Апеляційне провадження № 22-ц/824/3158/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 754/5350/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Вербової І.М., Саліхова В.В. за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4,

на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва, ухваленого 2 жовтня 2018 року під головуванням судді Грегуль О.В. в приміщенні суду,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди за навмисне розповсюдження завідомо неправдивої інформації, а саме: просив визнати неправомірними дії відповідача щодо розповсюдження недостовірної інформації, визнати недостовірними і такими, що не відповідають дійсності, порушують права, ганьблять честь, гідність, репутацію відомості розповсюджені в судовому засіданні в Апеляційному суді м. Києва 22.03.2017 року про його дочку, визнати наклепом і такими, що не відповідають дійсності, порушують права, ганьблять честь, гідність, репутацію відомості розповсюджені в судовому засіданні в Апеляційному суді м. Києва 22.03.2017 року про його дочку, зобов'язати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, репутації та розповсюдження ганебної і брехливої інформації, сказаної в Апеляційному суді м. Києва 22.03.2017 року про його дочку, визнати неправомірними дії відповідача щодо розповсюдження недостовірної інформації 14.07.2016 року в присутності свідків про дочку позивача, визнати недостовірними і такими, що не відповідають дійсності, порушують права, ганьблять честь, гідність, репутацію відомості сказані відповідачем у присутності свідків про його дочку 14.07.2016 року, визнати наклепом усні заяви відповідача, сказані щодо нього в присутності свідків про його дочку 14.07.2016 року, зобов'язати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, репутації відносно нього та розповсюдження ганебної і брехливої інформації сказаної в присутності свідків 14.07.2016 року про його дочку, стягнути з відповідача: 100 000 грн. - у відшкодування моральної шкоди, покласти на відповідача витрати пов'язані із спростуванням відомостей та стягнути з відповідача: 77 700 грн. - матеріальної шкоди.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 2 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу і, вказуючи на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, зокрема, що суд дав доводам його позовної заяви неправильну оцінку, а також не повністю дослідив докази, наявні в матеріалах справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не зявилися. Пророзгляд справи повідомлені належно, проте про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.3 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ані позовна заява, ані надані позивачем докази, ані пояснення представника позивача в судовому засіданні не свідчать про те, що мав місце факт порушення особистих немайнових прав позивача. Жодних належних та допустимих доказів поширення інформації до позовної заяви не додано. Тобто, позивачем не доведено факт поширення відповідачем недостовірної негативної інформації стосовно самого позивача.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції. Вважає його законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позивач вказує у своєму позові, що він не погоджується з поширеною відповідачем інформацією про неякісне лікування відповідача його дочкою, шкодою, завданою для здоров'я відповідача, повідомленнями про кримінальні правопорушення, погрози під час розгляду справи в Апеляційному суді м. Києва 22.03.2017 року та 14.07.2016 року в присутності свідків.

Посилався на те, що в результаті тяжких психологічних переживань, у зв'язку з заподіяним йому образи, у позивача, який має похилий вік, погіршилось здоров'я і самопочуття, він втратив спокій і нормальний сон.

Відповідно до ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім»я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995р, із подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що при розгляді справ даної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного з»язку; викладення в характеристах, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Проте, судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Недостовірною вважається така інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події та явища яких не існувало взагалі, або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно визначився про відсутність юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, поняття якого викладено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи».

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у приниженні честі і гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог постановлено без з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи, апеляційний суд вважає безпідставними, так як суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи в межах заявлених позовних вимог, дослідив надані сторонами докази та дав їм вірну правову оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом 30 днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач

Судді: