Постанова

Іменем України

11 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 216/3042/15-ц

провадження № 61-18131св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_6,

треті особи: кала мурза ОСОБА_7, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави.

Позовна заява мотивована тим, що 05 квітня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 50003928, за умовами якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалось надати ОСОБА_5 кредит у розмірі 200 043,01 грн строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, із цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Passat B7, кузов № НОМЕР_1, 2012 року випуску, а відповідач зобов'язалась прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит у повному обсязі.

У порушення вимог чинного законодавства та умов договору з листопада

2012 року ОСОБА_5 перестала належним чином виконувати свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 26 червня 2014 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором у розмірі 299 927,60 грн, однак це рішення не виконано, заборгованість за кредитом не погашена.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором,

06 квітня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» і ОСОБА_5 укладено договір застави транспортного засобу № 50003928, за умовами якого ОСОБА_5 передано в заставу вищезазначений автомобіль із заставною ціною - 250 053,76 грн. Обтяження на предмет застави зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 12 квітня

2012 року за № 12391842, однак ОСОБА_5 здійснила його відчуження та на момент подання позову власником вищезазначеного автомобіля є ОСОБА_4

У зв'язку з необхідністю вирішення питання про звернення стягнення на предмет застави та подання даного позову, ТОВ «Порше Мобіліті» понесло збитки у вигляді оплати послуг ТОВ «Юридична фірма «Вернер» на загальну суму 10 000,00 грн без ПДВ, які мають бути відшкодовані відповідачем ОСОБА_5 на підставі статті 22 ЦК України та пункту 1.4. договору застави, яким передбачено відшкодування витрат та видатків по зверненню стягнення на предмет застави та його реалізацію.

Посилаючись на викладене, ТОВ «Порше Мобіліті» просило суд: звернути стягнення на транспортний засіб марки VW, модель Passat B7, кузов НОМЕР_1, 2012 року випуску, із заставною ціною -

250 053,76 грн, який належить ОСОБА_4, шляхом його вилучення на користь ТОВ «Порше Мобіліті» та подальшого продажу з публічних торгів на умовах, визначених у договорі застави транспортного засобу № 50003928 від 06 квітня 2012 року, стягнути з ОСОБА_5 збитки в розмірі 12 000,00 грн, а також стягнути солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_4 судові витрати.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача ОСОБА_6, до якого перейшло право власності на спірний автомобіль.

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами до ТОВ «Порше Мобіліті», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання добросовісним набувачем та зняття арешту.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 мотивовано тим, що 03 квітня

2015 року ОСОБА_6 придбано у ОСОБА_4 транспортний засіб марки VW, модель Passat B7, кузов № НОМЕР_2, 2012 року випуску, і ФОП ОСОБА_8 видано довідку-рахунок серії ААЕ № 103317 від 03 квітня 2015 року. На момент купівлі спірного транспортного засобу ОСОБА_6 не було відомо про наявність обтяження автомобіля. 09 квітня 2015 року Центром ДАІ № 1213 з обслуговування міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було здійснено перереєстрацію транспортного засобу марки VW, модель Passat B7, кузов № НОМЕР_1, 2012 року випуску, на нового власника - ОСОБА_6 і йому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3. Жодних заборон про відчуження чи інших обмежень в свідоцтвах про реєстрацію транспортного засобу марки VW, модель Passat B7, кузов № НОМЕР_1, 2012 року випуску, на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не зазначено.

ОСОБА_6 просив визнати його добросовісним набувачем та зняти арешт із спірного автомобіля.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 до ТОВ «Порше Мобіліті», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання добросовісним набувачем та зняття арешту задоволено.

Визнано ОСОБА_6 добросовісним набувачем транспортного засобу марки VW, модель Passat B7, кузов № НОМЕР_1, 2012 року випуску.

