УХВАЛА

про забезпечення позову

27 вересня 2018 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Тимощук О.Я., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів, із заявою про забезпечення позову -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів.

По даній справі відкрито провадження і вона призначена до розгляду.

Через канцелярію суду позивач подав заяву про забезпечення позову.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що 08 жовтня 2009 року між ним та ОСОБА_4 було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 08.10.2009 року було зроблено відповідний актовий запис за №33. У вказаному шлюбі вони придбали майнові права на трьохкімнатну квартиру проектний номер 84 (вісімдесят чотири), загальною площею 105,9 кв.м., на четвертому поверсі третього під»їзду другої черги будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по вул. С. Демянчука, 1а в м. Рівне Рівненської області. Факт придбання ними вказаних майнових прав підтверджується Договором про заміну сторони у Договорі відчуження майнових прав на обєкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28.05.2012 року (відступлення права вимоги) від 02.10.2013 року та Договором відчуження майнових прав на обєкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28.05.2012 року. Проте 22 грудня 2015 року його дружина, ОСОБА_4, без його відома та згоди відступила майнові права на квартиру для ОСОБА_5 згідно Договору про заміну сторони у Договорі відчуження майнових прав на обєкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28.05.2012 року (відступлення права вимоги). В подальшому ОСОБА_5 вказані майнові права переуступив для Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Градобуд» згідно Договору про заміну сторони у Договорі відчуження майнових прав на обєкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28.05.2012 року (відступлення права вимоги) від 20.02.2017 року. Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 87442681 від 18.05.2017 року квартира, загальною площею 105,9 кв.м., житловою площею 66,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101 була зареєстрована на праві власності за ТОВ «ІБК «Градобуд» державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області ОСОБА_6, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35248423 від 18.05.2017 року. В подальшому ТОВ «ІБК «Градобуд» 04.09.2018 року продало вказану квартиру для ОСОБА_2 згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого 04.09.2018 року ОСОБА_7, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області, зареєстрованого в реєстрі за №1084. Право власності за ОСОБА_2 було зареєстровано 04.09.2018 року ОСОБА_7, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 27766134, реєстраційним номером об»єкта нерухомого майна 101. Щоб унеможливити повернення майна 07.09.2018 року ОСОБА_2 передав вказану квартиру в іпотеку для ОСОБА_3 згідно Іпотечного договору, посвідченого 07.09.2018 року ОСОБА_8, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1743. Також 07.09.2018 року ОСОБА_8, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області, у зв»язку із посвідченням вказаного Іпотечного договору, було накладено заборону відчуження квартири до припинення (розірвання) договору, зареєстровану в реєстрі за №№1744, 1745, 1746, 1747.

Вважає, що такі договори є недійсними, оскільки не відповідають вимогам, передбаченим ст. 203 ЦК України, ст. ст. 60, 65 СК України, а тому вони підлягають визнанню недійсними відповідно до ст. 215 ЦК України із скасуванням відповідних записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Дослідивши матеріали заяви, оцінивши подані докази, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 08 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 08.10.2009 року було зроблено відповідний актовий запис за №33.

02 жовтня 2013 року за Договором про заміну сторони у Договорі відчуження майнових прав на обєкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28.05.2012 року (відступлення права вимоги) та Договором відчуження майнових прав на обєкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28.05.2012 року ОСОБА_4 придбали майнові права на трьохкімнатну квартиру проектний номер 84 (вісімдесят чотири), загальною площею 105,9 кв.м., на четвертому поверсі третього під»їзду другої черги будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по вул. С. Демянчука, 1а в м. Рівне Рівненської області.

22 грудня 2015 року ОСОБА_4 відступила майнові права на квартиру для ОСОБА_5 згідно Договору про заміну сторони у Договорі відчуження майнових прав на обєкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28.05.2012 року (відступлення права вимоги).

ОСОБА_5 вказані майнові права переуступив для Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Градобуд» згідно Договору про заміну сторони у Договорі відчуження майнових прав на обєкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28.05.2012 року (відступлення права вимоги) від 20.02.2017 року.

Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 87442681 від 18.05.2017 року квартира, загальною площею 105,9 кв.м., житловою площею 66,9 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Дем»янчука С. АкадемікаАДРЕСА_2, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101 була зареєстрована на праві власності за ТОВ «ІБК «Градобуд» державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області ОСОБА_6, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35248423 від 18.05.2017 року.

04 вересня 2018 року ТОВ «ІБК «Градобуд» продало вказану квартиру для ОСОБА_2 згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого 04.09.2018 року ОСОБА_7, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області, зареєстрованого в реєстрі за №1084. Право власності за ОСОБА_2 було зареєстровано 04.09.2018 року ОСОБА_7, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 27766134, реєстраційним номером об»єкта нерухомого майна 101.

