Провадження №2-о/523/376/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2018 р.

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: відділ Держгеокадастру в Ізяславському районі Хмельницької області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подала до Суворовського районного суду м. Одеси заяву про встановлення факту належності ОСОБА_3 правовстановлюючого документу, а саме: державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ № 106456 від 08 липня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 274.

В обґрунтування вимог, заявник посилається на те, що ОСОБА_4 був її батьком, та за життя склав заповіт на її користь. Після смерті батька заявниця звернулась до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак нотаріусом, у видачі свідоцтва про право на спадщину на землю їй було відмовлено, оскільки прізвища спадкодавця є «Тарасюк» і воно не співпадає з прізвищем вказаним у державному акті, в якому прізвище помилково зазначено «Трасюк».

Встановлення факту належності ОСОБА_3 правовстановлюючого документу необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після його смерті.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 липня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

У судове засідання заявниця не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представник відділу Держгеокадастру в Ізяславському районі Хмельницької області у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані письмові пояснення, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню враховуючи таке.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ІІІ-ЖД № 308207, батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 14).

В звязку з укладаннями шлюбів, ОСОБА_5 змінила прізвище спочатку на «Тимошенко», а потім на «Шестакова» (а.с. 15-17).

Батько заявниці - ОСОБА_4 помер 25 листопада 2015 року. За життя він склав заповіт, згідно якого спадкоємцем його майна є - ОСОБА_2

З державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ № 106456 від 08 липня 2003 року вбачається, що він виданий ОСОБА_7, який мешкає у м. Одесі. (а.с. 6) Згідно копії паспорта громадянина України КК 982181, прізвище імя та по батькові спадкодавця: ОСОБА_4 (а.с. 12).

Після звернення із заявою до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини виявилось, що отримати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 не може у зв'язку з помилкою у правовстановлюючому документі. В позасудовому порядку вказане питання вирішити неможливо.

Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Приписами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності ОСОБА_3 державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ № 106456 від 08 липня 2003 року.

З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви ОСОБА_2 та встановлення факту належності ОСОБА_3 державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ № 106456 від 08 липня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 274, виданого на ім'я ОСОБА_7.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10, 12, 258, 259, 263-265, 268, 293-294, 315-319, 430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: відділ Держгеокадастру в Ізяславському районі Хмельницької області про встановлення факту, що має юридичне значення- задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 25 листопада 2015 року, державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ № 106456 від 08 липня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 274, виданого на ім'я ОСОБА_7.

Копію рішення надіслати заявнику та заінтересованій особі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: