ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року

м.Суми

Справа №2-776/09

Номер провадження 22-ц/788/1318/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідач виконавчий комітет Миронівської сільської ради,

третя особа ОСОБА_2,

особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Апеляційного суду Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2009 року у складі судді Солдаткіна С.Г., ухвалене у м. Шостка,

в с т а н о в и в :

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2009 року встановлено факт належності за життя на праві власності ОСОБА_4, померлій 18 жовтня 2006 року, житлового будинку № 124 та прибудинкових споруд по вул. Горького в с. Шкирманівка Шосткинського району Сумської області і земельних ділянок загальною площею 0,27 га згідно з рішенням Миронівської сільради від 01 квітня 1994 року та 4,116 га згідно з державним актом на землю, серії СМ 104830 від 13 травня 2005 року, реєстраційний номер 69.

Встановлено факт прийняття спадщини, після померлої ОСОБА_4, за заповітом ОСОБА_5, а саме, житлового будинку № 124 та прибудинкових споруд по вул. Горького в с. Шкирманівка Шосткинського району Сумської області і земельних ділянок загальною площею 0,27 га та 4,116 га згідно з державним актом на землю, серії СМ 104830 від 13 травня 2005 року, реєстраційний номер 69.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті її брата ОСОБА_5, померлого 04 липня 2008 року, на житловий будинок № 124 та прибудинкові споруди по вул. Горького в с. Шкирманівка Шосткинського району Сумської області, на земельну ділянку загальною площею 0, 27 га за вказаною адресою та на земельну ділянку 4,116 га згідно з державним актом на землю, серії СМ 104830 від 13 травня 2005 року, реєстраційний номер 69.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 - особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та обовязки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 4,116 га та ухвалити нове судове рішення, яким визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не перевірено коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 Вказує, що 09 квітня 2002 року ОСОБА_4 на її імя було складено заповіт, відповідно до якого, ОСОБА_4 заповіла сертифікат на право на земельну частку (пай), який був нею отриманий 27 березня 1997 року в КСП «Зоря», серія СМ № 0253089. Зазначає, що після смерті ОСОБА_4 вона в установленому порядку прийняла спадщину.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України так інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ОСОБА_3 - ОСОБА_6, адвоката ОСОБА_7, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що 18 жовтня 2006 року померла ОСОБА_4 (а.с. 6).

Відповідно до довідки Миронівської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 09 липня 2008 року № 240, за життя ОСОБА_4 належав житловий будинок по вул. Горького, 124 у с. Шкирманівка (а.с. 11).

Згідно з рішенням Миронівської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 01 квітня 1994 року, ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,27 га, з яких 0,05 - для обслуговування будинку, 0,22 га для ведення підсобного господарства (а.с. 9). Також, ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка площею 4,116 га на підставі державного акту на земельну ділянку, серії СМ 104830 від 13 травня 2005 року, реєстраційний номер 69.

08 жовтня 2001 року ОСОБА_4 складено заповіт на імя ОСОБА_5, відповідно до якого вона заповіла йому усе майно. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 2670 (а.с. 8).

З довідки Миронівської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 09 липня 2008 року № 249 вбачається, що ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

04 липня 2008 року ОСОБА_5 помер (а.с. 7).

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1, мотивовано тим, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 є рідною сестрою померлого ОСОБА_5 і спадкоємцем другої черги за законом після його смерті, оскільки мати померлого не зверталась із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_3, яка не брала участі у цій справі, подала апеляційну скаргу і вважає, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про її права та обовязки.

Згідно з ч. 1 ст. 17 ЦПК України, визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 ст. 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження рішення, ОСОБА_3 посилалась на те, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2009 року порушено її право на спадкування, оскільки 09 квітня 2002 року ОСОБА_4, яка померла 18 жовтня 2006 року, на її імя було складено заповіт, відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла сертифікат на право на земельну частку (пай).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як убачається з матеріалів справи, 09 квітня 2002 року на користь ОСОБА_3 ОСОБА_4 складено заповіт, відповідно до якого, остання заповіла сертифікат на право на земельну частку (пай), який був нею отриманий 27 березня 1997 року в КСП «Зоря», серія СМ № 0253089 (а.с. 44).

За клопотанням ОСОБА_3, апеляційним судом витребувано з Шосткинської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, з якої вбачається, що 14 лютого 2007 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті тітки ОСОБА_4 Спадкове майно складається із земельної ділянки розміром 4,116 га, яка розташована на території Миронівської сільської ради Шосткинського району.

29 березня 2007 року ОСОБА_9 подано до Шосткинської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 (а.с. 103-110).

Отже, ОСОБА_3 у шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, тобто нею вчинені дії, які свідчать про прийняття спадщини у порядку, визначеному законом.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не встановлено коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4

Оскільки ОСОБА_3 не була залучена до участі у справі, а вирішення спору на користь ОСОБА_1 порушує її права, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати в частині визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом після смерті її брата, ОСОБА_5, померлого 04 липня 2008 року, на земельну ділянку площею 4,116 га згідно з державним актом на землю, серії СМ 104830 від 13 травня 2005 року, реєстраційний номер 69 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 4 частини 3 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 376, ст. ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2009 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом після смерті її брата, ОСОБА_5, померлого 04 липня 2008 року, на земельну ділянку площею 4,116 га згідно з державним актом на землю, серії СМ 104830 від 13 травня 2005 року, реєстраційний номер 69 та прийняти постанову.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 в цій частині вимог.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді :

ОСОБА_10

ОСОБА_11

ОСОБА_12