Справа № 629/5085/18
Провадження № 2/629/1753/18
20.11.2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Карщука Т.О., за участю секретаря Котяй А.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі продажу квартири від 25.03.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області їй на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н. 3АДРЕСА_1. Окрім неї, в даній квартирі зареєстровані її чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Проте, починаючи з серпня 2012 року ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає, особистих речей та майна, яке йому належить в квартирі немає, обовязки, які виникають з договору найму житла (квартири), покладені на нього, не виконує, участі у сплаті комунальних платежів не приймає, благоустроєм квартири не займається. Як власник квартири, вона ніяких договорів оренди, найму чи піднайму з відповідачем не укладала, ніяких обовязків перед ним не має. Жодних перешкод у користуванні квартирою вона йому не чинить, за захистом свого порушеного права на проживання відповідач ні до суду ні до інших державних органів не звертався. У звязку з реєстрацією відповідача за вказаною адресою, позбавляє позивача можливості вирішити питання щодо оформлення субсидії. В звязку з чим, позивач змушений звертатися до суду з позовом, в якому прохає визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, яка розташована за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н. 3АДРЕСА_1; не стягувати з відповідача судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом.
17.10.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, але ОСОБА_2 відзиву так і не надав.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач ОСОБА_1 згідно договору купівлі продажу квартири, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області 25.03.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1325 є власником однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н. 3АДРЕСА_1 (а.с.10,11,12).
В даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради від 23.08.2018 року (а.с.13).
З серпня 2012 року ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає, особистих речей та майна, яке йому належить в квартирі немає, участі у сплаті комунальних платежів не приймає, благоустроєм квартири не займається.
Із актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 08.11.2016 року, 20.10.2017 року та 07.04.2018 року, складених сусідами вбачається, що починаючи з серпня 2012 року відповідач ОСОБА_2 в квартирі за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н. 3АДРЕСА_1, не проживає (а.с. 14,15,18,17).
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені.
Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинна сплачувати з вини відповідача, тощо.
Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався.
Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі викладеного можливо зробити обґрунтований висновок про те, що відповідач був зареєстрований як член сімї власника житла, у спірній квартирі він відсутній та не проживає без поважних причин понад один рік, будь-які домовленості між відповідачем і власником житла відсутні. Отже, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та відповідають вимогам закону, тому суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 354 ЦПК України, ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, яка розташована за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н. 3АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженка м. Токмак Запорізької області, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, м-н. 3АДРЕСА_1.
Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, м-н. 3АДРЕСА_1.
Суддя Т.О.Каращук