Ухвала

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 175/4932/15-ц

провадження № 61-41901ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В.С., Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 01 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересована особа - державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинська Марина Миколаївна, на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою, заінтересована особа - державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинська М. М. (далі - Дніпровський РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області), на дії державного виконавця.

Скарга мотивована тим, що на виконання заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 16 червня 2016 року у справі № 175/4932/15 про усунення перешкод ОСОБА_6 у користуванні та розпорядженні належним йому майном шляхом виселення ОСОБА_4, ОСОБА_7 разом з неповнолітньою

ОСОБА_8 та малолітнім ОСОБА_9, було відкрито виконавче провадження № ВП 52591803.

Однак, про існування вказаного заочного рішення скаржнику нічого не було відомо, а державні виконавці не повідомили про відкриття вказаного виконавчого провадження, не надіслали копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином дії державного виконавця щодо примусового виконання рішення про виселення є незаконними. Судом було вирішено усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення вказаних раніше осіб з житлового будинку АДРЕСА_1. Однак смт Кіровське перейменовано на

смт Обухівка. Скаржнику не зрозуміло, куди державний виконавець збирається виселити її та дітей, адже адреса виселення в заочному рішенні не зазначена, а іншого житла ОСОБА_4 не має.

Також ОСОБА_4 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року. Вважає, що державний виконавець мав право зупинити вчинення виконавчих дій.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_4 просила суд зупинити виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого документу від 16 червня 2016 року № 175/4932/15-ц, та визнати незаконними дії державного виконавця Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ващинської М. М. у виконавчому провадженні.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 01 лютого 2018 року, залишеною постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що постанови, прийняті в результаті проведення виконавчих дій, були винесені в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу про задоволення скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Також, у касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року отримано 24 липня 2018 року, що підтверджується копією конверта апеляційного суду щодо направлення копії постанови від 05 червня

2018 року на її адресу.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Суди встановили, що 04 жовтня 2016 року на виконання до Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області надійшли виконавчі листи

від 13 вересня 2016 року № 175/4932/15-ц, видані Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, про усунення перешкоди ОСОБА_6 у користуванні та розпорядженні належним йому майном шляхом виселення ОСОБА_4, ОСОБА_7, разом з неповнолітньою

ОСОБА_8, 2001 року народження та малолітнім ОСОБА_9, 2009 рокународження, з житлового будинку АДРЕСА_1.

Постановою державного виконавця Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ващинської М. М. від 04 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52591803 щодо боржника ОСОБА_4

У ході примусового виконання зазначеного вище рішення суду державним виконавцем неодноразово направлялися повідомлення про його примусове виконання кожному боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення, в тому числі і скаржнику, однак всі конверти повернулися до відділу ДВС у зв'язку із закінченням строку зберігання.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частинами першою, другою статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення.

У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення.

Суди встановили, що 13 січня 2017 року державний виконавець здійснив виїзд за адресою: АДРЕСА_1, для перевірки виконання рішення суду боржником. ОСОБА_4 перебувала вдома, на зауваження державного виконавця щодо виконання рішення, а саме виселення повідомила, що самостійно виконувати дане рішення суду не буде, про що складено відповідний акт державного виконавця від 13 січня 2017 року, від підпису боржник відмовився.

26 січня 2017 року ОСОБА_4 подала до відділу ДВС заяву та просила прийняти до уваги, що вона подала заяву про перегляд заочного рішення

у справі № 175/4932/15-ц, що свідчить про те, що ОСОБА_4 була в повному обсязі повідомлена про перебування на виконанні у Дніпровському РВ ДВС ГТУЮ у Дніпровській області виконавчих проваджень щодо виселення її разом із дітьми з будинку, де вони мешкають. Однак своїм правом на отримання копій постанов про відкриття виконавчих проваджень ОСОБА_4 не скористалась. ОСОБА_4 умисно відмовлялася отримувати всі документи виконавчого провадження.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен перевірити вимоги до виконавчого документа в частині: адреси місця проживання чи перебування стягувача та боржника.

Згідно з актом державного виконавця Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 13 січня 2017 року державний виконавець особисто пересвідчилася в місці мешкання боржників.

Відповідно до Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки, пункт 13 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 12 березня 2018 року № 1654-Х «Про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою», Постанови Верховної Ради України від 12 травня 2016 року № 1353-VIII «Про перейменування деяких населених пунктів», Постанови Верховної Ради України

від 19 травня 2016 року № 1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктах та районів», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», перейменовані села та селища, змінені назви яких, не впливають на законність будь-яких документів, пов'язаних з назвою зазначених сіл або селищ.

Окрім цього, як пояснила державний виконавець Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ващинська М. М., вона неодноразово намагалася у телефонному режимі поспілкуватися з ОСОБА_4 та повідомити її про час та день примусового виселення її та дітей з домоволодіння зазначеного у рішенні суду, однак в свою адресу вислуховувала образливі слова.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Однак, у прохальній частині скарги не конкретизовано, які саме дії державного виконавця скаржник просить визнати незаконними.

Як встановили суди, зі змісту мотивувальної частини скарги вбачається, що скаржник стверджує про незаконність примусового виконання рішення про виселення у зв'язку з ненаправленням державним виконавцем скаржнику копії постанови про відкриття вищевказаного провадження.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що державний виконавець діяв відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме правильно здійснив направлення на поштову адресу боржника ОСОБА_4, зокрема, копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 жовтня

2016 року.

Крім того, посилання скаржника на неможливість виконання заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 16 червня 2016 року у справі № 175/4932/15 у зв'язку з перейменуванням смт Кіровського на смт Обухівку; доводи скаржника про відсутність у неї іншого місця проживання, окрім спірного житла, - не свідчать про неправомірність дій державного виконавця, у зв'язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 01 лютого 2018 року та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересована особа державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинська Марина Миколаївна, на дії державного виконавця, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк