№ 207/2362/18
№ 2/207/1355/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Онищенко Н.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна.

В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачем вказано, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В 2017 році їй стало відомо, що накладено арешт на все майно, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності перебуває в арешті. Згідно даних АСВП встановлено, що 16.09.2009 року надійшов виконавчий документ 2н/438 від 19.06.2009 року про стягнення грошових коштів на користь ТОВ «Теплосервіс». Заборгованості перед ТОВ «Теплосервіс» немає, про що свідчить довідка ТОВ «ЄРЦ КП» №10918/2018-07-03/86661 від 03.07.2018 року.

Приймаючи до уваги той факт, що арешт на нерухоме майно був накладений з метою забезпечення стягнення боргу на підставі судового наказу, який на даний час виконано, вона звернулась до суду з позовом про зняття арешту з майна. Таким чином, перебування належного їй майна під арештом, порушує її право власності які встановлені та гарантовані Конституцією України та Цивільним кодексом України. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача державний виконавець Південного ВДВС м. Кам'янське ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 не заперечував проти зняття арешту, надав письмові пояснення, в яких підтвердив відсутність заборгованості позивачки перед ТОВ "Теплосервіс".

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено наступне.

ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта сформованої приватним нотаріусом ОСОБА_4, станом на 25.05.2018 року арешт на все майно, накладено постановою б/н 02.11.2009 року про арешт майна боржника, державним виконавцем Рудіною А.В., обтяження майна здійснено на підставі постанови про арешт майна б/н від 02.11.2009 року.

Згідно даних АСВП встановлено, що 16.09.2009 року надійшов виконавчий документ 2н/438 від 19.06.2009 року про стягнення грошових коштів на користь ТОВ «Теплосервіс».

Заборгованості перед ТОВ «Теплосервіс» немає, про що свідчить довідка ТОВ «ЄРЦ КП» №10918/2018-07-03/86661 від 03.07.2018 року.

Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Позивачка має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивачки.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 56, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 30, 76-89, 141, 223, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт зі всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №9768027.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 02.11.2009 року про арешт всього майна ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.К. Подобєд