РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/627/18

Провадження № 2/700/378/18

25 вересня 2018 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/627/18 провадження №2/700/378/18 за позовом ОСОБА_1 до Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 01 грудня 2013 року померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями по вул. Вишневій, 51 в с. Ганжалівка Лисянського району Черкаської області та земельної ділянки площею 0,3075 га. Вона є спадкоємцем за заповітом прийняла спадщину, яка складається із земельної ділянки і отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак нотаріусом було виявлено відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння, тому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видано відповідну постанову. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду та просить визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який залишився після смерті ОСОБА_2

Позивач у підготовче судове засідання не з'явилася, надала суду клопотання, в якому просила розглянути справу без її участі.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з'явився, звернувся до суду телефонограмою, в якому просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши та дослiдивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних пiдстав.

Матеріалами справи встановлено, що 01 грудня 2013 рокув с. Ганжалівка Лисянського району Черкаської області померла ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-СР № 226909 від 02.12.2013 року. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок із господарськими спорудами та будівлями в с. Ганжалівка Лисянського району по вул. Вишневій, 51.

Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області 11.02.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 70 ОСОБА_2 заповіла все майно, яке їй належатиме на момент смерті ОСОБА_1.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.08.2014 року ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 та за нею визнано право власності на земельну ділянку площею 0,3075 га, що належала померлій ОСОБА_2.

Постановою нотаріуса № 1182/02-31 від 10.07.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в с. Ганжалівка Лисянського району Черкаської області, вул. Вишнева, 51, що залишився після смерті ОСОБА_2 відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на будинок.

Як вбачається із довідки Смільчинецької сільської ради № 390 від 06.08.2018 року, за даними погосподарської книги за ОСОБА_2, яка померла 01.12.2013 року, рахується житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с. Ганжалівка Лисянського району Черкаської області по вул. Вишнева, 51 на земельній ділянці площею 0,3075 га. Правовстановлюючі документи на будинок не видавалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218, ч.1 ст.1225 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, необхідно визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що залишився після смерті ОСОБА_2, яка померла 01.12.2013 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1218, 1235, 1236, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.4,5,12,13, 19, 81, 82, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 у порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями в с. Ганжалівка Лисянського району Черкаської області по вул. Вишневій, 51, який належав ОСОБА_2, яка померла 01.12.2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Бесараб