Тернівський районний суд міста ОСОБА_1
Дніпропетровської області
справа № 215/937/18
номер провадження 2/215/926/18
10 жовтня 2018 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
головуючого судді Дудікова А.В.,
при секретарі: Бисовій В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 215/937/18 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів,-
У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Сігма Автолізинг» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів.
У порушення вимог закону, ні у договорі ні у специфікації до нього, продавця (постачальника) предмета лізингу не зазначено взагалі.
У судове засідання позивач не зявився,подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував.
У судове засідання відповідач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак конверти повернулися на адресу суду за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.03.2018р. позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ «Сігма Автолізинг» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 12.04.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду, призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 23.07.2018р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
Вказаний договір нотаріально посвідчений не був.
Відповідно до п. 8.2 договору, повна вартість предмету лізингу, на момент укладання договору, складає 14 531,50 доларів США, що еквівалентно 406 882 грн.
Згідно з умовами договору, авансовий платіж складає 23%, який сплачується лізингоодержувачем на користь лізингодавця, на умовах договору, до моменту передачі предмета лізингу.
Відповідно до п.1.2 ст. 1 договору, вартість предмету лізингу на момент укладання даного договору зазначається у договорі та в додатку № 1.
Згідно з підпунктами 2.1 та 2.2 статті 2 договору лізингу договір лізингу діє протягом 60 календарних місяців з моменту його акту прийому-передачі предмету лізингу, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань за договором лізингу, а строк лізингу закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання Акта приймання-передачі предмета лізингу та в останньому місяці сплати лізингового періодичного платежу за додатком №1 до договору лізингу, якщо інше не передбачене, умовами договору лізингу.
Відповідно до п. 4.3 Договору, позивач мав право написати заяву, в якій вказати у якого саме продавця (постачальника) він бажає щоб було здійснено придбання предмета лізингу, а у зв'язку з тим, що він таким правом не скористався продавця обирає лізингодавець, але після сплати зазначених вище платежів.
На момент підписання договору у лізингодавця відсутній предмет лізингу, згідно умов договору автомобіль буде придбаний після виконання лізингоодержувчем певних умов, а саме: сплати Комісії за організацію, Авансового платежу і Комісії за передачу Предмета Лізингу (п. п. 1.8, 1.7, 4.1).
Статтею ст. 806 ЦК України визначено, що договір лізингу, це домовленість сторін де одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
З аналізу вказаної норми можна дійти висновку, що договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору найму (оренди) та договору купівлі-продажу, а тому до відносин повязаних з виконанням такого договору застосовуються положення цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю продаж та Закон України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч.1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено самостійні підстави визнання угоди недійсною, в якій закріплено одну з підстав недійсності правочину несправедливість умов договору.
З аналізу вказаної статті вбачається, що несправедливість умов договору полягає в порушенні принципу добросовісності та порушенні істотного дисбалансу договірних прав, обовязків сторін, які спрямовані на завдання шкоди споживачу.
Крім того, з урахуванням того, що на договір фінансового лізингу розповсюджуються норми цивільного кодексу, які регулюють відносини з приводу найму (оренди), то відповідно до ст. 799 ЦК України такий договір укладається у письмовій формі, а у випадку участі в ньому фізичної особи, підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Укладений оскаржуваний договір фінансового лізингу містить несправедливі умови та відсутнє нотаріальне посвідчення оскаржуваного договору, матеріальне право України забороняє укладання договорів, за якими одна із сторін знаходиться в суттєвій перевазі над іншою, а тому оскаржуваний договір фінансового лізингу слід визнати недійсним та стягнути з відповідача на користь позивача 80 000 грн комісії, сплачених останнім за організацію по договору фінансового лізингу.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Однак відповідач не спростував у встановленому законом порядку доводи позивача.
З огляду на викладене, позов ОСОБА_2 до ТОВ «Сігма Автолізинг» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів, слід задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У позовній заяві ОСОБА_2 просив стягнути з ТОВ «Сігма Автолізинг» на його користь понесені ним судові витрати по справі.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Розяснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто субєктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 22 жовтня 2018 року.
Суддя: