року зареєстрованого в реєстрі №604 є співвласником земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 Зазначає, що він звертався до відповідача щодо вирішення питання володіння на користування ним тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, або сплати відповідної матеріальної компенсації та укладанню відповідного договору, однак отримав відмову. Також, одночасно при укладенні із ОСОБА_4 договору купівлі-продажу частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд було укладено договір купівлі-продажу права у спільній сумісній власності на земельну ділянку, відповідно до якого він купив право у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0505 гектарів, що розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1. Однак користування земельною ділянкою обмежено огорожею, яка зазначена на технічному паспорті, виготовленому КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної 06 липня 2012 року на плані земельної ділянки як НОМЕР_2 та НОМЕР_3. Зазначає, що оскільки його частка у праві власності на житловий будинок має 61/100, в зв'язку з цим пропорційна частка на земельну ділянку має також бути 61/100. На підставі викладеного, просив суд, уточнивши свої позовні вимоги, припинити право спільної часткової власності, поділити в натурі житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1, визнати за ним право власності на відокремлені частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що відповідає 54/100 частки у спільному майні, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 в житловому будинку літ. «А-1» загальною площею 53,2 кв. м. що складається з: приміщення 2-1 (4,5 кв.м.) коридор; приміщення 2-2 (7,3 кв.м.) - житлова кімната; приміщення 2-3 (9,8 кв.м.) житлова кімната; приміщення 2-4 (3,7 кв.м.) - кладова; в прибудові літ. «аі-і»: 2-приміщення 2-5 (8,6 кв.м.) - кухня; в тамбурі прибудови літ. «а3-1»: приміщення 2-6 (1,6 кв.м.) - тамбур; в прибудові літ. «А1-1»: приміщення 2-7 (17,7 кв.м.) - житлова кімната; надвірні будівлі і споруди: ґанок літ. «а»; козирок; сарай літ. «В»; гараж літ «Д»; літ «Ж»; навіс літ «М»; навіс літ «Л»; душ літ «И»; вбиральня літ «З»; вимощення ІІ, тротуари, доріжки, майданчики III; огорожа № 3; хвіртка № 4; огорожа № 5; огорожа № 8, огорожа № 9; огорожа № 10; огорожа № 11; хвіртка № 12; хвіртка № 13, та стягнути грошову компенсацію, пов'язану зі зміною ідеальних часток в бік зменшення ідеальної позивача в сумі 11 272 грн. Просив припинити право спільної сумісної власності, поділити в натурі земельну ділянку, розташована на території Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпра, вулиця Новозаводська, №53; цільове призначення - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4 та визнати за ним право власності на 61/100 частку земельної ділянки на якій розміщена відокремлена частка житлового будинку, господарські будівлі та споруди (т.2 а.с.79-84).

ОСОБА_3 звернувся із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про зміну розміру часток у спільному майні та поділ майна в натурі (т.1 а.с.54-59).

03 листопада 2016 року у судовому засіданні було замінено первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_2 (т.1 а.с.119).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру часток у спільному майні та поділ майна в натурі було залишено без розгляду (т.1 а.с.140)

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ домоволодіння та земельної ділянки в натурі, припинення спільної часткової власності на домоволодіння та припинення спільної сумісної власності на земельну ділянку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 24 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення його позовних вимог, посилаючись на не правильне встановлення обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно із ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ст.88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою що перебуває у спільній частковій власності здійснюється за згодою всіх співвласників згідно договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Згідно зі ст.89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.

З матеріалів справи вбачається, 02 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд ВРХ №192923, який був посвідчений державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М. та зареєстрований в Державному реєстру правочинів за №5230968 (т.1 а.с.12, 13).

Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_1 придбав 61/100 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в м.Дніпропетровську, АДРЕСА_2. Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому складається складається з: А-1 - житловий будинок, житловою площею 74,2 кв.м., загальною площею 109,8 кв.м., В - сарай, Г -вбиральня, Д - гараж, Ж - сарай, 3 - вбиральня, И - душ, Л - навіс, М - навіс, № 1-13,1-III - споруди.

29 жовтня 2012 року проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на 61/100 домоволодіння по АДРЕСА_2 в м.Дніпропетровськ, за НОМЕР_5 (т.1, а.с.14).

