Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17.10.2018 року Придніпровський районний суд міста Черкаси

у складі: головуючого судді Шиповича В.В.

секретаря судового засідання Василенко О.Г.

за участі позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника органу опіки та

піклування Молчанович Н.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

за участі Виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19.12.2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому посилалась на те, що вони з відповідачем проживали спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_6. Майже відразу після народження сина відповідач покинув сім'ю, припинив приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, просила позбавити його батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою від 15.01.2018 позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У визначений судом строк позивач усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 19.02.2018 відкрито провадження у цивільній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

24.04.2018 представником позивача, - ОСОБА_3 подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій представник позивача зазначала, що за спільною заявою батьків, поданою до органу реєстрації актів цивільного стану, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України, ОСОБА_5 був записаний батьком дитини. Позивачка з відповідачем проживають окремо із весни 2013 року, їх сімейні стосунки припинилися після народження сина. 09.06.2017 позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище із «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1». Син ОСОБА_6 проживає разом з матір'ю та її чоловіком у трикімнатній квартир в м. Черкаси. Створені належні умови для розвитку та навчання дитини, взаємовідносини в сім'ї позитивні. Відповідач життям дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у житті сина ОСОБА_6, коштів на утримання сина не надає та матеріально не підтримує, хоча має таку можливість, так як є працездатним. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача та її чоловіка. Аліменти на утримання сина відповідач не сплачує. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Позивачка ніколи не перешкоджала відповідачу у спілкуванні з дитиною та його участі в вихованні дитини, відповідач не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивача та сина ОСОБА_6, що свідчить про фактичну можливість виконувати батьківські обов'язки, покладені на нього законом.

Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на думку позивача, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Відповідач не забезпечує свого сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач взагалі не цікавиться життям своєї дитини, не відвідував і не відвідує її вдома, в дошкільному навчальному закладі, жодного разу дитина не отримала від нього дарунку на день народження. Це свідчить, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Дитина з 12.01.2016 року є членом громадської організації «Сімейний клуб «Щаслива родина», який відвідує разом з матір'ю, відповідач не приймає участі у вихованні дитини. За таких обставин позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати просила покласти на відповідача.

Ухвалою від 26.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги. Додатково суду пояснила, що в шлюбі з відповідачем вона не перебувала. Вони разом з відповідачем проживали в м. Москва однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ОСОБА_5 записаний батьком дитини на підставі його власної заяви, в якій він визнав себе батьком дитини. Після народження сина ОСОБА_6, вони припинили спільне проживання. Відповідач перші півроку телефонував, приїжджав, а потім зник. Після цього не цікавиться життям сина, не спілкується з ним та матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вона не чинить відповідачу перешкод в спілкуванні з сином. Раніше в судовому порядку аліменти на утримання сина вона не стягувала. 09.06.2017 року вона одружилась із ОСОБА_8 та її чоловік добре ставиться до ОСОБА_6. Син ОСОБА_6 вважає ОСОБА_8 своїм батьком. Останній раз ОСОБА_5 телефонував їй два місяці назад і вона повідомила, що подала до суду позов про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, на що ОСОБА_5 сказав, що йому це байдуже. Після цього зв'язку із відповідачем немає. Стан здоров'я її та дитини задовільний.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги.

Представник Виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування Молчанович Н.О. в судовому засіданні підтримала Висновок № 441/30-03-03 від 11.07.2018 про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6. Додатково пояснила, що ОСОБА_5 телефонував до органу опіки та піклування і під час спілкування висловив свою байдужість до вирішення питання про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, повідомив що на засідання комісії не з'явиться.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, був у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не подавав, відзив не подав.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача ОСОБА_5 повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи.

Суд заслухавши пояснення позивачки та її представників, представника органу опіки та піклування, допитавши свідка, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 - ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черкаси, його батьки - ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 09.06.2017 року (а.с. 9) 09.06.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 556 в Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на - ОСОБА_1.

Відповідно до Акту від 23.04.2018 року № 917 обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітнього, складеного комісією в складі: голови Комітету самоорганізації населення мікрорайону «Соборний» Ніконенка В.В., секретаря Комітету самоорганізації населення мікрорайону «Соборний» Макаєвої Б.В., члена Комітету самоорганізації населення мікрорайону «Соборний» Лободи Т.М., - за адресою АДРЕСА_1 проживає неповнолітній ОСОБА_6 з мамою та вітчимом. Родина проживає в трикімнатній квартирі. В квартирі тепло, затишно, зроблений ремонт та підтримується чистота і порядок. Дитині створені належні умови для розвитку і навчання. У дитини є окрема кімната з ліжком, письмовим столом, є комп'ютер та обладнаний ігровий куточок, наявні всі інші предмети побуту, які є необхідними для дитини. Дитина забезпечена харчуванням, одягнена чисто та охайно. З матір'ю та вітчимом дитина добре контактує, взаємини в сім'ї позитивні (а.с. 90).

Відповідно до довідки Громадської організації «Сімейний клуб «Щаслива родина» від 29.03.2018 року ОСОБА_1 з 12.01.2016 по теперішній час є членом громадської організації та разом із сином ОСОБА_6 відвідує заходи, що проводить дана організація. За весь час батька дитини працівники ГО не бачили та з ним не спілкувались. Від матері дитини неодноразово чули, що батько ОСОБА_6 разом з ними не проживає, не займається вихованням сина та не цікавиться його життям (а.с. 91).

Виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування відповідно до статті 19 Сімейного кодексу України надав письмовий Висновок №441/30-03-03 від 11.07.2018 щодо розв'язання спору (а.с. 88), в якому вважав доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 щодо малолітнього сина - ОСОБА_6, у зв'язку із тим, що ОСОБА_5 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню малолітнього сина протягом тривалого часу, свідомо діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавляючи її права на належне батьківське виховання.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10, пояснила, що позивачку ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_6 знає понад два роки. Рідного батька ОСОБА_6 вона ніколи не бачила. ОСОБА_6 вважає своїм батьком чоловіка ОСОБА_1, - ОСОБА_8.

Обов'язок батьків щодо виховання та розвитку передбачений ст.150 СК України.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, - мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином у судовому засіданні за результатами дослідження доказів наданих позивачем, встановлено що відповідач свідомо тривалий час (понад чотири роки) ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання сина ОСОБА_6. Відповідач не займається вихованням дитини, не проявляє до нього батьківської уваги та турботи, не приймає участі у житті сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, його навчання, не забезпечує йому необхідного матеріального утримання, не спілкується із сином, не надає дитині доступу до культурних та духовних цінностей, своєю поведінкою не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі. ОСОБА_6 фактично виховується іншим чоловіком, - ОСОБА_8, якого вважає за батька.

Суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування ОСОБА_5 своїми батьківськими обов'язками щодо сина ОСОБА_6 є наслідком винної поведінки відповідача. Доказів того, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_6 буде суперечити інтересам дитини, суду не надано.

Суд погоджується із Висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_5.

За таких обставин позовні вимоги позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню.

Згідно до ч. 2 ст. 166 СК України, - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3 ст. 166 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов'язаний нести витрати на утримання дитини.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України визначено, - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, - суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі..

З урахуванням обставин встановлених під час судового розгляду та вимог ст. 182-184 СК України суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню та необхідно визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі 1000 гривень на місяць, починаючи з 24.04.2018 року (дата звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів) і до ІНФОРМАЦІЯ_6, тобто до повноліття ОСОБА_6.

Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст. 141, 150, 155, 164, 166, 180, 181, 182, 184 СК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 353, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2) батьківських прав відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1).

Стягнути із ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) аліменти на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1) в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи із 24.04.2018 року і до ІНФОРМАЦІЯ_6, тобто до повноліття ОСОБА_6.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Рішення суду в межах суми стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2) на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкас протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Шипович В.В.

Вступна та резолютивна частини рішення суду складені і проголошені 17.10.2018. Повний текст рішення суду складено 25.10.2018.

Головуючий: В. В. Шипович