Дата документу 09.10.2018
Справа № 334/8829/16-ц
Провадження № 2/334/471/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі : головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Кузьменко К.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" про визнання незаконним відключення від газопостачання та стягнення матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, у зв`язку із припиненням подачі природного газу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, з урахуванням уточненої позовної заяви до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" про визнання незаконними відключення від газопостачання та стягнення матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, у зв`язку із припиненням подачі природного газу, в якому вказала, що вона проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із сім`єю, яка складається з ОСОБА_4 (інваліда 2 групи) та ОСОБА_5 (студентка денної форми навчання). Вказана квартири знаходиться у спільній власності.

З травня 2015 року ТОВ "збут" розпочав постачання газу та надання послуг з газопостачання побутовим споживачам м.Запоріжжя. З цього часу вона та її сім`я є споживачами природного газу для побутових потреб: приготування їжі та підігріву води у проточному водонагрівачі, особовий рахунок № НОМЕР_1.

Станом на 25.10.2016 року заборгованість перед ТОВ "Запоріжгз збут" відсутня.

26.10.2016 року відповідачем було припинено газопостачання у її помешкання в квартиру АДРЕСА_1.

01.11.2016 року під час відвідування її помешкання представниками ПАТ "Запоріжзгаз" був складений "ОСОБА_5 про припинення/обмеження газопостачання", де причиною відключення зазначено "відмова споживача від встановлення лічильника газу…". Вона відмовилась від підписання акту, оскільки вважає, що його складено з порушенням розділу 5 "Порядок оформлення акта про порушення" постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494.

Позивач вважає дії відповідача з припинення газопостачання у квартиру АДРЕСА_1 незаконними, у зв`язку з чим їй завдано матеріальну шкоду та моральну шкоду.

Просить визнати дії ПАТ "Запоріжгаз" по відключенню природного газу від газопостачання незаконними, стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 1377,90 грн., збитки у розмірі 2338,39 грн., вартість придбання водонагрівача Ariston Blu Evo R 15/3 у розмірі 2179,00 грн., збитки на оплату додаткових обсягів споживання електроенергії 1002,45 грн. та моральну шкоду розмірі 18000,00 грн. Зобов`язати ПАТ "Запоріжгаз" поновити газопостачання та встановити за власні кошти лічильник природного газу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позов, просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник ПАТ "Запоріжгаз" ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позову, надав відзив на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.п.10 ч.1 Перехідних положень Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4, та зареєстровано три особи.

Нарахування за послуги з газопостачання за адресою позивача до 26.10.2016 року здійснювались за нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Газорозподільним підприємством 26.10.2016 року було заплановано встановлення лічильників газу у квартирі № 17. Про необхідність надання мешканцями вільного доступу до своїх помешкань було повідомлено за 7 днів.

26.10.2016 року у трьохповерховому будинку № 4 по вул. О.Кобилянської у м.Запоріжжя газорозподільним підприємством було припинено газопостачання на газовий стояк квартир № 13, 17, 21, з метою здійснення робіт по встановленню лічильників газу.

Споживачем квартири № 17 не було забезпечено вільного доступу ПАТ "Запоріжгаз" до свого помешкання для встановлення лічильника газ. У зв`язку із незабезпеченням вільного доступу представникам ПАТ "Запоріжгаз" та відмовою у встановленні індивідуального лічильника газу за рахунок ПАТ "Запоріжгаз", 01.11.2016 року представниками газорозподільного підприємства було припинено газопостачання за адресою позивача, що підтверджується копією акту про припинення газопостачання. Споживач від підпису в акті відмовився.

Втім, 02.11.2016 року працівниками ПАТЬ "Запоріжгаз" було відновлено газопостачання на вищевказаний газовий стояк, про що було складено відповідний акт.

В теперішній час у будинку № 4 по вул. О.Кобилянської у м.Запоріжжя всі квартири оснащені газовими лічильниками, окрім квартири позивача та квартири № 1.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467- V1 від 08.07.2010 року (який був чинний до 01.10.2015 року) з 01 липня 2015 року здійснено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.

З 01.11.2016 року введено в дію ОСОБА_6 України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року №329-VIII (далі ОСОБА_6), яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.

У відповідності до пп. 33 п. 1 ст. 1 Закону ринок природного газу це - сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу.

У відповідності до пп. 35 п. 1 ст. 1 Закону розподіл природного газу це - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

За приписами пп. 17 п. 1 ст. 1 Закону оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Підпунктом 32 п.1 ст.1 Закону визначено, що Регулятор це - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Статтею 4 Закону визначено, що Державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До компетенції Регулятора на ринку природного газу належить крім іншого затвердження кодексу газорозподільних систем; забезпечення дотримання операторами газотранспортних і газорозподільних систем, а також іншими суб`єктами ринку природного газу (крім споживачів) їхніх обов`язків згідно з цим Законом та іншими відповідними актами законодавства; затвердження та моніторинг виконання планів розвитку газотранспортних та газорозподільних систем; моніторинг виконання функцій та обов`язків суб`єктами ринку природного газу відповідно до положень цього Закону та інших актів законодавства щодо доступу до газотранспортних і газорозподільних систем. Регулятор має право: видавати обов`язкові для виконання суб`єктами ринку природного газу (крім споживачів) рішення; накладати санкції на суб`єктів ринку природного газу (крім споживачів), які порушили свої обов`язки відповідно до цього Закону та інших актів законодавства; розглядати скарги і вирішувати спори відповідно до статті 58 цього Закону;

У відповідності до п. 2 ст. 37 Закону оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором.

У відповідності до статті 38 Закону права та обов`язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

За пп. 11 ст. 1, п. 1 ст. 41 Закону, кодекс газорозподільних систем це - правила експлуатації та доступу до газорозподільної системи, що затверджуються Регулятором.

