Справа № 495/7194/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

20 вересня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Заверюха В.О.,

при секретарі Скотикайло Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

09.08.2018 року ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_3, який померлий 13 жовтня 2000 року, був чоловіком ОСОБА_4, яка померла 04 жовтня 2017 року, а ОСОБА_4, яка померла 04 жовтня 2017 року є матірю ОСОБА_1; встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини, що скаладається з: ? частини квартири АДРЕСА_1, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, який померлий 13 жовтня 2000 року та визнати за ОСОБА_5 право власності на спадщину, а саме: квартиру АДРЕСА_2, що відкрилась після смерті ОСОБА_4, яка померла 04 жовтня 2017 року.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 13 березня 2000 року помер її батько - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3, яка належала померлому на праві спільної сумісної власності спільно з ОСОБА_4

Спадкоємницею ОСОБА_3 була його дружина ОСОБА_4. яка фактично прийняла спадщину, оскільки на час смерті ОСОБА_3 мешкала разом з ним за адресою: АДРЕСА_3 та вступила в управління та володіння спадковим майном, але не оформила своїх спадкових прав на 1/2 частку квартири після смерті чоловіка.

04 жовтня 2017 року померла мати позивача - ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло та 1/2 частки вказаної квартири, яку вона прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_3

Позивач зазначає, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_4 залишалося спадкове майно яке складається з квартири АДРЕСА_4, загальною площею 49,08 м2, житловою 32,58 м2.

Також ОСОБА_6 зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_4 за законом, оскільки син померлої ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 у встановленому законом порядку.

Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у звязку з тим, що неможливо встановити факт родинних відносин через наявністю розбіжностей в написанні прізвищ та факту фактичного прийняття спадщини спадкоємцями.

На підставі вищевказаного ОСОБА_5 просить задовольнити її позов.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2018 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.09.2018 року справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не зявилася. 20.09.2018 року від адвоката ОСОБА_7, яка діє в інтересах позивача на підставі договору про надання адвокатський послуг, надійшла заява, відповідно до якої вона просить справу розглядати за відсутності позивача та його представника.

Відповідач в судове засідання не зявився, по час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав на адресу суду відзив на позову заяву, відповідно до якого Білгород-Дністровської міської ради Одеської області просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Від ОСОБА_2 надійшла заява, відповідно до якої останній просить справу розглядати за його відсутності, крім того, як вбачається з його письмових пояснень, проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечує, просить його задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, 13 березня 2000 року помер батько Позивача - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №213960, актовий запис №207. (а.с. 10)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3, яка належала померлому на праві спільної сумісної власності спільно з ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду виконкому міської Ради 13 квітня 1994 року. (а.с.17, 18)

Спадкоємницею ОСОБА_3 була його дружина ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого повторно Новочунською сільською радою Чунського району Іркутської області 30 березня 1983 року, яка мешкала разом з ним за адресою: АДРЕСА_3 та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою КП «ЖЕО-1» №444 від 20.07.2018 року. (а.с. 11, 13, 14)

04 жовтня 2017 року померла мати позивача - ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №512398, актовий запис №1145. (а.с. 12)

Факт родинних звязків, а саме те, що ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_8 серії ІУ-УР №1154284, виданого 22.08.1963 року Білгород-Дністровським міськбюро ЗАГСОдеської області (а.с. 1), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 02.08.2018 року. (а.с. 15, 16)

Як вбачається з постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.07.2018 року, ОСОБА_1 відмовлено у звязку з тим, що нею не надані нотаріусу оригінали документів, які підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після померлого чоловіка, та оригінали документів, які підтверджують факт родинних відносин ОСОБА_1 ОСОБА_4.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР.

Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 534 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції закону 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що позивач, який є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв фактично, оскільки на день смерті спадкодавця та на час відкриття спадщини, користувався спадковим майном, здійснював всі необхідні платежі та внески, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом йому відмовлено.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем цілком обґрунтовано заявлені вимоги про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої, інший спадкоємець за законом першої черги - син померлої ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовився у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим позов ОСОБА_9 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 549 ЦК України в редакції закону 1963 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_3, померлий 13 жовтня 2000 року, був чоловіком ОСОБА_4, померлої 04 жовтня 2017 року, а ОСОБА_4, яка померла 04 жовтня 2017 року була матірю ОСОБА_1.

Встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини, що складається із: 1/2 частки квартири АДРЕСА_5, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, померлого 13 жовтня 2000 року.

Визнати за ОСОБА_10 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 04 жовтня 2017 року на квартиру АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя