ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 705/2113/18
провадження № 2/753/6926/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Цимбал І.К., при секретарі Леонтьєв В.В., з участю представників сторін ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про стягнення заборгованості -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва на розгляді знаодиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про стягнення заборгованості.

01.11.2018 року позивач подав заяву, про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_5, а саме: нежитлову будівлю складу, загальною площею 1694,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 24021040, транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 21113, 2002 року випуску та причіп ПГМФ, 2013 року випуску, оскільки на думку позивача, невжиття даних заходів може утруднити виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник позивача заяву підтримала, просила її задовольнити.

Представник відповідача, проти заяви заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд свіжіє. що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти дії.

Відповідно до ст. 153 ч. 5 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки у заяві про забезпечення позову не наведено обставин, які вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі може призвести до утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також не надано доказів, які дають підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає.

Керуючись статтею 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 47 Конституції України ст. ст. 149 - 152, 353 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

СУДДЯ: Цимбал І.К.