За приписами статті 40 Закону розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 1 Закону визначено, що:

- споживач це - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (пп.37 цієї статті);

- побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пп. 23 цієї статті);

- суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач (пп. 39 цієї статті).

У відповідності до вказаних приписів законодавства Публічне акціонерне товариство по газопостачання та газифікації «Запоріжгаз» з 01 липня 2015 року на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу серія АЕ № 642479 здійснює, зокрема в межах ліцензійної території Дніпровського району м.Запоріжжя виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Згідно Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем ПАТ «Запоріжгаз» серед, суб`єктів ринку природного газу, кваліфікується як Оператор газорозподільної системи.

У відповідності до статті 38 Закону права та обов`язки Оператора ГРМ, визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, у тому числі умови забезпечення комерційного приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів та обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі ринку природного газу визначено Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1379/27824.

Згідно до пункту 3 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об'єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептуваннядоговору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМта/або документально підтверджене споживання природного газу (п.7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ.

Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".

ОСОБА_6 визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобування.

За приписами п.п.3, 3 ст. 1 Закону, комерційний (приладовий) облік природного газу це визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягу споживання та/або реалізації природного газу, на підставі якого проводяться взаєморозрахунки між споживачами природного газу та суб'єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, а лічильник газу це - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам'ятовування та відображення об'єму газу, що проходить через нього.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані були забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням.

У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч.1 ст. 5 Закону, у разі відмови населення від встановлення суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, для підігріву води та приготування їжі з 01.012016 року.

Відповідно до положень глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494, який набрав чинності 27.11.2015 року, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припини/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживання (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 року № 285 та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу у таких випадках:

- несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;

- відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу";

- несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ;

- несанкціоноване відновлення газопостачання;

- визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених з надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Споживач зобовязаний допустити представників Оператора ГРМ на власні обєкти та не протидіяти їм при здійсненні заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу. При отриманні від Оператора ГРМ письмової вимоги про самостійне обмеження або припинення споживання (відбору) природного газу споживач зобовязаний виконати вимогу Оператора ГРМ та самостьшно обмежити або припинити споживання (відбір) природного газу.

Пломбування та розпломбувати газового обладнання на обєктах споживачів, що повязані з пршіиненням/обмеженшм або відновленням газопостачання (розподілу природного газу), виконуються Оператором ГРМ відповідно до вимог розділу VI Кодексу ГРМ.

При припиненні (відновленні ) газопостачання складається акт у двох примірниках, один з яких залишається споживачу.

Припинення (обмеження) газопостачання споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвертарної заглушки та їх опломбування.

При несанкціонованому відновленні газоспоживання, відмові в доступі до обєкта споживача представникам Оператора ГРМ для припинення газопостачання, у тому числі для локалізації чи ліквідації аварійної ситуації, а також після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу Оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання (розподіл природного газу) шляхом механічного відєднання газових мереж споживача від газорозподільної системи

Відновлення газопостачання здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та пяти календарних днів у сільській місцевості з а письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання.

Згідно з пунктом 3 глави 4 розділу IX кодексу ГРМ, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим) відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіденого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу ГРМ.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу III Кодексу ГРМ Оператор ГРМ повинен забезпечити попереджувальні заходи безаварійної експлуатації газорозподільних систем, а саме комплекс робіт, що виконується на підставі результатів технічного огляду або технічного обстеження газорозподільних систем, з метою забезпечення її подальшого безаварійного експлуатування шляхом проведення технічного обслуговування, поточного або капітального ремонтів.

У разі виникнення аварійної ситуації Оператор ГРМ зобовязаний вжити необхідних заходів, спрямованих на відновлення належної роботи газорозподільної системи.

Власник (баланеоутримувач та/або орендар (наймач) відповідає за технічний стан, безпечне користування газопроводами, газовими приладами, димовими та вентиляційними каналами.

Відповідно до пунктів 5.7, 5.8 та 5.10 глави 5 розділу V правил безпеки підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови: наявності витоків газу, несправної автоматики безпеки, несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів, відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах, самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання, не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем) технічного обслуговування згідно з вимогами п. 5.4 цієї глави. Не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації.

Власники житлових і громадських будинків, підприємств комунального та побутового обслуговування населення повинні, зокрема, забезпечувати безперешкодний доступ до всіх приміщень будинків представникам газорозподільного підприємства для проведення технічного обслуговування газового обладнання і перевірки приміщень на загазованість та за необхідності відключення газового обладнання; утримувати в належному до експлуатації стані фасадні та внутрішні газопроводи; своєчасно перевіряти етан і за потреби проводити ремонт димових і вентиляційних канатів, оголовків димоходів.

Пунктом 7.17 розділу VII правил безпеки визначено, що всі обєкти систем газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після їх ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресуванню повітрям. Пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресування не допускається.

Крім того, підпунктом 4 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на обєкт споживача (у тому числі побутового споживача) у випадку відмови споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За умовами п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1575цс16, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Покладаючи на відповідача обов'язок відшкодувати моральну шкоду, судам необхідно було враховувати, що ст. 1167 ЦК України регулює позадоговірні (деліктні) відносини.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі Договору розподілу природного газу, який є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Позивач з 01 липня 2015 року по теперішній час споживач та сплачував вартість спожитого природного газу, що є фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу.

З`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши надані ними докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до ч.7 ст. 141 ЦПК України позивачем не сплачувався судовий збір за вирішення вимог про захист прав споживачів, оскільки він звільнений від його сплати в порядку п.7 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому в цій частині судовий збір за розгляд судом справи слід віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 23, 611, 1167 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" " про визнання незаконним відключення від газопостачання та стягнення матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, у зв`язку із припиненням подачі природного газу відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається через Ленінський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ісаков Д.О.