Справа № 366/1181/18 Головуючий у І інстанції Корчков А. А.
Провадження № 22-ц/780/3834/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 25.09.2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року м. Київ

справа № 366/1181/18

провадження № 22-ц/780/3834/18

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Сліпченка О.І., Гуля В.В.

при секретарі - Тимошевській С.І.

сторони :

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 04 липня 2018 року у складі судді Корчкова А.А., повний текст складений 13.07.2018 року,

встановила:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України: пункт 8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; пункт 9) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15.05.2018 року позивач звернувся з даним позовом до суду в якому просить витребувати у відповідача речі з його незаконного володіння, а у випадку їх відсутності в грошовому еквіваленті.

Позовні вимоги мотивує тим, що19.12.2017 року помер його батько ОСОБА_4, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по вул. Франка, 11, с. Сидоровичі та іншого майна. Ще за свого життя ОСОБА_4 уклав заповіт, яким все своє майно заповів йому. Він прийняв спадок. Проте, за час його відсутності в с. Сидоровичі Іванківського району Київської області в будинку, що він успадкував зникли речі, які, як йому пізніше стало відомо, вивіз відповідач по справі ОСОБА_3 На прохання повернути йому речі в добровільному порядку відповідач відмовив, тому він змушений звертатись з даним позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, пояснивши, що його батько ОСОБА_4 тяжко хворів та потребував постійного догляду, але він сам не міг приїхати доглядати за ним, оскільки проживав на той час в зоні АТО. Сімя ОСОБА_3 забрали його до себе, при цьому ОСОБА_3 вивіз з будинку все цінне майно, побутову техніку та автомобіль, що належали його батькові ОСОБА_4 Враховуючи, що він є власником цього майна, яким незаконно заволодів відповідач, вважає, що дане майно підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що з 1984 року він товаришував з померлим ОСОБА_4, тому, коли останній тяжко захворів та не міг самостійно обходитись без сторонньої допомоги, вирішив забрати його до свого помешкання в с. Заруддя де за ним доглядала його дружина. ОСОБА_4 добровільно погодився на переїзд, також попросив вивезти з його будинку в с. Сидоровичі майно щоб його не викрали за його відсутності, а саме: пральну машину, бойлер, телевізор, автомобіль. Курей просив забрати для власного споживання. 18.11.2017 року приїхав син ОСОБА_4 - позивач по справі, йому було запропоновано забрати батька щоб доглядати за ним, проте, останні забрав тільки майно, а саме: телевізор, пральну машину, бойлер та автомобіль. Після чого позивач зник. 19.12.2017 року ОСОБА_4 помер в будинку відповідача. Інше перелічене в позовній заяві майно не бачив та йому не відомо чи воно взагалі було в наявності в померлого. Позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 04 липня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та задовольнити його позов. Посилається, що на його думку він надав суду переконливі докази, які підтверджують його позовні вимоги, тому вважає що суд безпідставно не взяв їх до уваги.

У відзиві на скаргу, відповідач зазначив, що померлий батько апелянта за життя на свій власний розсуд розпоряджався належним йому майном, яке знаходилось в його будинку, а тому вважає помилковими вимоги позивача щодо свого права власності на майно зазначене у позові, оскільки свідоцтво про право на спадщину на це майно в нього відсутнє. Крім того, зазначив, що позивач не надав доказів на підтвердження незаконного володіння ним, майном зазначеним у позові.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, просив задовольнити скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_3, адвокат ОСОБА_6 заперечував проти скарги з підстав, викладених у відзиві на скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 12,13,77-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Виходячи із аналізу даної норми, звертаючись до суду з віндикаційним позовом, позивач повинен довести, що він є законним власником або володільцем спірного майна і що це майно перебуває у незаконному володінні відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції виходив із його недоведеності.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОК № 362649, актовий запис № 1224, ОСОБА_4 є батьком позивача ОСОБА_2.

19.12.2017 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 419627, актовий запис № 8.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 4697, яким все своє майно заповів позивачу ОСОБА_2.

В якості доказу своїх позовних вимог позивач надав копії перших сторінок інструкцій з експлуатації на електрофон програвач стерео, електронасос «Струмок», електроводонагрівач, радіоприймач «Океан», автомобільний-переносний радіоприймач Урал-авто 2, бензопилу «Штіль», магнітофон двухкасетний, а також сервісний сертифікат на пральну машину «Індезіт».

Однак, на підставі вказаних матеріалів, суд не може зробити висновок про те, що вони належали ОСОБА_4 та були в наявності на момент його смерті, оскільки не містять таких відомостей, також не містять відомостей про вартість техніки. В матеріалах справи відсутні копії чеку, квитанції про оплату тощо, також матеріали справи не містять інформації про вартість товарів на даний час.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначені письмові докази позивача являються неналежним та недопустимими в розумінні ст.78 ЦПК, а тому не можуть бути взяті до уваги. При цьому інших належних та допустимих доказів позивач не надав та на такі докази не посилався.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач не надав доказів і того, що вказане рухоме майно перебуває у незаконному володінні відповідача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач їх не довів, що є його обовязком відповідно до засад змагальності сторін за ст.12 ЦПК України.

Доводи та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом розгляду судом першої інстанції та додаткового правого аналізу не потребують, оскільки не тягнуть за собою скасування судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги немає, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, колегія судів, -

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 04 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: І.В.Іванова

Судді:

ОСОБА_9

ОСОБА_10