02 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу права у спільній сумісній власності на земельну ділянку ( т.1 а.с.16, 17).

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_1 купив право у спільній сумісній власності на земельну ділянку, що розташована по вул. АДРЕСА_9 м.Дніпропетровська, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Право у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0, 0505 га.

Слід зазначити Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 попередній власник ОСОБА_4 отримав 30 листопада 2009 року на підставі рішення Дніпровської міської ради від 27 травня 2009 року №117/46 площею 0,0505 га. Співвласниками вищевказаної земельної ділянки вказано у Державному акті ОСОБА_3 - частка у спільній власності сумісна та ОСОБА_4 - частка у спільній власності сумісна (а.с.18).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна вбачається, що на підставі договору дарування від 16 червня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі №603, ОСОБА_2 є власником 39/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору дарування земельної ділянки від 06 червня 2016 року зареєстрованого в реєстрі №604 (т.1 а.с.173).

Крім того, ОСОБА_2 є співвласником земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, на підставі договору дарування від 06 червня 2016 року, розташованої по АДРЕСА_3 в м.Дніпрі, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, площею 314 кв.м. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що перебуває у спільній сумісній власності (т.1 а.с. 96, 97, 170, 171).

Зазначена земельна ділянка була зареєстрована за попереднім власником ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_7, виданого 30 листопада 2009 року на підставі рішення Дніпровської міської ради №117/46 від 27 травня 2009 року.

З висновку експерта №1666/1667/1668/1669-17 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у даній справі вбачається, що експертом при дослідженні домоволодіння №53 по вул. Новозаводській в м. Дніпрі встановлено, що між співвласниками домоволодіння існує фактичний порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями га спорудами домоволодіння та земельною ділянкою. Житловий будинок літ. «А-1» по вул.АДРЕСА_4 у м. Дніпро розподілений між співвласниками на дві ізольовані квартири (т.2 а.с.51-64).

Також в експертному висновку зазначено, що на момент проведення дослідження фактичний прядок користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами домоволодіння по вул. АДРЕСА_4 у м. Дніпро та порядок користування земельною гулянкою між співвласником 61/100 частини ОСОБА_1 та співвласником 39/100 частини ОСОБА_2 залишився за порядком користування попередніми співвласниками домоволодіння.

Визначити розподіл в натурі домоволодіння АДРЕСА_8 відповідно до того порядку користування, що склався між співвласниками, якщо частки у власності останніх складають 61/100 та 39/100 без урахування прибудов, здійснених співвласниками після затвердження акту ідеальних часток, затверджених рішенням Амур-Нижньодніпровському райвиконкому від 13 листопада 1987 року не надається можливим, оскільки з того часу до моменту дослідження були проведені значні зміни по домоволодінню: знесення, демонтаж, перебудови га добудови, тобто встановити з яких будівель та споруд складалося домоволодіння станом на 13 листопада 1987 року, їх розміри та з яких конструктивних елементів та матеріалів був їх склад експерту не надається можливим.

Враховуючи існуючий фактичний порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_5 в м. Дніпро експертом пропонується варіант розподілу житлового будинку, господарських будівель та споруд домоволодіння по вул. АДРЕСА_4 у м. Дніпро за встановленим між співвласниками фактичним порядком користування домоволодінням на момент проведення експертизи, а саме: позивачу виділяється квартира АДРЕСА_1 загальною площею 53,2 квадратних метрів відповідно до Додатку № 1 до Висновку загальною вартістю 80 792 грн., що на 11 272 грн. менше від вартості 61/100 домоволодіння (т.2 а.с.51- 64).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів від 13 листопада 1987 року було затверджено, за попередніми співвласниками домоволодіння АДРЕСА_6 акт ідеальних часток 39/100 частин та 61/100 частин.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що на теперішній час фактичний порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами домоволодіння та порядок користування земельною ділянкою, який було встановлено рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів від 13 листопада 1987 року було затверджено, за попередніми співвласниками домоволодіння АДРЕСА_6 акт ідеальних часток 39/100 частин та 61/100 частин, між новими співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишився не змінним.

Звернувшись до суду із уточнюючим позовом, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що його частка у спільній частковій власності фактично зменшена (т.2 а.с.79-84).