07 версеня 2018 року ОСОБА_2 передав спірну квартиру в іпотеку для ОСОБА_3 згідно Іпотечного договору, посвідченого 07.09.2018 року ОСОБА_8, привтаним нотаріусом рівненського міського нотаріального округу, зареєсрованого в реєстрі за №1743. Також 07.09.2018 року ОСОБА_8, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області, у звязку із посвідченням вказаного Іпотечного договору, було накладено заборону відчуження квартири до припинення (розірвання) договору, зареєстровану в реєстрі за №№1744, 1745, 1746, 1747.

Як стверджує позивач, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, оскільки відповідач може переоформити право власності на вказане майно за відсутності в нього прав на це, до ухвалення рішення в справі, а для їх відновлення в майбутньому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи із встановлених обставин, суд дійшов висновку щодо наявності реальної загрози заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, оскільки відповідач ОСОБА_2 може відчужити дане майно третім особам, а також те, що вказану спірну квартиру він вже передав в іпотеку ОСОБА_3, який в будь-який час може звернути стягнення на дане майно в судовому чи позасудовому порядку.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Значення обовязковості виконання рішення суду висловлено в правовій позиції Європейського суду з прав людини в Рішенні у справі «Деркач та Палек проти України» (Заяви №№ 34297/02 та 39574/02) від 21 грудня 2004 року. Суд знову наголошує, що пункт 1 статті 6 пункту 1 ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (надалі Конвенція), яка ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 №475/97-ВР) гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обовязків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невідємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 (див. «Бурдов проти Росії», заява №589498/00, п. 34). Аналогічний висновок міститься і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції»", Reports of Judgments and Decisions, 1997-II, с. 510, п.40).

У справі Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) [ВП], §§ 83-86, Суд визначив, що застосування статті 6 до попередніх заходів залежить від виконання певних умов. По-перше, право, з приводу якого проводяться, як основні процедури, так і процедури щодо забезпечення розгляду справи, має бути «цивільним» відповідно до Конвенції. По-друге, має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право. Якщо попередній захід можна вважати ефективним для визначення цивільного права чи зобовязання у справі, незважаючи на термін його дії, застосовується стаття 6.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попереднім або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначенні застосування статті 6 (Mercieca and Others v. Malta, (Меркіка та інші проти Мальти) § 35).

Знову посилаючись на положення, сформовані у справі [GC] (Mercieca and Others v.Malta, (Меркіка та інші проти Мальти) [ВП], стаття 6 може бути застосована у випадках призупинення виконавчих проваджень за умовами, перерахованими вище (Central Mediterranean Development Corporation Limited v. Malta (no. 2) (Central Mediterranean Development Corporation Limited проти Мальти), §§ 21-23). 33. Стаття 6 застосовується до тимчасових проваджень, які проводяться з метою, яку переслідує і основне провадження, що була тимчасово призупинена, а тимчасова судова заборона безпосередньо застосовується і є основою для рішення суду (RTBF v. Belgium (RTBF проти Бельгії), §§ 64-65).

Крім того, невжиття відповідних заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду, що означатиме порушення в тому числі вимог пункту 1 ст. 6 § 1 Конвенції.

Виходячи з обставин, встановлених судом, достатнім та адекватним забезпеченням позову є вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборонити державним реєстраторам Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, та іншим особам, наділеним функціями державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо наступного нерухомого майна: квартира, загальною площею 105,9 кв.м., житловою площею 66,9 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Демянчука С. АкадемікаАДРЕСА_2, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101.

При цьому, такі способи заходу забезпечення позову відповідають обставинам справи та, водночас, вжиття таких заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.150, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову.

Накласти арешт на наступний обєкт нерухомого майна: квартира, загальною площею 105,9 кв.м., житловою площею 66,9 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Демянчука С. Академіка, будинок 1 а, кв. 84, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101.

Заборонити державним реєстраторам Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, майдан Просвіти, 2), та іншим особам, наділеним функціями державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо наступного нерухомого майна: квартира, загальною площею 105,9 кв.м., житловою площею 66,9 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Демянчука С. Академіка, будинок 1 а, кв. 84, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101.

Стягувач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця реєстрації: 90512, Закарпатська область, Тячівський район, с. Колодне, вул. Шевченка, 10, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Боржник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Боржник: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса місця реєстрації: Рівненська область, м. Рівне, вул. Р. Шухевича, 12 б, кв. 5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Копію ухвали направити в Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, майдан Просвіти, 2), Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Замкова, 22а) для виконання та сторонам для відома.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі протягом пятнадцяти днів апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_9