Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.

за участі

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 за участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Іллічівське» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 27 вересня 2016 року відповідач, керуючи транспортним засобом «Хюндай», д/н НОМЕР_1 по вул. Усенка в м. Києві, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Kіа Rio» д/н НОМЕР_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно звіту № 13331 про визначення вартості матеріального збитку від 26 січня 2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Kіа Rio» д/н НОМЕР_4 становить у розмірі 9 494,13 грн. Крім того, 24 вересня 2016 року позивач уклав попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу та мав намір продати автомобіль за 220 000,00 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 9 494,13 грн., упущену вигоду у розмірі 220 000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та витрати по сплаті судового збору.

Позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 13 838,32 грн., упущену вигоду у розмірі 33 631,80 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп., витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та витрати по сплаті судового збору.

20 жовтня 2017 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

10 січня 2018 року ухвалою суду залучено Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Іллічівське» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

11 квітня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 за участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Іллічівське» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

11 вересня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтрима. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник позивача ОСОБА_2 позов та пояснення позивача підтримав.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснювала ОСОБА_3

До суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.

У відповідності до вимог ст.2 ст.240 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних доказів з урахуванням розумного строку розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав. Пояснив, що страхова компанія не відмовила позивачу виплати страхове відшкодування. Крім того, позивачем не доведено упущену вигоду та розмір правової допомоги.

Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Іллічівське» у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Причини неявки не повідомив.

Допитаний свідок ОСОБА_6 пояснив, що домовився з позивачем про покупку автомобіля та дав завдаток у розмірі 8500 доларів США. Через пошкодження автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовився від укладення угоди.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

26 жовтня 2016 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 5).

Згідно звіту № 13331 про визначення вартості матеріального збитку від 26 січня 2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Kіа Rio» д/н НОМЕР_4 становить у розмірі 9 494,13 грн. (а.с. 6-24).

Згідно звіту № 13331/1 про визначення вартості матеріального збитку від 14 лютого 2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Kіа Rio» д/н НОМЕР_4 становить у розмірі 13 838,32 грн. (а.с. 104-120).

Згідно звіту № 13331/1 про визначення вартості матеріального збитку від 27 лютого 2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Kіа Rio» д/н НОМЕР_4 становить у розмірі 13 838,32 грн. (а.с. 122-140).

Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 13 838,32 грн.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях.

Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди.

Представник позивача на підтвердження позовних вимог посилався на скоєння відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого пошкоджено автомобіль позивача та заподіяно матеріальної шкоди.

Відповідач позовні вимоги не визнав повністю, оскільки цивільно-правова відповідальність на день дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Іллічівське» відповідно до полісу № АЕ6972752 від 06 лютого 2016 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Зі змісту полісу № АЕ/6972752 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Іллічівське» та відповідачем 06 лютого 2016 року вбачається, що ліміт страхового відшкодування становить у розмірі 50 000,00 грн. (а.с.50, 51).

Отже, оскільки покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, тому у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 13 838,32 грн. слід відмовити.

Позивач просить стягнути з відповідача упущену вигоду у розмірі 33 631,80 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 24 вересня 2016 року позивач уклав попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу та мав намір продати автомобіль за 220 000,00 грн.

На підтвердження позовних вимог позивач надав попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу від 24 вересня 2016 року (а.с. 25), розписку про отримання авансу за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу від 24 вересня 2016 року у розмірі 25 000,00 грн. (а.с.26), звіт № 13331 про визначення вартості матеріального збитку від 26 січня 2017 року (а.с. 6-24), звіт № 13331/1 про визначення вартості матеріального збитку від 27 лютого 2018 року (а.с. 122-140).

Як вбачається з п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Допитаний свідок ОСОБА_6 пояснив, що через пошкодження автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовився від укладення угоди.

Однак позивачем не доведено та документально не підтверджено розмір шкоди, а розраховано лише на підставі припущень, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача упущеної вигод у розмірі 33 631,80 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює у 5 000 грн. 00 коп.

При з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст.1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв'язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди.

У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Враховуючи роз'яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач у зв'язку з пошкодженням автомобіля та необхідністю проведення ремонту, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості.

Суд дійшов висновку, що діями відповідача спричинені позивачу моральні страждання, які пов'язані з пошкодженням транспортного засобу.

При визначенні розміру відшкодування, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд визначає у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 2 500,00 грн. В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

09 січня 2018 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях (а.с. 142-143).

Вартість витрат на правову допомогу позивач підтверджує описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом по договору № 1/18 про надання правової допомоги від 09 січня 2018 року (а.с. 178), актом приймання - передачі робіт (наданих послуг) від 11 вересня 2018 року (а.с.177), квитанцією № 1-1/18 від 10 січня 2018 року на суму 3 500,00 грн. (а.с.143) та квитанцією № 2-1/18 від 27 лютого 2018 року на суму 1 500,00 (а.с. 143).

Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Однак позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір гонорару у сумі 5 000,00 грн., оскільки в описі робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом по договору № 1/18 про надання правової допомоги від 09 січня 2018 року відсутнє зазначення часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

При визначенні розміру витрат з оплати правової допомоги суд приймає до уваги участь представника позивача в судових засіданнях 10 січня 2018 року, 19 березня 2018 року, 30 травня 2018 року та 11 вересня 2018 року протягом 1 год. 24 хв. та враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення витрат з оплати правової допомоги у розмірі 1 000,00 грн. В іншій частині слід відмовити.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на проведення автотоварознавчого дослідження.

На підтвердження вимог позивачем надано квитанцію товарний чек № 1333 від 01 лютого 2017 року на суму 600,00 грн. (а.с.24), квитанцію товарний чек № 13331/1 від 14 лютого 2018 року на суму 350,00 грн. (а.с.121), квитанцію товарний чек № 13331/2 від 02 березня 2018 року на суму 350,00 грн. (а.с.141).

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Разом з тим, за змістом п. 34.4 ст.34 цього Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Оскільки відповідно до положень п. 34.3 Закону страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження), тому позовні вимоги про стягнення з відповідача витрат на проведення автотоварознавчого дослідження задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 за участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Іллічівське» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди частково: Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: 03110, АДРЕСА_1, у відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовити.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2350,95 грн. (а.с.4), з яких за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 640,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір немайнового характеру за подання позовної заяви про стягнення моральної шкоди, виходячи з такого розрахунку.

Оскільки загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 2 500,00 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 320 грн. 00 коп.(2 500,00 грн. х100: 5 000,00 = 50% х 640,00 грн.).

Керуючись ст.ст. 14, 16, 22, 23, 979, 990, 999, 1166, 1167, 1187, 1192,1194 ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", п.п. 3, 5, 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 47 постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 142, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 за участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Іллічівське» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: 03110, АДРЕСА_1, у відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: 03110, АДРЕСА_1, у відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: 03110, АДРЕСА_1, судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва або до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 вересня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючий за адресою: 03110, АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Іллічівське», , юридична адреса: 01033, вул. Саксаганського, 38-б, м. Київ.

Суддя Н.Є.Арапіна