АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 648/2031/18 Головуючий в І інстанції Рибас А.В.
Номер провадження №22-ц/791/1329/2018 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Полікарпової О.М.
суддів:Воронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПрушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Рибас А.В. від 27 липня 2018 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6 до Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А

В липні 2018 року ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6 звернулася до суду із позовною заявою про зняття арешту з нерухомого майна, посилаючись на те, що в провадженні Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі Білозерський РВДВС ГТУЮ у Херсонській області) знаходилось виконавче провадження №39436949 про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі постанови державного виконавця від 22.03.2016 року було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_6 у межах суми боргу. Постановою державного виконавця Білозерського РВДВС ГТУЮ у Херсонській області від 03.06.2016 року вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу.

07.07.2016 року ОСОБА_7 написала заяву на ім'я начальника Білозерського РВДВС ГТУЮ у Херсонській області про те, що вона отримала аліменти від ОСОБА_6 за період з липня 2013 року по грудень 2015 року в сумі 14250,12 грн. та претензій до нього не має. Посилаючись на норми ч.2 ст.40, ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» вважає, що на даний час арешт на належне позивачеві майно накладено безпідставно, чим порушені майнові права останнього щодо розпорядження власністю. Внаслідок чого просила зняти арешт та заборону відчуження з усього майна, яке належить ОСОБА_6, що був накладений постановою державного виконавця Білозерського РВДВС ГТУЮ у Херсонській області від 22.03.2016 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2018 року у відкритті провадження в цивільній справі за вказаним вище позовом було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6 подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати дану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема зазначає, що згідно заяви стягувача ОСОБА_7 борг по даному виконавчому провадженню відсутній, при цьому його було погашено вже після повернення виконавчого листа стягувачу.

Крім того вказує на те, що письмовою відповіддю Білозерського РВДВС ГТУЮ у Херсонській області на їхнє з довірителем клопотанням про зняття арешту, їм було відмовлено, оскільки в переліку ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено право державного виконавця на зняття арешту в разі повернення виконавчого документа стягувачу. Тому вважає, що у даному випадку відсутні підстави для оскарження дій державного виконавця. При цьому судом першої інстанції не було досліджено всі обставини справи та безпідставно відмовлено у відкритті провадження по вказаній справі.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження у вказаній в справі на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із положень п. 2, 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за якими боржник не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. Зокрема, чинним процесуальним законодавством передбачений порядок оскарження дій державного виконавця шляхом подання відповідної скарги в порядку розділу VІІ ЦПК України.

Проте такі висновки суду зроблені передчасно, з помилковим застосуванням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Білозерського РВДВС ГТУЮ у Херсонській області перебував виконавчий лист №648/2674/13-ц виданий 15.08.2013 року Білозерським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 - 10.12.1997 року у розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2013 року і до повноліття дитини.

22.03.2016 року державним виконавцем Білозерського РВДВС ГТУЮ у Херсонській області винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_6 та оголошення заборони на його відчуження (а.с.25).

03.06.2016 року державним виконавцем Білозерського РВДВС ГТУЮ у Херсонській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі п.2, ч.1, ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.27).

Згідно з п.2, ч.1, ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При цьому в разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 вказаного Закону, виконавче провадження не є закінченим.

Листом від 25.05.2018 року за вих.№11004 старший державний виконавець Білозерського РВДВС ГТУЮ у Херсонській області Ємець Р.А. повідомив представника позивача ОСОБА_5 про відсутність підстав для скасування арешту, який накладений на підставі вищевказаної постанови, з посиланням на приписи ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.26).

Так ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

В усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59 вказаного Закону).

Виходячи із зазначеного державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Внаслідок чого колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що державним виконавцем не було допущено будь-якої бездіяльності та порушень ЗУ «Про виконавче провадження» при вирішенні заяви представника позивача ОСОБА_5 від 11.05.2018 року, оскільки обставини, які виникли в даній справі відносяться до інших випадків, за якими арешт може бути знятий за рішенням суду, як це передбачено ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже вказане свідчить про те, що позивач у передбачений законом спосіб звернувся до суду із даною позовною заявою за захистом свого порушеного права.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на викладені представником позивача в позові обставини уваги не звернув, не відкрив провадження по справі для з'ясування всіх обставин по справі, чим допустився помилки відмовивши апелянту у відкритті провадження на підставі п.1, ч.1, ст.186 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин постановлена з порушенням норм процесуального права ухвала суду підлягає скасуванню, а матеріали справи направленню до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд.

Керуючись ст. 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 27 липня 2018 року скасувати.

Матеріали справи передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 18.09.2018 року.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді підпис Л.П. Воронцова

підпис П.Я. Ігнатенко

З оригіналом згідно:

Постанова набрала законної сили 13 вересня 2018 року.

Копія постанови оформлена 18 вересня 2018 року.

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання О.В. Прушинська