Справа № 611/973/18
Провадження № 2/611/391/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Андросова О.М.

за участю секретаря Сторчай С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Барвінкового справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства „Хлібна база № 85 Державного агентства резерву України про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства „Хлібна база № 85 (далі підприємство) про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що з 04.02.2016 року на підставі наказу від 03.02.2016 року № 29к він працював на посаді заступника головного бухгалтера державного підприємства „Хлібна база № 85, а з 15.05.2017 року по 11.09.2018 року на посаді виконуючого обов`язки головного бухгалтера згідно наказам № 141-к від 13.05.2017 року та № 334-к від 10.09.2018 року відповідно.

Наказом директора ДП «Хлібна база № 85» № 349-к від 13 вересня 2018 року він звільнений з роботи за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин) на підставі п. 4 ст. 40 Кзпп України.

Позивач вважає його звільнення незаконним, оскільки обов`язки заступника головного бухгалтера він виконував сумлінно, будь-якого порушення трудових обов`язків не допускав.

07.09.2018 він перебував на робочому місці неповний робочий день з поважних причин, оскільки вирішував питання у Барвінківському районному військоматі та Барвінківському відділені поліції.

З 28.08.2018 по 06.09.2018 він перебував на навчальних військових зборах у в/ч НОМЕР_1 . 07.09.2018 він прибув на роботу о 8.00 годині і знаходився там до 11.00 години. Вирішивши нагальні питання і не заставши на робочому місці керівника підприємства та/або осіб що його замінюють, для попередження про необхідність відвідання Барвінківського РВК, він попередив працівників бухгалтерії (своїх підлеглих), і вирушив до ІНФОРМАЦІЯ_1 для приведення у відповідність документів, що були пов`язані із військовими навчаннями.

Приблизно об 11.00 годині він прибув до Барвінківського РВК, привів у відповідність документи та отримав консультацію щодо своїх прав та обов`язків як військовозобов`язаного на навчальних військових зборах в період із 28.08.2018 по 06.09.2018.

Починаючи із 31 серпня 2018 року директор ДП «Хлібна база № 85» ОСОБА_2 надсилав на його номер телефону НОМЕР_2 СМС - повідомлення із натяками, а потім із прямою вказівкою на звільнення його із займаної посади. При цьому не давав жодних пояснень або причин, які пояснювали його наміри. Також СМС - повідомлення містили погрози та ненормативну лексику, що змусило його звернутись до Барвінківського відділення поліції із заявою про захист честі та гідності, де він і пробув до 14 години 30 хвилин.

Враховуючи свій емоційний стан, він вирішив йти додому, де і опинився о 15 годині 30 хвилин, а всі працівники бухгалтерії закінчили свою роботу о 16.00 годині із дозволу адміністрації підприємства.

Оскільки позивача, на його думку, звільнили незаконно, він прохає стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 13 вересня 2018 року по день постановлення судом рішення.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідача проти позову заперечують і пояснили судові, що позивач 13.09.2018 року наказом директора ДП «Хлібна база № 85» № 349-к від 13 вересня 2018 року був звільнений з роботи за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин) на підставі п. 4 ст. 40 Кзпп України. Факт відсутності позивача на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин було встановлено під час службового розслідування і підтверджуються його матеріалами та висновком. Жодних порушень трудового законодавства при звільненні позивача підприємство не допускало.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що з 04.02.2016 року на підставі наказу від 03.02.2016 року № 29к позивач працював на посаді заступника головного бухгалтера державного підприємства „Хлібна база № 85, а з 15.05.2017 року по 11.09.2018 року - на посаді виконуючого обов`язки головного бухгалтера згідно наказам № 141-к від 13.05.2017 року та № 334-к від 10.09.2018 року відповідно.

Наказом директора ДП «Хлібна база № 85» № 349-к від 13 вересня 2018 року позивач був звільнений з роботи за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин) на підставі п. 4 ст. 40 Кзпп України. (а.с. 7).

В судовому засіданні позивач пояснив, що з 28.08.2018 по 06.09.2018 він перебував на навчальних військових зборах у в/ч НОМЕР_1 . 07.09.2018 він прибув на роботу о 8.00 годині і знаходився там приблизно до 11.00 години. Вирішивши нагальні питання і не заставши на робочому місці керівника підприємства, щоб попередити про необхідність відвідання Барвінківського РВК, він повідомив про це працівникам бухгалтерії (своїм підлеглим), і вирушив до Барвінківського РВК для приведення у відповідність документів, що були пов`язані із військовими навчаннями.

Приблизно об 11.00 годині він прибув до Барвінківського РВК, привів у відповідність документи та отримав консультацію щодо своїх прав та обов`язків як військовозобов`язаного на навчальних військових зборах в період із 28.08.2018 по 06.09.2018. В Барвінківському РВК він перебував приблизно до 12 години.

В подальшому він пішов до Барвінківського відділення поліції із заявою про захист честі та гідності, для вжиття заходів до директора ДП «Хлібна база № 85» ОСОБА_2 , який погрожував йому і ображав в смс повідомленнях на телефон, де він і пробув близько години, тобто до 13 години, після чого, зважаючи на свій поганий емоційний стан, на роботу не повернувся і пішов додому, щоб заспокоїтись. Про те, що він пішов додому і на роботу не повернеться, він нікого не повідомив.

Своє відвідування Барвінківського РВК і відділення поліції він не узгодив з директором підприємства, якому безпосередньо підпорядкований, оскільки той на момент його виходу з підприємства був відсутній на підприємстві, а телефонувати директору чи направляти йому смс повідомлення він не захотів, оскільки знаходиться з ним в неприязних особистих стосунках, хоча міг це зробити.

