Справа № 275/286/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року смт Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Лівочки Л.І.,

при секретарі - Дубчак Н.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2, представника відповідача- Осадчого А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду смт. Брусилів Житомирської області цивільну справу№ 275/286/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 12.03.2014 року він позичив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 17500 гривень, які вона зобов'язалась повернути протягом місяця , до 12.04.2014 року, що підтверджується розпискою від 12.03.2014 року. По закінченні вказаного строку відповідачка суму боргу не повернула та ухиляється від її повернення. Розпискою передбачено стягнення за користування грошима відсотків у розмірі 0,1 % за кожний день.

Позивач просив стягнути з відповідачки на його користь суму боргу в розмірі 17500 гривень, відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 0,1% від суми позики щоденно, що складає 43796, 06 грн. та втрати від інфляції , що складають 27387,46грн. та сплачений судовий збір.

26.06.2017 року по справі ухвалено заочне рішення.

Заочне рішення за заявою ОСОБА_2 скасовано.

Позивач неодноразово подав до суду позовні заяви про збільшення позовних вимог та заявлення додаткових вимог про стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу за договором позики з урахуванням коштів за користування позикою, згідно договору позики та втрат від інфляції , а також сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу.

В суді позивач надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та неодноразово збільшував позовні вимоги, в останньому судовому засіданні позивач просив стягнути з відповідачки відповідно до розписки від 12.03.2014 року на його користь борг в сумі 17500 гривень, , втрати від інфляції в сумі 42552,31грн., відсотки на рівні облікової ставки НБУ за кожен місяць від заборгованості в сумі 32913,09грн., сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу в сумі 1142 гривні.

Відповідачка в суді позовні вимоги визнала частково та показала, що в березні 2014 року ОСОБА_1 запропонував їй разом з ним займатися торгівлею та за його гроші придбати товар. Вона погодилась і на гроші приблизно в сумі 10000грн., які їй дав ОСОБА_1, вона придбала товар для реалізації. Даний товар і частину виручених коштів вона віддала ОСОБА_1 Він також неодноразово забирав у неї безоплатно товар, який був придбаний за його кошти, а саме цукор, ковбасні вироби та інше. В 2015 році їй необхідно було терміново відшукати кошти для сплати за газове опалення. З цією метою вона звернулась до ОСОБА_1, який сказав, що позичить їй 500грн., але взамін вона повинна була написати "заднім числом" розписку про отримання від нього коштів у розмірі 17500грн., яких вона фактично не отримувала. Вона погодилась і написала розписку, де вказала, що зобов"язується вернути гроші за місяць. В розписці вона не писала про те, що зобов"язується сплатити відсотки за користування грошима.

Представник відповідачки - ОСОБА_3 позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, так як вважає, що написання розписка ОСОБА_2 про отримання грошових коштів у ОСОБА_1 здійснювалось під психологічним примусом останнього, а тому договір позики, який є правочином, відповідно до ст. 215 ЦК України є недійсним.

Суд, вислухавши позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або речі, виззначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В суді ОСОБА_1 показав, що він позичив на один місяць ОСОБА_2 17500грн., про що надав суду розписку від 12.03.2014 року.

ОСОБА_2 в суді підтвердила, що розписка від 12.03.2014 року про те, що вона у ОСОБА_1 взяла займ 17500грн., які зобов"язалась повернути за місяць, виконана нею.

Дослідженням цієї розписки, що міститься в матеріалах справи (т.с. 1 а.с. 5), встановлено, що розписка містить дописку іншими чорнилами та почерком "0,1% за пользование деньгами за день".

ОСОБА_2 в суді пояснила, що ця дописка виконана не нею. У зв"язку з цим ОСОБА_1 в суді відмовився від вимог про " 0,1 % за користування грошима за день".

Таким чином суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем було укладено договір беспроцентної позики, що підтверджується наданою позивачем розпискою від 12.03.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом.

В суді ОСОБА_2 стверджувала, що ОСОБА_1 заставив її написати розписку, коли давав їй 500грн., але ніяких доказів цього суду не надала., як і не надала суду належних доказів того, що нею повертались ОСОБА_1 грошові кошти.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов"язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, від зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що між сторонами 12.03.2014 року був укладений безпроцентний договір позики строком на один місяць; взяті на себе зобов"язання відповідачка не виконала, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 17500грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції, яка з 12.04.2014 року по 10.09.2018 року складає:

-з 12.04.2014 р. по 31.12.2014р. ( 264дня-індекс інфляції 124,9% (р/р); розрахунок : 264/365х24,9х17500) 3151,73грн.;

-з 01.01.2015р. по 31.12.2015р.(365 дн.-індекс інфляції 143,3%(р/р), розрахунок:365х43,3%х20651,73) 8942,20грн.;

-з 01.01.2016 по 31.12.2016р.(366дн-індекс інфляції 112,4%(р/р), розрахунок: 366х12,4%х29,593,93грн.) 3669,65грн.;

-з 01.01.2017р. по 10.09.2018р.(618дн.-індеск інфляції-101,8%(м/м), розрахунок - 618/31 х1,8%х33263,58грн.) 11936,26грн., а всього 27699,84грн.

Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми, що з 12.04.2014 року по 10.09.2018 року складає 2320,07грн. ( 3%х 1613/365х17500грн.).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 17500грн. ( сума боргу) + 27699,84грн( відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції)+ 2320,07грн.( три відсотки річних від простроченої суми), а всього 47519,91грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640грн.

В задоволені вимог позивача про стягнення з відповідачки на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 1142 грн.40 коп. необхідно відмовити, так як позивачем не надано доказів того, що вони понесені ним у зв"язку з поданням та розглядом позову про стягнення з відповідачки суми боргу за розпискою від 12.03.2014 року.

На підставі ст. ст. 625, 1046-1047, 1049-1050 ЦК України та керуючись ст. 10-13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 17500 гривень, відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції з 12.04.2014 року по 10.09.2018 року в сумі 27699,84 грн.( з 12.04.2014 року по 31.12.2014 року - 3151,73грн.; з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. - 8942,20грн., з 01.01.2016р. по 31.12.2016 р.- 3669,65грн.; з 01.01.2017р. по 10.09.2018р.- 11936,26грн.) та 3% річних від простроченої суми, що за період з 12.04.2014 року по 10.09.2018 року складає 2320,07 грн., а всього 47519,91грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення, яке складено 20.09.2018 року.

Суддя Л. І. Лівочка