Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 631/1362/15-ц

провадження № 61-19259св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 травня 2016 року у складі судді Покальчука Ю. М. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Хорошевського О. М., Пшенічної Л. В., Шаповал Н. М.,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 30 листопада 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 253/3859SFPRP7 на суму 3 834,04 грн строком до 30 листопада 2013 року.

ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги за цим кредитним договором на підставі договору факторингу від 08 травня 2015 року № 1/15-ФКю, що був укладений з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів».

У свою чергу, ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу від 08 жовтня 2012 року № 2, укладеного з ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС».

ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» набуло право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу від 19 червня 2012 року № 20120619-Г, що був укладений з ПАТ «Платинум Банк», який був первинним кредитором.

Відповідно до додатка № 1 до договору факторингу від 08 травня 2015 року № 1/15-ФКю позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 4 264,06 грн.

За період з 30 листопада 2011 року до 29 червня 2016 року відповідачем за користування кредитними коштами було сплачено 855,00 грн. При цьому останній платіж відповідачем здійснено 10 липня 2012 року, а нарахування відсотків та/або інших платежів зупинено 18 червня 2012 року - під час відступлення права вимоги від ПАТ «Платинум Банк».

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 має непогашену заборгованість перед позивачем в сумі 4 264,06 грн.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що позивач не надав до суду доказів того, що є новим кредитором у зобов'язаннях з відповідачем відповідно до умов зазначеного кредитного договору, що був укладений між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_4

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Кредекс Фінанс» просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди всупереч вимогам статей 137, 212-214, 316 ЦПК України не звернули уваги на те, що в матеріалах цивільної справи містяться належним чином засвідчені фотокопії витягів із реєстру заборгованості до договорів факторингу від 08 жовтня 2012 року № 2, від 08 травня 2015 року № 1/15-ФКю, листи ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджують факт відступлення права вимоги за цим кредитним договором позивачу.

Крім того, судом першої інстанції безпідставно залишено без задоволення клопотання про витребування договору відступлення права грошової вимоги від 19 червня 2012 року № 20120619-Г .

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

20 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Суди встановили, що 30 листопада 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 253/3859SFPRP7 на суму 3 834,04 грн строком до 30 листопада 2013 року (а. с. 7-9).

Відповідно до вимог статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до статті 10 ЦПК України 2004 року. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

У статті 57 ЦПК України 2004 року зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з частинами першою, третьою статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як убачається з матеріалів справи на підтвердження позовних вимог, а саме відступлення права вимоги за кредитним договором № 253/3859SFPRP7, ТОВ «Кредекс Фінанс» надало копію договору факторингу від 08 травня 2015 року № 1/15-ФКю, укладеного з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», акт прийому-передачі реєстру заборгованостей за цим договором; листи ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» від 04 червня 2015 року № ФК/383, від 08 червня 2015 року № 50-04-03/13663, в яких міститься перелік прав вимоги, які відступлені ПАТ «Платинум Банк» до ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» та до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» (а. с. 11-14).

Разом із цим матеріали справи не містять доказів про передачу права вимоги від «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 253/3859SFPRP7 від 30 листопада 2011 року.

Додана позивачем копія договору факторингу від 08 жовтня 2012 року № 2, укладеного між ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ«Європейська агенція з повернення боргів», не містить інформації щодо переходу права вимоги за кредитним договором від 30 листопада 2011 року № 253/3859SFPRP7 до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів».

Документи, які зазначені у цьому договорі як додатки, зокрема, реєстр заборгованостей, не додано.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У частині першій статті 513 ЦК України зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав

Відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За таких обставин та з урахуванням наведених норм матеріального і процесуального права суди дійшли правильного висновку, що позивач не надав до суду доказів, що є новим кредитором у зобов'язаннях із відповідачем відповідно до умов зазначеного кредитного договору, що був укладений між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги ТОВ «Кредекс Фінанс», що судом першої інстанції не вирішено клопотання позивача про витребування належним чином завіреної копії договору про відступлення права грошової вимоги від 19 червня 2012 року № 20120619-Г, оскільки товариство позбавлено такого права, бо ця інформація є банківською таємницею, не заслуговують на увагу, оскільки у відповідно до змісту статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» така інформація не віднесена до поняття банківської таємниці.

Таким чином доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Судові рішення відповідають вимогам статей 213-215, 316 ЦПК України 2004 року щодо законності й обґрунтованості. Суди правильно визначилися із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212, 303, 304 ЦПК України 2004 року.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області віл 19 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк С. П. Штелик