До відділення поліції для вирішення особистих питань він пішов в робочий час тому, що воно знаходиться недалеко від РВК, і він не хотів витрачати час і звертатись до відділення поліції іншого разу.

З акту про відсутність на робочому місці ОСОБА_4 від 13 вересня 2018 року, складеного о 16 годині 45 хвилин, вбачається, що 07.09.2018 року ОСОБА_1 без дозволу керівництва залишив робоче місце о 10 годині 07 хвилин та впродовж робочого дня на підприємство ДП «Хлібна база № 85» не повернувся (а.с. 31).

Згідно листу Барвінківського районного військового комісаріату від 12.09.2018 року № 1151, ОСОБА_1 07 вересня 2018 року перебував у Барвінківському РВК і вибув об 11 годині (а.с. 33).

В судовому засіданні позивач цю інформацію не оспорював, пояснивши, що він давав пояснення про час так, як він пам`ятав, тому, можливо, він покинув Барвінківський РВК об 11 годині, а не о 12 годині.

З повідомлення Барвінківського відділення поліції Балаклійського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 25.10.2018 № 4668/119-65/02-208 вбачається, що ОСОБА_1 перебував у відділенні поліції близько 12 години (а.с. 88).

Позивач цю інформацію не оспорює.

Тобто в судовому засіданні встановлено, що позивач 07 вересня 2018 року без дозволу і відома директора підприємства з 10 години 07 хвилин покинув підприємство і більше на робоче місце не повертався.

В судовому засіданні не підтвердилось повідомлення ОСОБА_1 про те, що для того, щоб встановити, чи знаходиться директор на території підприємства, він звертався до референта директора і завідуючої персоналом. З наказу від 13.08.2018 3 301-к вбачається, що референт ОСОБА_5 з 27 серпня 2018 року по 09 вересня 2018 року знаходилась у відпустці, а допитана як свідок управитель з персоналу ОСОБА_6 показала, що 07.09.2018 ОСОБА_1 не звертався до неї з питання, чи знаходиться директор на території підприємства.

З довідки Ізюмського об`єднаного міського військового комісаріату (а.с. 9) вбачається, що ОСОБА_1 дійсно з 28.08.2018 по 06.09.2018 перебував на навчальних військових зборах у в/ч НОМЕР_1 , тому суд вважає поважною причиною відсутності на роботі його перебування у Барвінківському РВК до 11 години 07 вересня 2018 року.

Разом з тим, подальше відвідування в робочий час чергової частини Барвінківського відділення поліції для подання заяви з особистих питань суд не вважає поважною причиною відсутності на роботі, тим більше, що чергова частини Барвінківського відділення поліції працює і приймає заяви від громадян цілодобово. Тому позивач не був позбавлений можливості звернутися до Барвінківського відділення поліції в неробочий час.

Суд доходить висновку, що ОСОБА_1 07 вересня 2018 року після 11 години був відсутній на робочому місці без поважних причин.

З наданих відповідачем документів вбачається, що адміністративний персонал ДП „Хлібна база № 85 працює 08 години до 17 години, перерва з 12 до 13 години, що підтверджується витягом з колективного договору на 2017 2019 роки (а.с. 88). Позивач цього не оспорює.

Отже, 07 вересня 2018 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі більше трьох годин (з 11 години до 17 години, виключаючи обідню перерву з 12 до 13 години) протягом робочого дня без поважних причин.

Позивач вважає, що відповідач не дотримався положень ч. 3 ст. 149 Кзпп України, а саме: при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

У даному випадку він своїм проступком не заподіяв підприємству ніякої шкоди, інженер з нормування праці І категорії ОСОБА_7 повністю не дослідила обставини викладених у його пояснені від 11.09.2018 року, а за час роботи на підприємстві до нього жодного разу не було застосовано дисциплінарне стягнення.

Суд вважає, що проступок, допущений позивачем, є тяжким, хоча в судовому засіданні і не встановлено, що він заподіяв підприємству шкоду, тому, зважаючи на посаду, яку займав позивач (заступник головного бухгалтера), відсутність при цьому на підприємстві головного бухгалтера, неповажність причин відсутності позивача на роботі, відповідач мав підстави для застосування до позивача такого виду стягнення, передбаченого ст. 147 Кзпп України, як звільнення.

Частини 1 та 2 статті 235 Кзпп України передбачають, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Стаття 233 Кзпп України встановлює, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 Кзпп України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Суд перевірив, чи додержано відповідачем під час розірвання трудового договору з позивачем порядку звільнення працівників.
Стаття 149 Кзпп України встановлює, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, що було зроблено відповідачем.

Відповідно до ч. 1 статті 431 Кзпп України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках, зокрема, звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян.

Оскільки позивач був звільнений з посади заступника головного бухгалтера, згода виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення позивача не була потрібна.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд доходить висновку, що відповідач при розірванні з позивачем трудового договору вимог трудового законодавства не порушив.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме того, що відповідач при розірванні з ним трудового договору порушив вимоги трудового законодавства.

Оскільки не підлягає задоволенню вимога позивача про поновлення на роботі, не може бути задоволена і його вимога про стягнення на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 40, 431, 147, 149, 232, 235 Кзпп України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенню позову ОСОБА_1 до державного підприємства „Хлібна база № 85 Державного агентства резерву України про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30 жовтня 2018 року.

Суддя Барвінківського районного суду О.М.Андросов