АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/9/18 Номер провадження 22-ц/786/1917/18Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючийсуддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря Ачкасової О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника адвоката ОСОБА_3 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 червня 2018 року (час ухвалення рішення 18.06.2018 рік 16:39:40 год.- 19.06.2018 рік 08:12:21 год, дата виготовлення повного тексту рішення невідома) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, третя особа: ОСОБА_5.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, просила припинити право спільної часткової власності за ОСОБА_2 на 55/1 000 частки квартири АДРЕСА_1. Присудити на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну їй 55/1 000 частки вказаної квартири у розмірі 3 000 грн. з депозитного рахунку Комсомольського міського суду Полтавської області, на який було внесено ОСОБА_4 грошову суму коштів, що становить вартість частки ОСОБА_2, та визнати за позивачем право власності на спірну квартиру.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вона з відповідачкою не є членами однієї сім'ї, не проживають спільно та не ведуть спільного господарства, частка відповідача є незначною, не може бути виділена в натурі і спільне володіння та користування майна є неможливим.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено повністю.

Припинено правовласності за ОСОБА_2 на 55/1 000 частки квартири АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 вартість 55/1 000 частки квартири АДРЕСА_3 Полтавської областів сумі 3 000 грн. шляхом перерахування коштів у розмірі 3 000 грн. з депозитного рахунку ТУ ДСА України в Полтавській області (р/р 15950 банк в ГУДК у Полтавській області м.Полтава, , МФО 831019) на користь ОСОБА_2.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника, адвоката ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не встановив чи всі спадкоємці ОСОБА_5 прийняли спадщину та помилково виходив з наявності всіх підстав для припинення права на частку у спільному майні, що передбачені ст.365 ЦК України, та не звернув уваги на те, що таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам інших співвласників, а саме ОСОБА_2, оскільки вона не має іншого житла.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу від 22.07.2009 року був власником квартири житловою площею 17,5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.5).

15 листопада 2016 року у віці 60 років ОСОБА_5 помер, про що 16.11.2016 року складено Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області відповідний запис № 43 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Згідно рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.12.2017 року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 29.03.2018 року, за ОСОБА_2 визнано право власності на 55/1 000 частки квартири АДРЕСА_5 (а.с.6, 45-50).

Зазначеними рішеннями судів також встановлено, що ОСОБА_2 є громадянкою ОСОБА_6 Білорусь.

15.05.2018 року ОСОБА_4 внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА в Полтавській області 3 000 гривень (а.с.53).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира є неподільною, частка відповідача є незначною, спільне користування даним майном неможливе у зв'язку з напруженими стосунками між сторонами, а припинення права власності відповідача на частку у майні не завдасть істотної шкоди її інтересам.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-68цс14 від 02 липня 2014 року.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Як встановлено судом першої інстанції і не заперечується самою відповідачкою в апеляційній скарзі, що ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_6 не проживає, сторони у справі не є членами однієї сім'ї, спільне господарство ними не ведеться, що виключає можливість спільного володіння та користування нерухомістю.

Спірна квартира є річчю неподільною, виділення відповідачу частки, яка є незначною і складає 55/1 000, є також неможливим.

Встановивши, що відповідач не користується спірною квартирою, суд першої інстанції обґрунтованого вказав, що припинення права власності на належну їй частку у спірному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам.

Доводи апеляційної скарги про істотність завданої шкоди відповідачу з посиланням на відсутність у неї іншого житла не спростовані належними і допустимими доказами. В апеляційній скарзі зазначається, що позивач не надала суду доказів про відсутність чи наявність у відповідача іншого житла, проте така позиція суперечить принципу змагальності та правилам доказування у цивільному судочинстві (ст.12, ст.13, ст.81-83 ЦПК України). Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 приймала у часть у судових засіданнях суду першої інстанції, отже вона мала можливість подати суду докази про відсутність у неї іншого житла, проте не скористалася цим правом.

ОСОБА_2 фактично проживає за іншою адресою, про що сама не заперечує у своїй апеляційній скарзі.

Також не заслуговують на увагу посилання скаржника на те, що не встановив чи всі спадкоємці ОСОБА_5 прийняли спадщину, оскільки колегією суддів Апеляційного суду Полтавської області у своїй постанові від 29 березня 2018 року досліджено спадкову справу і визначено, що спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_5 є його донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.48 абзац 11) і дане рішення досліджено судом першої інстанції (а.с.82 зворот абзац 10).

Таким чином, на переконання апеляційного суду суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів кожної із сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника, адвоката ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17.09.2018 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов