Справа № 297/2693/17
18 січня 2018 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 районної філії Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про відшкодування отриманої допомоги по безробіттю,
Директор ОСОБА_1 районної філії Полтавського обласного центру зайнятості ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 2313,46 гривень та судових витрат.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 з 01 серпня 2014 року був зареєстрований в ОСОБА_1 районному центрі зайнятості, як шукаючий роботу, та йому було надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю. За результатами обміну даними про особу з державним реєстром загальнообовязкового державного соціального страхування, ОСОБА_1 районним центром зайнятості було виявлено, що ОСОБА_2 при реєстрації в службі зайнятості був зайнятою особою і працював різноробочим СТОВ «Красенівське» з липня 2014 року по березень 2015 року, про що не повідомив центр зайнятості, зазначивши про відсутність роботи та заробітку чи інших доходів. У звязку з тим, що відповідач у період перебування на обліку в службі зайнятості не був безробітним і не мав права отримувати допомогу по безробіттю, позивач просить на підставі ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» стягнути з нього отриману допомогу по безробіттю в розмірі 2313.46 гривень на користь позивача.
Представник позивача ОСОБА_1 районної філії Полтавського обласного центру зайнятості в судове засідання не зявився, однак від директора філії надійшла заява про розгляд даної справи без участі їхпредставника, не заперечив проти прийняття заочного рішення, підтримав позовні вимоги в повному обсязі (а. с. 35-36).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі від нього не надходило.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.
01 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 районної філії Полтавського обласного центру зайнятості з заявою про надання йому статусу безробітного та призначення йому виплати допомоги по безробіттю (а. с. 11).
Як вбачається з копії витягів з наказів про прийняті рішення по особі, наказом № НТ140801 від 01.08.2014 року ОСОБА_2 надано статус безробітного, а наказом № НТ140808 від 01.08.2014 року ОСОБА_2 призначено допомогу по безробіттю (а. с. 12-13).
Відповідно до копії довідки, виданої директором сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Красенівське» 20.11.2015 року, ОСОБА_2 працював у СТОВ «Красенівське» у 2014 та 2015 роках за цивільно-правовим договором і був прийнятий на роботу 23 липня 2014 року та отримував доходи (а. с. 19, 20).
З акту № 76 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 25.11.2015 року, вбачається, що за результатами перевірки факту перебування в трудових відносинах та ознаки отримання доходу встановлено, що ОСОБА_2 дійсно працював у СТОВ «Красенівське» за цивільно-правовою угодою в липні, серпні, грудні 2014 року та з січня по березень 2015 року (а. с. 17-18).
Так, згідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Отже, ОСОБА_2 на день звернення із заявою про надання статусу безробітного і призначення йому допомоги по безробіттю, а також упродовж липня, серпня та грудня 2014 року та з січня по березень 2015 року отримував допомогу, працюючи у СТОВ «Красенівське» за цивільно-правовою угодою. З огляду на це, на підставі ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення», він підпадав під визначення громадян, які належать до зайнятого населення, і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону не міг бути визнаний безробітним.
Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Однак, як вбачається з заяви ОСОБА_2 від 01.08.2014 року, останній в такій вказав, що не має заробітку через відсутність роботи чи інших передбачених законодавством доходів та не забезпечує себе самостійно, пенсію не отримує, не є субєктом підприємницької діяльності та не отримує будь-якої іншої допомоги.
Отже, судом встановлено, що відповідач отримав допомогу по безробіттю протиправно на підставі надання недостовірних відомостей.
З копії розрахунку повернення допомоги по безробіттю вбачається, що ОСОБА_2 необхідно повернути суму допомоги по безробіттю в розмірі 2313,46 гривень за період з 06 листопада 2014 року по 13 березня 2015 року (а. с. 21).
Лист про необхідність відшкодування коштів по безробіттю було направлено відповідачу 09 грудня 2015 року, який останній отримав 17 грудня 2015 року, що вбачається з копії повідомлення про вручення поштового відправлення, однак добровільно кошти не повернув (а. с. 15, 16).
Відповідно до ч. 3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Таким, чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 районної філії Полтавського обласного центру зайнятості є обґрунтованими і підставними, а тому суд вважає позов задовольнити.
Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при предявленні позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом), на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 1600 гривень відповідно до п. 1.1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення», ст. 36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. ст. 141, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України,
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в користь держави судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя ОСОБА_4.