Справа № 201/4980/18
Провадження № 2/201/1855/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участі секретаря - Сидоренко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

10.05.2018р. ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей (а.с. № 2-3), в порядку усунення недоліків уточнила свої позовні вимоги 04.06.2018р. (а.с. № 13-14).

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що з 2004р. по 2016р. перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, від цього шлюбу мають дітей ОСОБА_3, 24.07.2006р. народження та ОСОБА_4, 16.02.2011р. народження, які мешкають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріально їх не утримує. Враховуючи викладене, позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 5000 грн. щомісяця на кожну дитину.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.06.2018р. було відкрито провадження по справі та відповідно до ч.2.3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням учасників справи (а.с. № 16).

В наданій суду 16.10.2018р. заяві позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, справу просила розглядати за її відсутності і без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с.№49).

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_5 (діє на підставі договору та ордеру від 10.09.2018р. - а.с. № 31-32) в судове засідання 16.10.2018р. надав заяву, в якій визнав позовні вимоги частково в частині 2000 грн. щомісячно на двох дітей, просив розглядати справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 51).

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, враховуючи письмові заяви сторін від 16.10.2018р., суд розглянув цивільну справу по суті 16.10.2018р. за відсутності сторін (їх представників).

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 16.10.2018р. здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд розглянув справу 16.10.2018р. з винесенням рішення на загальних засадах цивільного судочинства, встановлених главою 6 розділу III ЦПК України, оскільки відсутні підстави для винесення заочного рішення суду, передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач надав відзив на позов, отже суть його заперечень суду відома.

Розглядаючи цю справу судом прийнято до уваги, що відповідач надав свій відзив на позов за правилами ст. 178 ЦПК України (а.с. № 30), позивачкою було заявлено клопотання про витребуванням доказів, яке було частково задоволено 11.09.2018р. та виконано (а.с. № 36, 44-48).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі, батьком малолітніх дітей ОСОБА_3, 24.07.2006р. народження та ОСОБА_4 16.02.2011р. народження, є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-КИ № 327127 та серії І-КИ № 083354 (а.с. № 6).

Малолітні діти мешкають зі своєю матірю ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні (а.с. № 15).

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.), суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018р.» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018р. - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

При розгляді справи судом проаналізовані заперечення відповідача, які він виклав у відзиві 10.09.2018р. (а.с. № 30).

Крім того, на ухвалу суду про витребування доказів суду надано інформацію щодо розміру задекларованого та отриманого ОСОБА_2 25.10.1978р. народження, доходу за 2018р. (станом на момент надання відповіді), з якої вбачається відсутність доходу (а.с. № 44-45)..

Також до суду надійшла відповідь про наявність рухомого майна, з якої вбачається, що за відповідачем зареєстровано, крім зазначеного ним автомобіля Мазда 626, 2000р.в., є ще 2 автомобіля - ВАЗ 21013, д/н 76121АА, 1983р.в. та вантажний автомобіль Форд Транзит д/н НОМЕР_1, 1998р.в. (а.с. № 47).

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.09.2018р., отриманої судом, вбачається, що відповідач є єдиним власником житлового будинку загальною площею 237,8 кв.м, житловою площею 144,5 кв.м., розташованого у м. Дніпро по вулю Мостова, буд. 199 та який придбаний ним за договором купівлі-продажу, а не на інших правових підставах (спадщина, тощо) (а.с. № 39-40).

За умови наявності двох малолітніх дітей, відповідач мав розглянути питання про продаж принаймні двох автомобілів, придбання меншого за розміром житла, оформлення субсидії на комунальні послуги, працевлаштування, тощо.

За відсутності довідки, що відповідач, не отримуючи доходу від підприємницької діяльності, звертався до служби зайнятості задля працевлаштування, при цьому знаходячись у працездатному віці (40 років), суд не може зробити висновків, що відповідач вжив усіх заходів для поліпшення свого матеріального становища.

Також судом враховано, що відповідач, зазначаючи про своє погане матеріальне становище, при розгляді справи отримував правову допомогу адвоката ОСОБА_5 (а.с. № 31-32), чого собі не могла дозволити позивачка.

За таких обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також враховуючи, що розмір прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років на 2018р. встановлено у вищезазначених розмірах, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей аліменти в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, починаючи стягнення з 10.05.2018р. і до досягнення дітьми повноліття, стягуючи аліменти на користь матері дітей ОСОБА_1

Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції від 17.05.2017р.) і фактично складає прожитковий мінімум на дитину у віці від 6 до 18 років на 2018р. (з 01 грудня 2018р. він буде дорівнювати 2027грн.)

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховано й те, що позивачка також повинна брати участь в утриманні дітей.

Судом враховано, що позивачка працює (на відміну від відповідача), отримуючи мінімальну зарплату, сплачує податки (а.с. № 7).

Той факт, що у позивачки є ще одна дитина від першого шлюбу повнолітній син ОСОБА_6,11.01.2000р. народження (який після досягнення повноліття продовжує навчання та не отримує стипендії), на якого вона не отримує аліменти від ОСОБА_7 (а.с. № 8-9) для вирішення цивільно-правового спору між сторонами у нашій справі, не має.

Отже за вищезазначеного суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в іншій частині (позивачка наполягала на стягненні щомісячно аліменти у розмірі 5000 грн. на кожну дитину) слід відмовити.

При вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню судом враховано, що статтею 192 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2018р. за майновими вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180 - 184, ч. 1 ст. 191 СК України (в редакції Закону України від 17.05.2017р.), ст. 2 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 137, 141, ч.4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 25.10.1978р. народження, аліменти на утримання його малолітніх дітей ОСОБА_3, 24.07.2006р. народження та ОСОБА_4 16.02.2011р. народження до досягнення ними повноліття, в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, стягуючи аліменти на користь матері дітей ОСОБА_1, починаючи стягнення з дня предявлення позову, а саме з 10.05.2018р.

Рішення у межах суми платежу за один місяць на кожну дитину допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.