ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №477/1473/18
Провадження №2/477/722/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, третя особа Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, с. Мішково-Погорілове, вул. Пушкінська, 29, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 14 червня 2011 року.

На обґрунтування своїх вимог вказувала, що проживала постійно зі спадкодавцем на час його смерті і таким чином прийняла спадщину, однак не може оформити її в нотаріальному порядку, оскільки документально це не підтверджено, а також через відсутність оформлених документів на спадкову нерухомість.

Вказувала, що спадкодавець, отримавши вказану ? частину будинку у власність в порядку спадкування не переоформив її на своє ім'я і не отримав правовстановлюючий документ на неї, тому після смерті вона як спадкоємиця не може переоформити спадщину через відсутність підтвердження реєстрації права власності за ОСОБА_2 та відсутність оформленого на його ім'я правовстановлюючого документу.

Крім того, для необхідності оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 просила встановити в судовому засіданні юридичний факт постійного проживання з померлим спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглянути справу без його учассті.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

19 січня 2003 року в с. Мішково-Погорілове Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області померла ОСОБА_3 і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді індивідуального житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, жовтневий район, с. Мішково-Погорілове, вул. Пушкіна, 29.

Житловий будинок їй належав відповідно до свідоцтва про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів миколаївської області від 22 лютого 1988 року.

На час її смерті діяли положення ЦК України 1963 року, згідно з якими спадщину прийняли спадкоємці першої черги: донька померлої ОСОБА_4 та син ОСОБА_2.

При цьому, останній прийняв спадщину, оскільки проживав з померлою спадкодавицею та після її смерті вступив в управління спадковим майном, а дочка прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори.

Після цього спадкоємиця ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право власності на ? частину житлового будинку, а інший спадкоємець ОСОБА_2 спадщину не оформив та помер 14 червня 2011 року.

На час його смерті діяли положення нині діючого ЦК України 2003 року.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до довідки Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 11 квітня 2018 року на час смерті з померлим ОСОБА_2 ніхто зареєстрований не був.

Позивачка зазначала, що постійно проживала з померлим батьком, про що просила встановити такий юридичний факт.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України в порядку окремого провадження судом можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК України).

Відповідно до статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 294 цього ж Кодексу справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду, за участю заявника і заінтересованих осіб (частини 3 та 4).

При цьому, відповідно до частини 6 цієї статті якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Виходячи з того, що встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має значення для оформлення спадщини, тому позивачкою вірно заявлено необхідність цього факту разом з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Цей факт підтверджується акт від 20 лютого 2018 року, складеним депутатом Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, згідно з яким в с. Мішково-Погорілове по вул. Пушкіна, 29 ОСОБА_1 проживала постійно з 2000 року і до цього часу.

Крім того, допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтвердили той факт, що позивачка постійно проживала з померлим батьком в с. Мішково-Погорілове, в тому числі і на час його смерті.

Таким чином її заява про встановлення юридичного факту постійного проживання з померлим спадкодавцем підлягає задоволенню.

Однак нотаріус також письмово розяснив про те, що неможливо нотаріально оформити спадщину, так як не представлено належним чином оформленного належним чином оригінал правовстановлюючого документу на вказану нерухомість.

Як вже зазначалося вище, ОСОБА_2, прийнявши спадщину після смерті матері у виді 1/2 частини житлового будинку не оформив її і не отримав правовстановлюючих документів на нього та не зареєстрував право власності на спадкову власнінсть.

За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що ? частина будинку з господарськими спорудами була отримана в порядку спадкування ОСОБА_2 після смерті матері і належала йому на час його смерті, тому входить до складу спадщини і в порядку спадкування повинна відійти спадкоємцям, тобто позивачці в справі як єдиній спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину, оскільки фактично проживала з померлим спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт, відповідно до якого ОСОБА_1, постійно проживала зі своїм батьком ОСОБА_2 в

с. Мішково-Погорілове Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області по вул. Пушкіна, 29, в тому числі і на час його смерті 14 червня 2011 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 14 червня 2011 року, на спадкове майно у виді ? частини житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами за адресою: Миколаївська область, Вітовський (раніше Жовтневий) район, с. Мішково-Погорілове, вул. Пушкіна, 29.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко