КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/754/18
Провадження № 2-о/391/31/18

У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

23.10.2018 р.слище Компаніївка

Суддя Компаніївського районного суду Кіровоградської області Червонописький В.С., вивчивши матеріали заяви Органу опіки та піклування Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, заінтересована особа: Компаніївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про встановлення факту смерті,-

в с т а н о в и в:

До Компаніївського районного суду Кіровоградської області надійшла заява Органу опіки та піклування Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, заінтересована особа: Компаніївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про встановлення факту смерті .

Відповідно до ч. 3ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV цього Кодексу.

За п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану Факту смерті.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Зі змісту вказаної норми законодавства вбачається, що правом звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті особи наділені родичі померлого або їх представники. До заяви про встановлення факту додається копія відмови у проведенні державної реєстрації смерті та копія свідоцтва про смерть особи.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України має розглядатися судом за загальними правилами, передбаченими для розгляду заяв про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті(пункт 8 часини першої статті 256 ЦПК України), у тому числі щодо суб'єктів звернення у такій категорії справ.

Встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом РАЦСу зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Отже, зверненню до суду з заявою про встановлення факту смерті у певний час, має передувати звернення заявника до органу РАЦСу із заявою про реєстрацію смерті особи, водночас заявник додав до заяви лише відповідь Компаніївського РВ ДРАЦС про відсутність в архіві відділу та по Державному реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть ОСОБА_1, лише після одержання відмови органу РАЦСу у реєстрації факту смерті, заявник має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті особи в певний час.

Крім того заявником до заяви про встановлення факту смерті особи не додано: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, відмову у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_1, при цьому суд звертає увагу, що з наданої копії свідоцтва про смерть ОСОБА_1 вбачається, що останній помер 08 грудня 2006 року в м.Горлівка Донецької області, а отже на момент смерті м.Горлівка не належала до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснювали свої повноваження.

Як роз'яснено в пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського станув реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин, а також вказати вірну заінтересовану особу - орган РАЦСу.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подану без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, протягом 5 днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення даної заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Разом з цим суд роз'яснює, що, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175і 177 Цивільного процесуального кодексу України, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, та у відповідності до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 185 ЦПК України, дану заяву необхідно залишити без руху та встановити заявнику строк для усунення зазначених недоліків.

Оскільки відсутні підтвердження кожної обставини, зазначені у поданій заяві, суд приходить до висновку про необхідність залишити вказану заяву без руху.

Керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву Органу опіки та піклування Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, заінтересована особа: Компаніївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про встановлення факту смерті, залишити без руху.

Надати можливість заявнику виправити недоліки в строк не більше ніж десять днів з дня отримання заявником ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

У разі невиконання вимог суду щодо усунення вказаних недоліків, Ваша заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню.

Суддя В.С.Червонописький