Провадження № 22ц/782/368/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач)

суддів - Авлян Н.М., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Данько Л.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області (суддя Баронін Д.Б..)

від 22 березня 2018 року

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2

справа про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (відповідач 1), ОСОБА_2(відповідач 2) та просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19.10.2015 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 посвідченого приватним нотаріусом Єпіфанцевою Н.В. зареєстрованого в реєстрі за № 1449 та скасувати реєстрацію права власності на торгівельний павільйон та майданчик виносної торгівлі загальною площею 27,8 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 за вказаним договором.

На обґрунтування наведених позовних вимог позивач послалася на наступне:

10.05.2007 року між позивачем та відповідачем - Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» був укладений кредитний договір № 43-ЕС від 10.05.2007 року. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору предметом договору є надання заявнику кредитних коштів у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом 25 000 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10.05.2007 року, між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки. Згідно договору іпотеки заявник надав в іпотеку належне йому на праві приватної власності майно, а саме: торгівельний павільйон та майданчик виносної торгівлі загальною площею 27,8 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

14 лютого 2011 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області по цивільній справі № 2-2010/10 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 43-ЕС від 10.05.2007 року та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору № 43-ЕС від 10.05.2007 року та договору іпотеки від 10.05.2007 року недійсними, треті особи - Національний банк України, приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцева Н.В., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 43-ЕС від 10.05.2007 року було звернено стягнення на торгівельний павільйон та майданчик виносної торгівлі загальною площею 27,8 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу державного реєстру прав власності та наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. У жовтні 2015 року в ході проведення представником повідана дій щодо звільнення нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, від заставного майна та майна що належить позивачу на праві приватної власності, йому від представника відповідача стало відомо, що предмет іпотеки було реалізовано. На питання позивача щодо підстав реалізації та надання йому належним чином завірених копій документів щодо відчуження предмета іпотеки, йому було відмовлено без пояснень. Позивач вважає, що його права, передбачені статтею 38 Закону України «Про іпотеку» є порушеними, оскільки предмет іпотеки було відчужено без погодження та без відома про такі наміри іпотекодавця (позивача), без визначення ціни продажу предмета іпотеки. Оскільки між позивачем та відповідачем не узгоджувалось питання щодо ціни продажу предмета іпотеки, позивачу невідомо, якими цінами керувався відповідач під час його відчуження та чи відповідають вони дійсності, чи не занижена ціна продажу предмета іпотеки. Крім того, позивач зазначає, що після реалізації предмета іпотеки відповідач повинен був надати позивачу звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки, що не було здійснено, а тому позивачу неможливо встановити, чи погашено його борг, повністю чи частково, за рахунок предмета іпотеки і яка сума була отримана від такої реалізації. Позивач вважає, що відповідачем було порушено порядок реалізації предмета іпотеки, не узгодивши з позивачем ціни його позову. Також, в рішенні Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.02.2011 року по справі № 2-2010/10 не визначено початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, що є обов'язковим у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 (скаржник) звернувся з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 22 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до порушення прав позивача при реалізації предмета іпотеки щодо ціни позову, яка не була визначена в рішенні суду від 14.02.2011 року, а також ст.38 Закону України « Про іпотеку», тобто предмет іпотеки був відчужений без погодження та без відома про такі намірі з іпотекодавцем (позивачем), що на думку скаржника, є підставою для визнання цього договору недійсним.

ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явилися, надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, їх інтереси в апеляційній інстанції представляли їх представники.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України (в редакції 2017 року) рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення таким вимогам відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про іпотеку» встановлено спеціальні наслідки невиконання іпотекодержателем умов ч.1,6 ст. 38 Закону України « Про іпотеку» у вигляді відповідальності за відшкодування завданих збитків та відповідальності за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу від 19.10.2015 року недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також недодержанням ч. 1, 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з приводу чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що згідно копії свідоцтва право власності на нерухоме майно від 12.01.2007 року власником торговельного павільйону та майданчику виносної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1, був ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому від 09.01.2007 року. Право власності ОСОБА_1 на торговельний павільйон та майданчик виносної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1, було зареєстровано у Сєвєродонецькому міському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 13237106 від 16.01.2007 року.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.02.2011 року по справі № 2-2010/10 позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 4З-ЕС від 10.05.2007 року задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним поговором № 43-ЕС від 10.05.2007 року в сумі 282410,66 грн. (в еквіваленті 35765,23 доларів США) - звернуто стягнення на майно, яке зазначено в договорі застави № б/н від 10.05.2007 року, а саме: кондиціонер YАМАНА 2006 року; холодильна вітрина ВПХТ-1,2ПСО,8, 2006 року у кількості 2шт.; м'які меблі 2005 року; ваги DС6V, АС 220V 2006 року, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця;

- звернуто стягнення на торгівельний павільйон та майданчик виносної торгівлі загальною площею 27,8 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № б/н від 10.05.2007 року) ПАТ КБ «Приватбанк», що розташовано за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , з укладанням від імені відповідача ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу;

- стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору № 43-ЕС від 10.05.2007 року та договору іпотеки від 10.05.2007 року недійсними відмовлено.

Рішення за наслідками апеляційного перегляду було залишено без змін та набрало законної сили 15 листопада 2011 року.

З копії договору купівлі-продажу торговельного павільйону та майданчику виносної торгівлі від 19.10.2015 року вбачається, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» в особі директора відділення Луганської філії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Васильєва Костянтина Владиславовича на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду від 14.02.2011 року, яке набрало законної сили 15.11.2011 року, від імені ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_3 прийняла у власність павільйон та майданчик виносної торгівлі та зобов'язалась сплатити за нього певну суму. Торговельний павільйон та майданчик виносної торгівлі знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Купівля торговельного павільйону та майданчику виносної торгівлі відбулась за домовленістю сторін за суму 140 500,00 грн.

Відповідно п. 8 договору купівлі-продажу торговельного павільйону та майданчику виносної торгівлі від 19.10.2015 року оціночна вартість відчужуваного торговельного павільйону та майданчику виносної торгівлі згідно звіту про проведення незалежної експертної грошової оцінки нерухомості, виданого ПП «ЛІДЕС КОНСАЛТ» оцінювачем ОСОБА_6 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 444/15 від 26.05.2015 року, становить 140 500,00 гривень).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

За клопотанням представника позивача у приватного нотаріуса Сєвєродонецького нотаріального округу Луганської області було витребувано звіт про проведення незалежної експертної грошової оцінки нерухомого спірного майна, з якого встановлено, що вартість спірного майна (предмету іпотеки) становить 140 500 грн.

Предметом розгляду є визнання договору купівлі-продажу предмету іпотеки від 19.10.2015 року з підстав його невідповідності положенням ч.1,5 ст.203 ЦК України, а також недотримання ст.38 Закону України « Про іпотеку».

За змістом ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В силу ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

У зв'язку з наведеним, судова колегія погоджується з висновками суду, що Законом України «Про іпотеку» встановлено спеціальні наслідки невиконання іпотекодержателем умов ч.1,6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» у вигляді відповідальності за відшкодування завданих збитків та відповідальності за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Проте, невиконання цих умов, не є підставою для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу від 19.10.2015 року недійсним в розумінні ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України.

Інших підстав щодо недійсності вказаного спірного договору наведено не було.

Доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, оскільки фактично повторюють зміст позовної заяви, були предметом розгляду в суді першої інстанції та цим доводам судом першої інстанції були надані відповідні правові висновки, з якими судова колегія погоджується.

Отже, виходячи зі змісту апеляційної скарги та наведених у ній доводів, є підстави вважати, що ці доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, містять у собі суб'єктивне тлумачення обставин справи та вимог закону.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями сторін.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 - 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 21 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді: