Справа № 711/1900/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Балан Т.В.,
за участі позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення страхового відшкодування
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.03.2018 року було відкрито провадження по справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.
15.05.2018 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси цивільну справу було передано за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що 28.07.2015 року між ОСОБА_2, який є її батьком, та ПАТ СК «Інгострах» було укладено договір добровільного страхування, за умовами якого відповідач зобовязувався у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві. 26.03.2016 року ОСОБА_2 помер, причиною смерті визначено використання тупого предмета з метою вбивства. Вона зверталася до відповідача з метою отримання страхової виплати, але їй було відмовлено з посиланням на ті обставини, що нею не надано документів, що підтверджують факт настання страхового випадку. Відмову страхової компанії вважає безпідставною, у звязку з цим і звернулася до суду з даним позовом та просить його задовольнити.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити з підстав, вказаних в заяві.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У матеріалах справи знаходиться відзив на позовну заяву, поданий у строки, встановлені судом. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, вказує на те, що позивач невчасно повідомила його про настання страхового випадку, не надала відповідних документів на його підтвердження, а також посилається на неможливість встановити наявність чи відсутність страхового випадку.
Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.
Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-СР № 219505, виданим 19 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси (а.с. 16).
Згідно свідоцтва про смерть серії І-СР № 280587, дата видачі 07 квітня 2016 року ОСОБА_2 помер 26 березня 2016 року. (а.с. 7).
За представленими даними позивачем, причина смерті ОСОБА_2 в довідці від 02.04.2016 року вказана «використання тупого предмета з метою вбивства». (а.с. 8).
Згідно наданої суду копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, 27.06.2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 було зареєстровано спадкову справу, де вказано дані про спадкодавця як ОСОБА_2, дата смерті 26.03.2016 р. (а.с. 16).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не заперечує, що на момент розгляду цивільної справи провадження у кримінальній справі за фактом смерті батька триває, вирок суду не постановлено.
Також, до суду і позивачем в додатках до позову, і відповідачем в додатках до відзиву надана копія договору добровільного страхування від нещасних випадків №CSHSNS-158S1CJ від 28.07.2015 року, не підписана страхувальником, де вказані дані про страховика: ПАТ СК «Інгострах», страхувальника та застрахованої особи: ОСОБА_2 (а.с. 6).
Згідно умов цього договору (п. 4.2) Страховик зобовязується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобовязується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови Договору і Правил страхування.
За п.п. 6.1., 6.2. договору страховими випадками згідно цього договору і Правил страхування є наступні події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору страхування, та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом тощо): смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку -100%. Нещасним випадком за цим договором слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежно від волі застрахованої особи подію, що фактично відбулася і внаслідок якої настав розлад здоров*я застрахованої особи або її смерть. Нещасними випадками також є наступні події, що призвели до розладу здоров*я або смерті застрахованої особи: утоплення, поразка блискавкою або електричним струмом, укус тварин або отруйних комах, змій, проникнення стороннього тіла, протиправні дії третіх осіб.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з ч. 2 ст. 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.
З аналізу змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному окремому випадку.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 13.06.2017 року звернулася з заявою до відповідача ПАТ СК «Інгострах» про виплату страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування від нещасних випадків №CSHSNS-158S1CJ від 28.07.2015 року. Повторно 11.08.2017 року позивач звернулась з заявою до відповідача, надавши підтверджуючи документи для отримання страхового відшкодування.
Згідно відповіді від 20.10.2017р. за вих. №20-10/02-03 ПАТ СК «Інгострах» позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на те, що не надано документів згідно п.3.3. договору у термін, передбачений договором, що підтверджують факт та обставини настання страхового випадку, у зв*язку з чим немає підстав для кваліфікації цієї події як страхової. (а.с. 13-14).
Також, згідно наданого до суду відповідачем страхового акту (а.с. 41) було зупинено розгляд питання про виплату страхового відшкодування на підставі п. 1.3.8. договору.
Таким чином, суд, вирішуючи питання обґрунтованості та доведеності позовних вимог, приходить до висновку, що позов заявлено передчасно, без подання відповідних доказів, та з порушенням процедури їх подання.
Відповідно до п. 3.1 договору у випадку смерті застрахованої особи спадкоємець повинен повідомити страховика про настання події, яка підпадає під ознаки страхового випадку.
У матеріалах цивільної справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем страхувальника.
Згідно підпункту 4.1.5 пункту 4.1 договору страхування підставою для відмови страховика у здійсненні страхової виплати є, зокрема, ненадання страхувальником (застрахованою особою) документів згідно п. 3.3 Умов страхування або надання документів (медичних довідок), що не відповідають вимогам п.п. 3.3.1, 3.3.2 Умов страхування.
Відповідно до п. 3.3 договору до заяви про страхову виплату повинні додаватися такі документи, залежно від страхового випадку: цей Договір; документи, що підтверджують факт настання страхового випадку (медична картка, виписка з історії хвороби, листок непрацездатності, довідка медичного закладу, рентгензнімки; копія свідоцтва про смерть, копія лікарського свідоцтва про смерть, посмертний епікриз у випадку смерті застрахованої особи; довідку з ДАІ, якщо страховий випадок відбувся внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; судове рішення або вирок суду; документи органів Державної служби України з надзвичайних ситуацій правоохоронних та інших компетентних органів); копії ІПН та документа, що посвідчує особу, одержувача страхової виплати; копія свідоцтва про право на спадщину (для спадкоємця застрахованої особи).
Отже, на момент розгляду справи судом позивач не виконала умови договору страхування, в частині надання документів необхідних для виплати страхового відшкодування. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити чи є позивач особою, якій належить право на отримання страхової виплати в контексті ст. 25 Закону України «Про страхування».
Крім того, суд погоджується з висновком страхової компанії, що станом на теперішній час неможливо достовірно встановити чи є дана подія, яка сталося страховим випадком в розумінні умов договору та підставою для виплати на підставі цього страхового відшкодування.
Так, згідно наданих до суду доказів (довідка про причини смерті, свідоцтво про смерть, витяг з ЄРДР) неможливо встановити обставини подій, внаслідок яких сталася смерть страхувальника та застрахованої особи, і саме внаслідок неправомірних дій третіх осіб. А тому, суд погоджується з відповідачем щодо зупинення відповідно до вимог п. 1.3.8 договору та необхідності з*ясування причини смерті, що можуть бути підставою для виплати страхового відшкодування, враховуючі і обставини, які викладені в ухвалі про затримання особи та обставини розпивання спиртних напоїв.
Ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Також, суд звертає увагу на те, що до суду не надано належних та допустимих доказів щодо укладення договору від 28.07.2015 року відповідно до вимог чинного законодавства та доказів щодо виконання його вимог сторонами (підписання договору, виплати страхових внесків).
А тому всі ці обставини свідчать про те, що станом на теперішній час, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та наданих до позову у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог, у зв*язку з чим суд відмовляє у їх задоволенні, як необґрунтовані та передчасні.
Стосовно позовних вимог про відшкодування 3% річних та інфляційного збільшення, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Згідно ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи ті обставини, що позивачем не доведено провини відповідача у простроченні грошового зобов*язання у даній справі, суд відмовляє у задоволенні цих позовних вимог за безпідставністю.
Відповідно до ч. 7 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідачем не заявлено вимог щодо компенсації судових витрат.
Керуючись ст. ст. 263,264,265,268 ЦПК України, суд,
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Харківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: