Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю,

У С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 з 01.10.2011 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року. В обґрунтування позову зазначила, що нею в 2011 році був укладений договір довічного утримання з ОСОБА_3, який проживав в АДРЕСА_3, після чого позивачка в кінці вересня 2011 року переїхала до ОСОБА_3 За час спільного проживання між ними склались дуже добрі відносини, позивачка купувала та готувала їжу, сплачувала комунальні платежі, прибирала в квартирі, в них був спільний бюджет, у зв'язку з чим вони були об'єднані спільним побутом та мали взаємні права і обов'язки. За час спільного проживання ОСОБА_3 повідомив, що має заощадження на рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» і бажає залишити їх позивачці після своєї смерті, про що уклав відповідний договір з банком. ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_3 помер. У встановлений законодавством строк ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки не входить до кола спадкоємців, при цьому було роз'яснено про можливість звернення до суду із заявою про встановлення фату сумісного проживання. У зв'язку з чим, ОСОБА_1 звернулась з такими вимогами до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, де було витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_3 і виявлено, що з заявою про прийняття спадщини також зверталась ОСОБА_2, але згодом остання подала заяву, що до жодної із черг спадкоємців вона не належить, проте заяву про відмову від прийняття спадщини нею не подано. На підставі викладеного ОСОБА_1 була вимушена звернутись до суду.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім'єю підтримала.

Відповідачка ОСОБА_4, до судового засідання не з'явилась, надала заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала, а також підтвердила факт проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.315 ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, має для заявника важливе юридичне значення, а саме для оформлення спадщини за законом.

Так, судом встановлено, що 26.09.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_1 належну йому на праві приватної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно, що підтверджується самим договором, посвідченим 26.09.2011 року приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Варавою Н.П., зареєстрованим в реєстрі №3379.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 15.02.2017 року Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №139, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

За життя, 20.08.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений Договір №SAMDN25000737 (Вклад «Стандарт на 12 міс.»), згідно якого у ОСОБА_3 наявний в банку депозитний вклад на суму 26000,00грн.

Як вбачається з відповіді ПАТ «КБ «Приватбанк» на вищевказаному рахунку наявний залишок в розмірі 35006,23грн.

Також, згідно відомостей філії Чернігівського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк» від 20.03.2017 року на ім'я ОСОБА_3 відкриті наступні рахунки: компенсаційний №9155/19194 із залишком коштів 5140,15грн., НОМЕР_1, із залишком коштів 3,06грн., НОМЕР_2 із залишком коштів 50000,00грн. та компенсаційний НОМЕР_3 із залишком коштів 4905,60грн.

Згідно довідки №492 від 31.08.2017 року, виданої Виконавчим комітетом Ніжинської міської рад Чернігівської області, ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 з вересня 2011 року по теперішній час, оскільки здійснювала догляд за ОСОБА_3 до його смерті.

На підтвердження факту проживання позивачки разом з померлим, також надані договори про надання комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2, укладені від ім'я ОСОБА_1, а саме Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 22.11.2011 року, Типовий договір №47586 про надання населенню послуг з газопостачання від 22.11.2011 року та Договір №162 про користування електричною енергією від 23.11.2011 року.

Витрати по похованню ОСОБА_3 понесла позивачка ОСОБА_1, що підтверджується доданою до матеріалів справи накладною №41 від 15.02.2017 року на придбання товарів для поховання, в тому числі гробу і хреста, на загальну суму 4865,00грн., а також договором-замовленням на організацію та проведення поховання від 16.02.2017 року.

Як убачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріусу від 18.08.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з грошових вкладів, розміщених в АТ «Ощадбанк» та ПАТ КБ «Приватбанк», у зв'язку з відсутністю підстав для закликання до спадкоємства за законом, що полягає у відсутності документів, які підтвердили б факт родинних відносин із спадкодавцем ОСОБА_3

Згідно відомостей, наявних у спадковій справі після смерті ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини також зверталась ОСОБА_2, яка згодом подала заяву, що до жодної із черг спадкоємців вона не належить, проте заяву про відмову від прийняття спадщини нею не подано

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За час життя, спадкодавець не склав заповіт як розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті, а тому спадкування його всіх прав та обов'язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово та кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 1264 ЦК України захищаються права тих осіб, яких спадкодавець вважав своєю сім'єю і які проживали з ним впродовж тривалого часу. Цей строк встановлюється в п'ять років, тобто, досить тривалий час, за який сторони ведуть спільне господарство, надають допомогу один одному.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт сумісного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 в період більш ніж п'ять років до смерті останнього та приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених вимог разом із встановлення даного факту в судовому порядку.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76, 77, 81, 263-265, 315 ЦПК України, ст.ст.1217, 1258, 1259, 1264 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 01.10.2011 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.В. Пустовойт