Справа № 574/617/18
Провадження №2/574/323/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 14.10.2009 року помер його батько ОСОБА_3, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, яку він прийняв шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, входячи до кола спадкоємців першої черги за законом. До складу спадщини ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку за спадкодавцем було посвідчено відповідним державним актом НОМЕР_2, а також земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту НОМЕР_3, яку ОСОБА_3 успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, оригінали яких були втрачені. Крім того, в державному акті НОМЕР_3 є розбіжності в написанні імені матері, а саме «ОСОБА_4» замість правильного «ОСОБА_4», аналогічні розбіжності в написанні імені матері також є і у свідоцтві про шлюб. При вказаних обставинах він не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв'язку з чим просив встановити факт належності його матері зазначеного державного акту на право власності на земельну ділянку, встановити факт реєстрації шлюбу між батько та матір'ю та визнати за ним право власності на це нерухоме майно.

Представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою.

Представник відповідача Черепівської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомили суд письмово листом.

Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Зокрема, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача ОСОБА_3, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на його майно, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с.11).

До складу спадкового майна ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку за спадкодавцем було посвідчено відповідним державним актом НОМЕР_2, а також земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту НОМЕР_3, яку ОСОБА_3 успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, але юридично за життя не оформив, що підтверджується копіями Державних актів, свідоцтвом про смерть ОСОБА_4, довідкою Черепівської сільської ради, витягами з Державного земельного кадастру, довідками відділу держгеокадастру в Буринському районі (а.с.12-15,28-40).

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадщину після смерті ОСОБА_3, прийняв його син - позивач по справі ОСОБА_1 відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і являючись спадкоємцем першої черги за законом, не відмовився від її прийняття у строки передбачені законом, що підтверджується довідкою Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області, копією паспорта позивача (а.с. 17,41-42).

Однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса позивач не може, оскільки оригінали вище згаданих державних актів були втрачені. Крім того, в державному акті НОМЕР_3 є розбіжності в написанні імені матері позивача, а саме «ОСОБА_4» замість правильного «ОСОБА_4», аналогічні розбіжності в написанні імені матері також є і у свідоцтві про шлюб НОМЕР_4 від 12.02.1955 року. Дублікати державних актів отримати позивач також не спроможний, у зв'язку з внесенням змін до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, однак документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою видані до набрання чинності цим Законом , є дійсними (п.10 ст.28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр») і внести зміни до актового запису про реєстрацію шлюбу позивач не може через втрату цивільної правоздатності батька та матері у зв'язку з їх смертю, що вбачається з листа нотаріуса, довідки Черепівської сільської ради, листів відділу Держгеокадастру у Буринському районі, свідоцтва про народження ОСОБА_4 (а.с.18,23-25,27).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, даючи оцінку наведеним вище доказам, суд вважає, що ім'я «ОСОБА_4» та «ОСОБА_4», в даному випадку, ідентичними, такими, що відповідають одній і тій же особі спадкодавця, а розбіжності у вказаних правовстановлюючих документах виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні.

Крім цього, статтею 131 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При цьому ч. 2 ст.373 цього Кодексу встановлено, що право на землю гарантується Конституцією.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак втрата оригіналів та розбіжності у вищевказаних правовстановлюючих документах також унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину, оскільки в силу п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ "Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину після смерті свого батька, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог та необхідності задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2-7, 10-13, 23, 206, 247, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.81,126, 131 ЗК України, ст.ст.328, 392, 1216-1218, 1222,1223, 1225, 1258,1261, 1268,1269,1296,1297 ЦК України, суд -

віришив:

Позов ОСОБА_1 до Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Встановити факт про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, виданий 31 травня 2006 року на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 25 грудня 2003 року №393 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №190, належить ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Черепівка Буринського району Сумської області.

Встановити факт про те, що ОСОБА_3, 1930 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Лизогубова Слобода Згурівського району Київської області, перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4,1934 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Черепівка Буринського району Сумської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Лизогубова Слобода Згурівського району Київської області батька ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку площею 2,6506 га з кадастровим номером НОМЕР_5 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданого 31 травня 2006 року на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 25 грудня 2003 року №393 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №191.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Лизогубова Слобода Згурівського району Київської області батька ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку площею 2,6506 га з кадастровим номером НОМЕР_6 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Черепівка Буринського району Сумської області ОСОБА_4 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, виданого 31 травня 2006 року на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 25 грудня 2003 року №393 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №190.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: