Справа № 567/875/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Стаднікова А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,-

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів звернулась ОСОБА_1

В обґрунтування позову зазначила, що з 10 травня 2016 року перебуває в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від якого у них є спільний малолітній син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 де в свідоцтві про народження вона записана матірю, а відповідач батьком.

Вказала, що малолітній син проживає разом з нею та знаходяться на її повному матеріальному утриманні, однак самостійно вона немає можливості надати для нього належне утримання, достатнє для його віку, оскільки весь її дохід складається з допомоги по догляду за дитиною, якого не вистачає для утримання сина, повноцінного задоволення всіх його першочергових матеріальних потреб та задоволення власних побутових потреб.

Вказала, що вона ніде не працює так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, однак самотужки утримувати сина не має змоги. Відповідач офіційно не працює. Зазначила, що відповідач є працездатною особою, періодично працює на будівельних роботах у приватних осіб, від чого отримує нерегулярний мінливий дохід, має добрий стан здоровя, інших утриманців не має, тому має можливість та зобовязаний надавати матеріальну допомогу їхній дитині та їй. Відомості про розмір свого доходу відповідач надати відмовляється. Вказала, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обовязків як батька, в добровільному порядку не сплачує аліменти, не бажає допомагати синові. Їй не відомо про наявність у відповідача рухомого чи нерухомо майна, а також грошових коштів на банківських рахунках.

Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотікв прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Крім того вказала, що оскільки малолітній син ОСОБА_3 не досяг трьох років, проживає разом нею, вона змушена нести витрати повязані з його проживанням та утриманням, однак відповідач кошти на його утримання не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу достатньо та регулярно. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення малолітнім сином, ОСОБА_3 трьох років у розмірі 1000 гривень щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позов не визнає, посилаючись на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого, нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж визначений ч.2 ст. 182 СК України.

Зазначив, що в нього відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно та 1000 гривень на утримання позивачки до досягнення сином трьох років, так як не отримує ні стабільних ні мінливих доходів, які б забезпечили можливість сплачувати такі аліменти. Вказав, що він неодноразово звертався до позивачки з пропозицією надання матеріальної допомоги, однак вона відхиляла її з незрозумілих йому причин, тому доводи позивачки про його свідоме ухилення від сплати аліментів не відповідають дійсності. Крім того, вказав, що на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, яке не дає йому можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Вказав, що проживає з непрацездатною матірю, яка має інвалідність, та потребує матеріальної допомоги та підтримки. Не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду.

В судове засідання позивач не зявилась, представник позивача подала до суду заяву в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовільнити, розгляд справи просила проводити у її відсутності та відсутності її довірительки.

Відповідач в зал судового засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи в суді, причину неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду від 12.07.2018 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши справу, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений та підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 10.05.2016 року виконавчим комітетом Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області, актовий запис № 1, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ГЮ № 111771 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 263032 ОСОБА_3, народився 08.11.2016 року, актовий запис №24, місце державної реєстрації виконавчий комітет Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області, батьками дитини зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а.с.6).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття.

Відповідно до ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

Згідно норм ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, за змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення, зокрема дані про придбання та утримання боржником майна при відсутності офіційного доходу чи відсутність роботи у боржника тощо.

Згідно ч. 2 ст. Сімейного кодексу України, у редакції Закону в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач належної та регулярної участі в матеріальному забезпеченні дитини не бере, малолітній син батьками яких є позивач та відповідач на даний час проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні.

Будучи батьком сина відповідач належним чином його не утримує, хоча зобовязаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином і регулярно займається утриманням сина не надав.

Крім того, встановлено, що домовленості у сторін щодо утримання спільного малолітннього сина немає, відповідачем його обовязок його утримувати належно та регулярно не виконується.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Як вбачається із матеріалів справи та доданих до них доказів відповідач є працездатною особою, має добрий стан здоровя, перідично працює на будівельних роботах тому має можливість надава матеріальну допомогу. Відповідач належних доказів неможливості сплачувати аліменти суду не надав.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітнього ОСОБА_3

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Водночас, судом враховується, що згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 грн., з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн.

А отже, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року становить 746 гривні, з 1 липня - 779,50 гривень, з 1 грудня - 813 гривень.

При визначенні розміру вказаних аліментів, враховуючи матеріальне становище платника аліментів ОСОБА_2, приймаючи до уваги матеріальне становище позивачки ОСОБА_1, яка отримує державну допомогу по догляду за дитиною, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку, що позов, в цій частині, слід задовольнити частково та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої сина ОСОБА_3 1000 тисячу гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

За змістом ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Оскільки встановлено, що відповідач на даний час не працює, проте має нерегулярний дохід, тому це є підставою виходячи зі змісту ст. 184 СК України для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі.

Також в судовому засіданні встановлено, що малолітній син ОСОБА_3 проживає з позивачкою та остання на даний час доглядає його. Частиною 2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Оскільки неповнолітній син проживає з позивачкою і не досяг трирічного віку, а відповідач добровільно коштів на утримання дружини не надає, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на її утримання до досягнення сином трирічного віку.

Враховуючи викладене в сукупності, суд знаходить, що позов, в цій частині, слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 04 липня 2018 року до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 04.07.2018 року, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Також, з відповідача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в розмірі 1409,60 грн., оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.5, 12, 13, 141,257, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3, індекс 35840) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, жителька с.Хорів вул.Л.Українки,55,Острозького району Рівненської області, індекс 35840, ІПН НОМЕР_1) аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1000 (одну) тисячу гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3, індекс 35840) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, жителька с.Хорів вул.Л.Українки,55,Острозького району Рівненської області, індекс 35840, ІПН НОМЕР_1) аліменти на її утримання у розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи з 04 липня 2018 року до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3, індекс 35840) на користь держави судовий збір в розмірі 1409 грн.60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2018 року.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_4