З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2018 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Шмагайло Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Судді Анатолія Ігоровича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Соснівського районного суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Позов мотивували наступним: 19.01.2000р. було створене Приватне науково виробниче мале підприємство «Черкасиреставрація». Відповідно до п.1.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиреставрація», затвердженого зборами учасників (протокол від 21.12.2001р. №1), Приватне науково-виробниче мале підприємство «Черкасиреставрація» реорганізується шляхом перетворення в ТОВ «Черкасиреставрація».
У Статуті Товариства встановлено, що учасниками товариства є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Суддя Анатолій Ігорович, Суддя Євгеній Анатолійович.
Зазначили, що з 2000 року по 2008 рік ТОВ «Черкасиреставрація» активно займалося економічною діяльністю. Вони були не тільки засновниками товариства, а і працювали на різних посадах, відповідно до Наказів по підприємству, стабільно отримували заробітну плату, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу. З 2008 року економічна ситуація погіршилася. Вказали, що заробітної плати не отримували, але використовували обладнання належне товариству для власних потреб, виконували нескладні замовлення для знайомих, планували обговорити на загальних зборах питання про здавання належних товариству приміщень, з метою отримання прибутку.
Однак 19.06.2014 року виявили, що в переліку засновників Товариства зазначені лише Суддя А.І. та Суддя Є.А.
В ході досудового розслідування було встановлено, що 06.03.2014 року були проведені збори учасників товариства, на яких було вирішено ряд питань, в тому числі виключено зі складу учасників товариства ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Стверджували, що про збори учасників товариства їм не було повідомлено.
29.04.2014 року Суддя А.І., перебуваючи на посаді директора ТОВ «Черкасиреставрація» вніс в реєстраційну картку Форми № 4 завідомо неправдиві відомості та подав документи, які містять неправдиві відомості, а саме заяви від імені ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вихід зі складу засновників від 10.02.2014 року. На підставі поданих документів державним реєстратором проведено державну реєстрацію змін до складу співзасновників та виключено їх (позивачів) зі складу співзасновників ТОВ «Черкасиреставрація».
Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.10.2016 року Суддю Анатолія Ігоровича визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України та призначене йому покарання у вигляді 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн. В задоволенні цивільного позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 11.12.2017 року апеляційні скарги обвинуваченого Судді А.І. та потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково. Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.10.2016 року щодо Судді Анатолія Ігоровича змінено, скасовано його в частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та призначено в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок суду залишено без змін. Застосовано до Судді А.І. Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII та звільнено його від відбування призначеного за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 жовтня 2016 року покарання на підставі п. в) ст.. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII.

Зазначили, що у звязку з незаконним виключенням зі складу засновників товариства, втратили можливість отримувати дохід, користуватися майном, належним Товариству з метою отримання прибутку. Тому завдану матеріальну шкоду вважають упущеною вигодою, та вважають, що розмір матеріальної шкоди за період з травня 2014 року по червень 2016 року становить 100236 грн.

Крім того зазначили, що незаконними діями відповідача їм завдано моральну шкоду, оскільки новина про виключення їх зі складу засновників, судові процеси на протязі двох років негативно вплинули на стан їхнього здоровя, вони зазнали душевних страждань у звязку з позбавленням можливості користуватися майном, належним товариству, як законним членам товариства, а також і їм особисто, своїми діями відповідач принизив честь та гідність позивачів. Тому моральну шкоду оцінюють в 90000 грн.

19.06.2018 року адвокат позивачів ОСОБА_4 уточнила позовні вимоги. Зазначила, що оскільки позивачів було поновлено в правах засновників ТОВ «Черкасиреставрація» лише у травні 2017 року, то вони мають право на відшкодування збитків за весь час порушення їх прав, а саме за період з травня 2014 року по травень 2017 року. Зазначила, що позивачі змушені були звернутися за професійною правовою допомогою, а тому розмір витрат на правову допомогу станом на 12.06.2018 року складає 6500 грн.

В ході розгляду справи адвокат позивачів ОСОБА_4 відмовилася від уточненої позовної заяви в частині стягнення матеріальної шкоди та просила стягнути з відповідача на користь позивачів матеріальну шкоду в розмірі 100236 грн., в решті уточнену позовну заяву підтримала та просила її задовольнити.

Просять суд стягнути з відповідача на їх користь матеріальну шкоду у розмірі 100236 грн., тобто по 33412 грн. кожному, моральну шкоду в розмірі 90000 грн. по 30000 грн. кожному, та витрати на правову допомогу в сумі 6500 грн.

Адвокат позивачів ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а також просила стягнути з відповідача на користь позивачів витрати з надання правничої допомоги. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, скерував до суду клопотання про перенесення судового засідання у звязку з відрядженням у м. Київ, однак жодних доказів поважності неявки в судове засідання не надав.

