Справа № 464/3966/18
пр.№ 2/464/1395/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2018 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Горбань О. Ю.,

секретаря судового засідання Гаврилишин О. Б.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, Львівського комунального підприємства "Житловик-С", Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", третя особа Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради про розподіл особових рахунків,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів про розподіл особових рахунків та встановлення порядку користування квартирою шляхом виділення в користування: позивачу ОСОБА_1 та її чоловіку ОСОБА_7 житлову кімнату № 2 площею 19, 8 м.кв.; відповідачам ОСОБА_2 та його дітям житлову кімнату площею 10 м.кв. з лоджією 1,8 м.кв.; ОСОБА_5, його дружині ОСОБА_6 та їхнім дітям третю житлову кімнату № 7 площею 12,1 м.кв., з балконом 1,7м.кв. та коміркою приміщенням № 0,5 м.кв. В загальному користуванні просить залишити: кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, розподіливши плату за вказані приміщення по 1/3 для кожного з особових рахунків. Також просить зобовязати ЛМКП Львівтеплоенерго та ЛКП Житловик-С розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1. Разом з нею в квартирі проживають члени її сім"ї: її чоловік, двоє синів зі своїми дружинами та четверо онуків. Стверджує, що в квартирі відбувся добровільний порядок користування, проте з питань утримання квартири згоди дійти не можуть. Постійно виникають суперечності хто і в якій мірі повинен платити, її син ОСОБА_2 під різними приводами відмовляється брати участь в утриманні квартири. Тому позивач змушена звернутись до суду із відповідним позовом.

Ухвалою суду від 18.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито позовне провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Вказала, що відмова її сина ОСОБА_2 сплачувати рахунки за утримання квартири ставить її, лютню жінку, та її чоловіка, інваліда ІІІ групи, в дуже скрутне матеріальне становище.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позов визнали, наслідки визнання позову їм відомі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, в своєму відзиві покликається на те, що запропонований позивачкою порядок користування порушує як діюче законодавство, так його право як співнаймача квартири. Так, вважає несправедливим закріплення за ним, його дружиною та дітьми (сином, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою 2007 р.н.) найменшої кімнати площею 10,0 м.кв., в той час як позивачка з чоловіком займають кімнату площею 19,8 м.кв. Вважає, такий порядок суперечить встановленим ЖК України вимогам, щодо заборони заселення в одну кімнату осіб різної статті, старшими 9 років, крім подружжя. Виходячи з наведених міркувань заперечує і вимогу про розподіл особових рахунків.

Представники ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, діючи згідно довіреності, в судовому засіданні в позові заперечили з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник відповідача ЛКП Житловик-С ОСОБА_8 щодо задоволення позову не заперечив. У відзиві на позовну заяву повідомив про те, що заперечує в залученні його відповідачем, оскільки розподіл рахунків може бути проведений за спільною заявою кожного наймача. Одночасно, не заперечує проти розподілу особових рахунків між мешканцями квартири. В останнє судове засідання не прибув, повідомлявся належно.

Відповідач ЛМКП Львівтеплоенерго надав суду відзив, в якому не заперечив в розподілі особових рахунків, однак за умови встановлення порядку користування житлом з чітким поділом використовуваних площ.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів, представників відповідачів та третьої особи, котрі не прибули за викликом суду, повідомлялись належно.

Заслухавши вступні слова учасників справи, дослідивши всі обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В силу ч. 1 ст. 104 Житлового кодексу України, член сім'ї наймача вправі вимагати за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку (ч. 2 ст. 104 ЖК).

Судом встановлено, що позивач є основним квартиронаймачем трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2, згідно ордеру № 018263 від 01.07.1987. Разом з нею наймачами квартири є її чоловік, ОСОБА_7 та двоє синів, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 6)

З довідки з місця проживання про склад сімї від 25.01.2017 вбачається, що в квартирі зареєстровано 9 осіб: позивач, її чоловік, відповідачі - син ОСОБА_5, його дружина, їх двоє неповнолітніх дітей, син ОСОБА_2, його діти.

Відповідно до технічного паспорта квартири, складеного Львівським обласним бюро технічної інвентаризації, згадана квартира за конфігурацією і планом складається з 3-ох кімнат - площами 19,8 м.кв., 10,0 м.кв., 12,1 м.кв., котрі є ізольованими, кухні площею 9,90 м.кв., ванної кімнати площею 2,60 м.кв., вбиральні 1,3 м.кв., коридору 13,2 та комірки 0,5 м.кв. Житлова площа квартири становить 41,9 м.кв. (а.с 8).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що квартира на даний час не приватизована, перебуває у комунальній власності, у квартирі проживає 3 сім'ї.

Із пояснень учасників процесу встановлено, що у квартирі склався фактичний порядок користування, між позивачем, основним квартиронаймачем та відповідачем ОСОБА_2 існують напружені стосунки стосовно відмови останнього брати участь в утриманні квартири.

