Справа № 219/6473/18
Провадження № 2/219/2216/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2018 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Конопленко О.С.
за участю секретаря Троян Л.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, з боку позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
19 червня 2018 року ОСОБА_1, місце проживання якої: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить: визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що їй, третім особам які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, з боку позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 належить на підставі договору міни від 4 вересня 1996 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. У зазначеному будинку зареєстрований колишній чоловік позивача - ОСОБА_2, з яким рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року шлюб розірвано. Відповідач ще до розірвання шлюбу виїхав із будинку та більш ніколи не проживав за місцем реєстрації. У зв'язку з підвищенням тарифів на сплату комунальних послуг позивач та треті особи не мають можливості сплачувати комунальні платежі, з огляду на що постало питання отримання субсидії. Проте, враховуючи, що зв'язок з відповідачем втрачений, позивач вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.
Судове засідання, призначене на 11 годину 00 хвилин 06 вересня 2018 року, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 вересня 2018 року відкладене на 25 вересня 2018 року на 09 годину 00 хвилин у зв'язку з неявкою відповідача.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, надала суду заяву про розгляд справи без її участі з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, що заочного розгляду справи не заперечує.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою їх міста проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 27 серпня 2018 року та 28 серпня 2018 року на адресу суду від них надійшли заяви, згідно яких вони не заперечують щодо задоволення позовних вимог та просять справу розглядати без їх участі.
При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).
Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивачта треті особи є власниками будинку АДРЕСА_1, на підставі договору міни житлового будинку на квартиру від 04 вересня 1996 року (а.с. 12).
В свою чергу, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої судом 25 вересня 2018 року за № 138944114, інформація відносно будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у зазначених реєстрах відсутня (а.с. 56).
Згідно довідки № 5764/16-12 від 19 червня 2018 року, виданої в.о. старости Соледарської міської ради ОСОБА_7 та начальником відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради ОСОБА_8, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач, відповідач, треті особи, а також ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).
З акту про встановлення факту проживання від 19 червня 2018 року, складеного комісією у складі: в.о. старости Соледарської міської ради ОСОБА_7, соціально працівника Соледарської міської ради ОСОБА_10 та спеціаліста із загальних питань Соледарської міської ради ОСОБА_11, вбачається, що у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, але за вказаною адресою не проживає з березня 2013 року, що підтверджують сусіди: ОСОБА_12, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, та ОСОБА_13, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 17).
З копії заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року, яке 2 вересня 2014 року набрало законної сили, вбачається, що шлюб між позивачем та відповідачем розірваний (а.с. 18).
Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.
При розгляді справи судом встановлено, що відповідач користувався житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, до березня 2013 року, тобто у вказаному будинку відповідач не проживає понад шість місяців.
Враховуючи викладене, суд вважає, що факт відсутності відповідача у вищезазначеному будинку без поважних на те причин знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в сумі 704,80 гривень.
Керуючись статтями 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, місце проживання якого: АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4, виданий Артемівським РВ УМВС України в Донецькій області 26 березня 1997 року, на користь ОСОБА_1, місце проживання якої: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.С.Конопленко