Скасовано арешт, накладений ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року на транспортний засіб марки VW, модель Passat B7, кузов

№ НОМЕР_1, 2012 року випуску, який належить ОСОБА_6

Стягнуто з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» про звернення стягнення на предмет застави та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання його добросовісним набувачем, суд першої інстанції виходив з того, що на момент придбання спірного транспортного засобу (автомобіль марки VW, модель Passat B7, кузов

№ НОМЕР_1, 2012 року випуску) в свідоцтві про реєстрацію цього транспортного засобу були відсутні заборони на відчуження та інші обмеження, у зв?язку з чим застава не застосовується до нового власника ОСОБА_6, який є добросовісним набувачем.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня

2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет застави транспортний засіб марки VW, модель Passat B7, кузов № НОМЕР_1, 2012 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_6, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 квітня 2012 року № 50003928 у розмірі

296 273,60 грн, з яких: сума заборгованості по кредиту - 231 486,81 грн,

збитки - 19 242,61 грн, штрафні санкції - 44 048,79 грн, пеня - 768,48 грн,

3 % річних - 726,91 грн, шляхом його вилучення на користь ТОВ «Порше Мобіліті» для подальшого продажу з публічних торгів на умовах, визначених у договорі застави транспортного засобу від 06 квітня 2012 року № 50003928, з початковою ціною предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у розмірі 250 053,76 грн.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 до ТОВ «Порше Мобіліті», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання добросовісним набувачем та зняття арешту відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимогах ОСОБА_6, суд апеляційної інстанції виходив із того, що реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, а тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статями 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

14 квітня 2017 року через приймальню громадян ОСОБА_6 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року та залишити в силі рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року.

Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено судом при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм як процесуального так і матеріального права, в повному обсязі не з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення цивільного спору, доведено та всебічно не обґрунтовано їх в своєму рішенні, не надано належну оцінку всім доказам.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційна скарга разом із матеріалами цивільної справи

№ 216/3042/15-ц надійшла до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 05 квітня 2012 року між

ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір

№ 50003928, за умовами якого товариство зобов'язалось надати

ОСОБА_5 кредит у розмірі 200 043,01 грн строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, із цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Passat B7, кузов № НОМЕР_1,

2012 року випуску, а ОСОБА_5 зобов'язалась прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит у повному обсязі.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, 06 квітня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» і ОСОБА_5 укладено договір застави транспортного засобу № 50003928, за умовами якого

ОСОБА_5 передано в заставу автомобіль марки VW, модель Passat B7, кузов № НОМЕР_1, 2012 року випуску, із заставною ціною -

250 053,76 грн.

Обтяження даного автомобіля за договором застави було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 12 квітня 2012 року за

№ 12391842, що підтверджується витягом із Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 29 грудня 2014 року (т. 1, а. с. 23).

З листопада 2012 року ОСОБА_5 перестала виконувати свої зобов'язання за договором, не сплативши частково кредитні платежі за період з жовтня 2012 року до березня 2014 року.

Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від

26 червня 2014 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором у розмірі 296 273,60 грн, із яких: сума заборгованості по кредиту - 231 486,81 грн, збитки - 19 242,61 грн, штрафні санкції - 44 048,79 грн, пеня - 768,48 грн, 3 % річних - 726,91 грн.

07 жовтня 2014 року відділом державної виконавчої служби міста Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області було відкрито виконавчі провадження № 44984085 та № 44979304 із примусового стягнення заборгованості за рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 26 червня 2014 року.

09 квітня 2015 року Центром ДАІ № 1213 з обслуговування міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було здійснено перереєстрацію транспортного засобу марки VW, модель Passat B7, кузов № НОМЕР_1, 2012 року випуску, на нового власника - ОСОБА_6 та йому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком випадків, встановлених цією статтею.

Системний аналіз частини першої статті 27 Закону України «Про заставу» та частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дає підстави дійти висновку про те, що реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, тобто, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статями 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Отже, апеляційний суд, встановивши, що відомості з Державного реєстру обтяжень рухомого майна чітко засвідчують, що на момент відчуження автомобіля марки VW, модель Passat B7, кузов № НОМЕР_1,

2012 року випуску, а також послідуюче його відчуження ОСОБА_6, здійснювалося під час дії обтяження, яке не є скасованим і міститься на даний час, обґрунтовано вважав, що ОСОБА_6 не може набувати статусу добросовісного набувача згідно з Законом а ТОВ «Порше Мобіліті» має право на задоволення своїх вимог відповідно до приписів статей 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від

04 квітня 2017 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська