Справа № 357/6408/17 Головуючий у І інстанції Цуранов А. Ю.
Провадження № 22-ц/780/3986/18 Доповідач у 2 інстанції Яворський М. А.
Категорія 47 25.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Богдан І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив встановити факт його проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою ОСОБА_3 в період з 01 жовтня 2014 року по 09 квітня 2017 року, визнати їх спільною сумісною власністю квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 35,2 кв.м., визнати за ним право власності на 1/2 частину та залишити за ОСОБА_3 1/2 частину вказаної квартири.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 2008 року він мав близькі стосунки з відповідачкою, внаслідок чого у них народилася донька Ліза. 09 березня 2014 року позивач був направлений у зону АТО і за весь час його перебування там, відповідачка постійно підтримувала з ним зв'язок, надсилала посилки.

Починаючи з жовтня 2014 року вони почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу по АДРЕСА_3, а 12 листопада 2015 року ними за спільні кошти придбано квартиру АДРЕСА_2.

У 2015 році позивач отримав поранення, у зв'язку з чим повернувся додому. Згідно довідки БЦ МР МСЕК від 03.05.2017 р. йому була встановлена інвалідність 3 групи.

В лютому 2017 року між ними склалися неприязні стосунки та після сварки позивач поїхав проживати в с. Чепеліївка Білоцерківського району. За цей час позивачка змінила замки в квартирі, припинила з ним спілкування та заборонила спілкування з донькою.

На даний час квартира знаходиться у користуванні, володінні та розпорядженні відповідачки. Остання відмовляється у добровільному порядку розділити спільне майно, тому позивач просив у судовому порядку вирішити вказаний спір задовольнивши його позовні вимоги.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та прийняти нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

При цьому посилався на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не надав належну оцінку доказам по справі, не взято до уваги та проігноровано покази деяких свідків, які дійсно підтверджують факт проживання однією сім'єю, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтовано тим, що позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Також зазначала, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, виховував спільну з нею дитину, а стосунки з відповідачем мали лише періодичний характер, тому їх не можна прирівнювати до перебування у фактичних шлюбних відносинах. Відповідач ніколи не був зареєстрований за адресою проживання відповідача та не надавав кошти на сплату комунальних послуг.

Тому просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтував свій висновок тим, що позивачем не надано належних доказів, які б безспірно підтверджували, що спірну квартиру було придбано під час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах, а саме в період з 01 жовтня 2014 року по 09 квітня 2017 року, не надав допустимих доказів про придбання квартири внаслідок спільної праці та проживання з відповідачкою однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.

Колегія суддів погодитися із вказаними висновками суду першої інстанції не може, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 09 серпня 2003 року по 19 лютого 2013 року ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5

У період з 02 березня 2004 року по 20 вересня 2016 року позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4.

Разом з тим із матеріалів справи та показів свідків вбачається, що фактично з жовтня 2014 року по квітень 2017 року позивач та відповдач по справі фактично проживали однією сім"єю, вели спільне госпоадрство та саме в цей період сторонами за спільні кошти було придбано спіну квартиру АДРЕСА_2.

Дані обставини підтверджуються, зокрема листом Комунального закладу БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» № 477 від 27 червня 2017 року проте, що 09 січня 2016 року зафіксовано виклик невідкладної медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_2 щодо ОСОБА_2, з підстав звернення зі скаргами вказаної особи на болі в правій нозі після оперативного втручання (а.с. 37).

Із копії договору купівлі-продажу квартири вбачається, що 12 листопада 2015 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С., було посвідчено договір купівлі-проваджу квартири АДРЕСА_2, згідно до умов якого ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_3 придбала вказану квартиру, за 79940 грн. (а.с.45-48)

Відповідно до виписки по картці/рахунку № 346829 і додатковим рахункам позивача ОСОБА_2 вбачається, що 06 серпня 2015 року на його картковий рахунок було зараховано 181786 грн. 50 коп, відповдіно до Постанови КМУ №975 від 25 грудня 2013 року . ( а.с. 93 зв. б.)

10 та 11 серпня 2015 року ОСОБА_2 з рахунку було знято 175 000 грн.

Крім того із наряду-замовлення від 07 вересня 2016 року вкладеного між ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_2 вбачається, що між останніми укладено договір № 6329/сс про замовлення конструкції з ПВХ системи «Open Teck 60». Загальна вартість робіт становить 4 973 грн., адреса замовника вказана: АДРЕСА_2. (а.с. 34,35)

Також наданими позивачем письмовими доказами, копіями довідок ПАТ «Росава» № 162 від 02 листопада 2017 року підтвержєуться що позивач ОСОБА_2 працює у ПАТ «Росава» з 17 червня 2001 року, займає посаду дробильник, загальна сума нарахованого доходу за період з січня 2014 року по вересень 2017 року становить 233 833,87 грн., тобто факт наявності стабільного доходу у зазначений період, в той час як відповдачка в зазначений період сталого заробітку не мала.

Крім того наданими позивачем на підтвердження сталих сімейнихз відносин у вказаний період надано також і фото, із яких вбачається, що сторони спільно проводили відпочинок. ( а.с.76,81).

Всі вказані вище докази спростовують висновок суду про недоволенність позивачем своїх вимог.

Щодо посилання відповдачки на те, що спірна квартира була придбана нею за кошти отриманні від прибутку отриманого від продажу нею та її рідними АДРЕСА_6 не є достатніми для висновку про обґрунтованість вказаних заперечень, оскільки із наявних в матеріалах справи договорів вбачається, що частка відповідачки у вказаному нерухомому майні станоила лише 1/7 частину або в грошовому еквіваленті 10666, 71 грн.

Безпіставним є посилання відповідачки та висновок суду першої інстанції на договір дарування грошових коштів від 27 жовтня 2015 року (а.с.44), оскільки особи зазначені в даному договорі дарування є батьками відповідачки та є зацікавленими у вирішенні спору на її користь, більш того вказаний договір в силу вимог ст. 719 ч.5, та ст.219 ч.1 ЦК України є нікчемним. Крім при розгляді справи відповдачка не надала суду доказів щодо наявності набуття дарувальниками зазначених коштів.

Відповідно до частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільною приживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з доводами апелянта про відсутність належного підтвердження відповідачем отримання грошових коштів для купівлі квартири та отримання сум від трудової діяльності, а тому вважає рішення місцевого суду, таким, що постановлено з неправильним застосування норм матеріального та процесуального права і не відповідає фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим дане рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у справі ОСОБА_2 сплатив судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2590 грн. та 3885 грн. за подачу апеляційної скарги. Загальна сума судових витрат, яка підлягала сплаті при подачі позову та апеляційної скарги становить 6475 грн. ( а.с.1,2, 180)

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про задоволення позову, на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню з відповідачки судовий збір у повному розмірі тобто 6475 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 21, 74 СК України, ст.ст. 15, 81, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_3 в період з 01 жовтня 2014 року по 09 квітня 2017 року.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 35,2 кв.м..

В порядку поділу спільного майна визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2, загальною площею 35,2 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 ( прож АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Р. ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_5 ІПН НОМЕР_2) понесені судові витрати в сумі 6475 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О. Фінагеєв