Згідно ч.1 ст.61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У ч. 1 ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 статті.

Згідно з ч. 1 ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить виділити в користування їй та її чоловіку ОСОБА_7, котрий є інвалідом 3-ї групи, найбільшу кімнату площею 19,8 м.кв., відповідачу ОСОБА_2 та його сімї (двом різнополим дітям) - житлову кімнату площею 10,0 м.кв., відповідачу ОСОБА_5 та його сімї (дружині та двом однополим дітям) кімнату площею 12,1 м.кв.

Правовий статус житлових приміщень, що перебувають у державній власності, регулюється житловим законодавством та умовами договорів на підставі яких дане майно передано у користування. У таких житлових приміщеннях, є відповідальний квартиронаймач, з яким укладено договір найму житлового приміщення, а також встановлена норма житлової площі на кожного мешканця.

Відповідно до ст.64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Відповідно до ст.47 ЖК України, норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м на одну особу.

Враховуючи те, що житлова площа спірної квартири становить 41,9 кв.м, середня арифметична частка кожного із 9 ти наймачів у спірній квартирі становить 4,65 кв.м.

З матеріалів справи вбачається, що при запропонованому позивачем поділі квартири на кожного дорослого повнолітнього члена припадатиме: на позивачку та її чоловіка по 9,90 кв.м, відповідачам - ОСОБА_2 з дітьми припадає 3,3 кв.м, ОСОБА_5, його дружині і двом дітям по 3,02 кв.м Тому, запропонований позивачем розподіл є меншим за норми жилої площі, встановленої ст. 47 Житлового кодексу України, тобто 13,65 м.кв.

Вирішуючи даний спір, на переконання суду, встановлення порядку користування кімнатами матиме наслідком віднесення відповідачів спору (співнаймачів) до категорії громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки на кожного припадатиме житлова площа менше 5 кв.м, встановлені Львівською міською радою як мінімальна норма для постановки громадян на облік як таких що потребують поліпшення житлових умов, а запропонований позивачкою порядок призведе до порушення ст. 50 ЖК України, адже матиме наслідком заселення до однієї кімнати осіб різної статі, старше дев'яти років.

Отже, наведені законодавчі норми є перешкодою для задоволення позову, закріплення за позивачем з її чоловіком однієї найбільшої за площею кімнати із трьох порушуватиме права інших користувачів житла, зареєстрованих у цій квартирі. Тому у позовній вимозі про встановлення порядку користування спірною квартирою суд відмовляє.

Вимога про розподіл особових рахунків квартири АДРЕСА_3 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначено поняття «житлово-комунальні послуги». Згідно ст.13 даного Закону житлово-комунальні послуги поділяються залежно від функціонального призначення. Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (ч.2 ст.13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»).

Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (ст.29 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»).

Відповідно до п.10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 "Про механізм впровадження Закону України " Про приватизацію державного житлового фонду" розподіл загальних витрат на оплату житлово-комунальних та інших послуг в житлових приміщеннях де проживає два і більше власників, проводиться за узгодженням мешканців квартири.

За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється:

за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря);

за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, житловому приміщені у гуртожитку, та осіб, які проживають у квартирі, житловому приміщені у гуртожитку більше ніж місяць;

за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар).

Згідно п.3.9 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, від 27.06.2008 №190, рахунки за воду і за скидання стічних вод до мережі водовідведення виписуються виробником споживачам. Якщо субспоживач має особисті рахунки, то він розраховується за питну воду та скидання стічних вод з виробником. Розподіл суми рахунку між субспоживачами, на яких не відкрито окремих особових рахунків, здійснюється споживачами самостійно. У випадках, коли засоби обліку на вводах субспоживачів відсутні, розрахунки за воду проводяться за нормами водоспоживання, при цьому обсяг стічних вод, які належать до сплати, дорівнює обсягу водоспоживання.

Крім того, правовідносини з приводу споживання природного газу регулюються Правилами надання послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999. Відповідно до п.4 вказаних правил у разі коли об'єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в договорі. Відповідно до п.2 Правил об'єкт споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування.

Відтак, відкриття окремих абонентських рахунків на членів сімї наймача квартири можливе лише після виділення часток в натурі та встановлення окремих приладів обліку.

Отже, вирішити питання про поділ особових рахунків, як це передбачено положеннями вищевказаних нормативно-правових актів, суд може лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна із осіб й претендує на оформлення особового рахунку на своє ім'я та визначення площі приміщень, що перебувають у спільному користуванні.

Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, у задоволенні позовних вимогах слід відмовити в цілому, в тому числі про визначення порядку користування, про розподіл особових рахунків.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

На підставі ст.ст. 9, 50, 150 ЖК України, керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 141, 229, 258, 259, 263 -265, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, Львівського комунального підприємства "Житловик-С", Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", третя особа Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради про розподіл особових рахунків - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Сихівський районний суд м.Львова.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02.11.2018.

Суддя О.Ю.Горбань