Справа № 654/3331/18
Провадження №2/654/1181/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря Петришак В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в:

Позивач 14 вересня 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 12.03.2011 між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Відповідачі постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину, до складу якої входить у тому числі кредитні зобов'язання померлого. З посиланням на ст.ст. 1219, 1268, 1281, 1282 ЦК України позивач просив стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 6898,70грн. за кредитним договором б/н від 12.03.2011 та судовий збір.

Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, надав відзив на позовну заяву та пояснив, що не був поручителем перед АТ КБ «ПриватБанк» кредитному договору, який укладала ОСОБА_4, також не є її родичем та спадщини після її смерті не приймав. Посилання позивача на те, що він постійно проживав з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, не відповідають дійсності, оскільки постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з викладеним просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 також не визнав позов, пояснив, що є сином ОСОБА_4 Мати дійсно отримувала за життя кредит у АТ КБ «Приват Банк». На день її смерті та на даний час проживає у будинку матері, тобто фактично прийняв спадщину після її смерті, але оскільки нотаріально не оформив спадщину, вважає, що вимоги позивача безпідставні.

Заслухавши відповідачів, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 12 березня 2011 року ОСОБА_4 стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримала кредитну картку, та кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Заборгованість за кредитним договором становить 6898,70 грн.

02.10.2017 банк направив на адресу Голопристанської державної нотаріальної контори претензію кредитора.

23.05.2018 банк направив лист-претензію на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1269 України).

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На момент смерті ОСОБА_4 разом з нею проживав відповідач ОСОБА_3, що підтверджується копіями паспортів ОСОБА_4 та ОСОБА_3, де зазначено зареєстровану адресу проживання: АДРЕСА_2. Також, відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив даний факт, а тому в силу ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу з ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Разом з тим, позивачем не доведено та в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_2 постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки згідно довідки виконавчого комітету Великокардашинської сільської ради №02-29/1541 від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, в родинних стосунках з померлою ОСОБА_4 не перебуває.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, досліджені у суді докази не дають можливості зробити висновок, що ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_4, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1216, 1268, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1д, , заборгованість по кредитному договору б/н від 13 березня 2011 року в сумі 6898,70грн, а також суму судового збору в розмірі 1762,00грн, а всього 8660 (вісім тисяч шістсот шістдесят) гривень 70 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2018 року.

Суддя В. М. Сіянко