З письмової згоди адвоката позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши адвоката позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що Суддя А.І., перебуваючи з 21 грудня 2001 року, відповідно до Протоколу № 1 від 21.12.2001 року загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиреставрація», на посаді директора (керівника) даного товариства, умисно вніс в документ, який відповідно до закону подається для проведення державної реєстрації юридичної особи, а саме: реєстраційну картку Форми № 4, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 3178/5 від 14.10.2011 «Про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», датовану 29.04.2014, завідомо неправдиві відомості, а також умисно подав документи, які містять завідомо неправдиві відомості, а саме: заяви від імені ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вихід зі складу учасників (засновників), датовані 10.02.2014, та вказану вище реєстраційну картку Форми № 4 від 29.04.2014, державному реєстратору.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.10.2016 року Суддю Анатолія Ігоровича визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України та призначене йому покарання у вигляді 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн. В задоволенні цивільного позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 11.12.2017 року апеляційні скарги обвинуваченого Судді А.І. та потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково. Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.10.2016 року щодо Судді Анатолія Ігоровича змінено, скасовано його в частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та призначено в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок суду залишено без змін. Застосовано до Судді А.І. Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII та звільнено його від відбування призначеного за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 жовтня 2016 року покарання на підставі п. в) ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 11.12.2017 року встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача, а саме незаконного виключення позивачів зі складу засновників товариства, вони були позбавлені можливості отримувати дохід та користуватися майном товариства з метою отримання прибутку, що стало причиною заподіяння їм матеріальної шкоди, і ця обставина є обов'язковою для суду при розгляді цієї справи.

Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ч. 1ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В силу з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Адвокат позивачів зазначила, що позивачів незаконно виключено зі складу засновників товариства, а тому вони мають право на відшкодування збитків за весь час, коли їх права були порушені, з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати за вказаний період, затвердженого Верховною Радою України.

Враховуючи норми діючого законодавства та дослідивши матеріали справи, суд може погодитися з розрахунком суми збитків (упущеної вигоди), завданих кримінальним правопорушенням, який наведений адвокатом позивачів , а саме:

Травень 2014 року-серпень 2015 року 1218 грн. х 16 місяців = 19488 грн.

Вересень 2015 року-квітень 2016 року 1378 грн. х 8 місяців = 11024 грн.

Травень 2016 року-червень 2016 року 1450 грн. х 2 місяці = 2900 грн.

Всього розмір матеріальної шкоди на одну особу становить 33412 грн.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

А тому враховуючи, що позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 неправомірними діями Судді А.І. завдано матеріальної шкоди на загальну суму 100236 грн., яка не відшкодована, суд приходить до переконання, що з відповідача Судді А.І. слід стягнути на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в розмірі по 33412 грн. кожному.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів такого захисту, відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивачі отримали збитки (упущену вигоду) в сумі 33412 грн. кожний, шкода не відшкодована, тому ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зазнали моральних страждань, які полягають в негативних змінах в їхньому житті, а саме: переживаннях, тривозі, емоційній напрузі, побоюванні щодо збереження свого майна.

Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнали позивачі.

Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачам завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

З огляду на це, враховуючи, що майнову шкоду відповідач заподіяв умисно, не вчинив жодних заходів щодо її відшкодування, та, виходячи із засад виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 90000 грн. слід задовольнити.

Крім того, позивачами заявлена вимога про стягнення з відповідача на їх користь витрат з надання правничої допомоги.

Так, за змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 137 ЦПК України регулює витрати на професійну правничу допомогу, а саме: витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачами 07.06.2016 року був укладений Договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_4.

В актах приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору про надання правової допомоги адвокат ОСОБА_4 та позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 визначили, що оплата однієї години роботи адвоката складає 500 грн. Так, з акту від 26.10.2016 року вбачається, що адвокатом витрачено 8 год. роботи, що складає 4000 грн.; з акту від 11.10.2017 року вбачається, що адвокатом витрачено 3 години часу, що становить 1500 грн.; з акту від 12.06.2018 року вбачається, що адвокат витратила 2 години часу що становить 1000 грн. Тобто загальний розмір витрат на правничу допомогу складає 6500 грн., які підлягають пропорційному розподілу між трьома позивачами.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст. 280-282 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 82, 133, 137, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, 18006, м.Черкаси, вул.Гоголя, б.562, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, 18006, м.Черкаси, вул.Гоголя, б.562, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, 18000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) до Судді Анатолія Ігоровича (ІНФОРМАЦІЯ_4, 18005, м.Черкаси, вул.Пацаєва, б.53, РНОКПП НОМЕР_4) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з Судді Анатолія Ігоровичана користь ОСОБА_1 33 412, 00 гривень (тридцять три тисячі чотириста дванадцять грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30 000,00 гривень (тридцять тисяч грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з Судді Анатолія Ігоровичана користь ОСОБА_2 33 412, 00 гривень (тридцять три тисячі чотириста дванадцять грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30 000,00 гривень (тридцять тисяч грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з Судді Анатолія Ігоровичана користь ОСОБА_3 33 412, 00 гривень (тридцять три тисячі чотириста дванадцять грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30 000,00 гривень (тридцять тисяч грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з Судді Анатолія Ігоровичана користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 витрати з надання правничої допомоги в розмірі 6500 гривень (шість тисяч пятсот грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Соснівський районний суд м. Черкаси.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлений 28.09.2018 р.

Головуючий: Т.Є. Троян