Судом встановлено, що невідповідність площі квартири АДРЕСА_7, яка була придбана відповідачем ОСОБА_2 розміру долі 39/100 викликана тим, що акт ідеальних часток у співвідношенні 61/100 до 39/100 було затверджено рішенням Амур-Нижньодніпровської районної ради за №714 від 13 листопада 1987 року, але пізніше, у 1988 році, на підставі дозволу Амур-Нижньодніпровської районної ради від 12 серпня 1988 року №531/11 попередньому власнику ОСОБА_3 було надано дозвіл зробити прибудову до будинку, відповідно до зазначеного дозволу, за погодженням з іншим співвласником ОСОБА_4 за його допомоги, ОСОБА_3 було добудовано приміщення 1-2- кухня 7.5 кв..м, 1-3- ванна 2.2 кв.м. При цьому зміни до акту ідеальних часток не вносились.

Таким чином, збільшення площі квартири АДРЕСА_7, належної ОСОБА_2 відбулося внаслідок добудови приміщення первісним власником ОСОБА_3, зазначена добудова здійсненна за рахунок коштів ОСОБА_3, яка була відчужена потім на підставі договору добросовісному набувачу ОСОБА_2 і яка не може бути предметом поділу у складі домоволодіння.

Слід зазначити рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 1996 року у справі АДРЕСА_1-185/96 за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (попередніх власників домоволодіння) про визначення порядку користування земельною ділянкою, яке набрало законної сили, було визначено порядок користування земельною ділянкою під спірним домоволодінням за фактично визначеним порядком землекористування між сторонами а саме: в користування ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (в яких позивач придбав частку) було виділено земельну ділянку площею 192 кв.м., а ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (у якого придбала частку ОСОБА_8.) площею 314 кв.м. (т.1 а.с.44).

Вказане рішення суду є чинним та не скасовано у встановленому законом порядку.

Відповідно до експертного висновку при дослідженні земельної ділянки АДРЕСА_8 встановлено, що між співвласником 61/100 частини ОСОБА_1 та співвласником 39/100 частини ОСОБА_2, залишився фактичний порядок користування, який визначений рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 1996 року з невеликим розходженням по площі у зв'язку з проведенням чітких вимірів геодезичної зйомки.

В п.18-1 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

В пунктах 21, 22 вказаної постанови роз'яснено, у разі якщо порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед попередньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 Земельного Кодексу України, бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Як вбачається з матеріалів справи, експертом у своєму висновку визначено варіанти поділу земельної ділянки в натурі тільки за фактичним користуванням співвласників, але такий поділ не відповідає вищевказаному рішенню Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 1996 року щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, тому суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність можливості поділу спірної земельної ділянки в натурі.

Судова експертиза у справі була проведена відповідно до власності часток сторін на домоволодіння - на 61/100 ОСОБА_1 та 39/100 ОСОБА_2

ОСОБА_1 в своїй останній уточнюючій позовній заяві від 28 березня 2018 року просив суд визнати за ним право власності на 54/100 частки вищевказаного домоволодіння та 61/100 часини земельної ділянки, однак у правовстановлюючих документах, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на домоволодіння, визначено його власність на 61/100 частину домоволодіння (т.2 а.с.79-84).

Будь-яких належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 на теперішній час володіє не 61/100 частиною вказаного домоволодіння, згідно правовстановлюючих документів, а володіє 54/100 частиною домоволодіння, суду не надано.

Стосовно земельної ділянки слід зазначити, відповідач ОСОБА_2 є співвласником вищевказаної земельної ділянки на підставі договору дарування від 06 червня 2016 року, розташованої по АДРЕСА_3 в м.Дніпрі, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, площею 314 кв.м., а позивач ОСОБА_1 придбав право у спільній сумісній власності на вказану земельну ділянку, що розташована по вул. АДРЕСА_9 м.Дніпропетровська, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,0505 га, відповідно до договору купівлі-продажу права у спільній сумісній власності на земельну ділянку від 02 жовтня 2012 року.

За таких обставин, враховуючи надані докази, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні заявлених в даній редакції позовних вимог ОСОБА_1.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного з"ясування судом обставин справи, доведеність вимог позивача про визнання за ним права власності на 54/100 частини домоволодіння та 61/100 частини земельної ділянки є необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді