ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

24 жовтня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення пені по аліментам , -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

В обгрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що рішенням суду від 13.03.2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їхньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач вказане рішення суду належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка за даними Соборного ВДВС станом на 01.07.2017 року становила 50 699 грн. 82коп.

На підставі наведених обставин позивачка просила суд стягнути на її корить з ОСОБА_1 пеню по аліментам за період з лютого 2012 року по червень 2017 року у розмірі 15 342грн. 59коп. (а.с. 2-7).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 травня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на її користь пеню по аліментам у сумі 15342,59 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції не взято до уваги, що з квітня 2013 року дитина, ОСОБА_3, мешкав у його батьків. Усі витрати по утриманню і вихованню дитини протягом відвідування дитиною дитячого садочка ніс батько, ОСОБА_1 Факт проживання дитини у батьків відповідача протягом квітня 2013 року - вересня 2015 року підтверджується характеристикою з дошкільного закладу, медичними довідками, поясненнями батьків відповідача. Станом на теперішній час дитина навчається у другому класі, проживає з бабусею і дідусем - батьками відповідача, позивачка ОСОБА_2 забирає його тільки на вихідні дні. Зазначеним обставинам суд належної оцінки не дав.

Крім того, апелянт посилається на те, що у зв"язку з наявною заборгованістю по сплаті аліментів, 22.01.2018 року було реалізовано його автомобіль та кошти у сумі 30027,19 грн. були перераховані на користь ОСОБА_2

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

03 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 23.10.2001 року між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1020 Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 29.09.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. (а.с. №9)

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 13.03.2012 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.02.2012 року. (а.с. 10).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалася на те, що відповідно до розрахунку заборгованості за виконавчим листом, зробленого Соборним ВДВС, станом на 01.07.2017 року заборгованість ОСОБА_1 за аліментами становить 50 699грн.82коп. (а.с. № 12).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з розрахунком суми пені, наданим позивачкою, та виходив з того, що відповідачем за період з лютого 2012 року по червень 2017 року не в повному обсязі сплачувалися аліменти на утримання сина.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції правильно застосовано норми ст. 196 СК України, частиною першою якої передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Факт наявності заборгованості по аліментам, стягнутим з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина, підтверджується довідкою Соборного ВДВС № 48783/В13 від 05.09.2017 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 дійсно отримувала не в повному обсязі аліменти від ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 у період з лютого 2012 року по червень 2017 року у зв'язку із ухиленням відповідача від сплати аліментів (а.с. № 12).

Розрахунок розміру суми пені у зв"язку з несплатою аліментів, наданий позивачкою, відповідачем не спростовано, перевірений судом першої інстанції, тому колегія суддів з ним також погоджується.

Доводи апелянта про те, що дитина, ОСОБА_3, протягом квітня 2013 року - вересня 2015 року проживав з його батьками та перебував на його утриманні, що, на думку апелянта, звільняє його від обов"язку по сплаті аліментів, колегією суддів не можуть бути визнані підставою для скасування законного рішення суду.

Так, рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 29.09.2011 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зокрема, встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Посилання апелянта, як на доказ проживання сина з його батьками, на характеристику з дошкільного закладу та медичні довідки, не спростовують правильність висновків суду та свідчать про спілкування бабусі і дідуся зі своїм онуком. Жодним іншим чином місце проживання дитини не з матір"ю відповідачем не встановлено та не доведено. Крім того, колегія суддів зауважує, що станом на теперішній час рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 не скасовано, перебуває на виконанні. Позов про зменшення розміру аліментів ОСОБА_1 не пред"являвся.

Що стосується доводів апелянта щодо реалізації автомобіля у рахунок погашення заборгованості по аліментам, то вони вже були предметом дослідження, судом першої інстанції було дано їм належну правову оцінку. Колегія суддів з цього приводу зазначає, що пеня за несплату аліментів розрахована за період за період з лютого 2012 року по червень 2017 року у розмірі 15 342 грн. 59 коп., в той час, як реалізація автомобіля і часткове погашення заборгованості було здійснено 22.01.2018 року.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, відповідає завданню цивільного судочинства, ухвалено на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374,375,382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Судді: Н.М.Деркач

Л.О.Каратаєва

І.Ю.Ткаченко