Провадження № 2/752/5141/18
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

24.09.2018 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Конельської А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 від свого імені та від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що вона, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є на даний час законними власниками вказаної квартири. В ньому зареєстрований відповідач - її син, який в 2007 році подарував їй свою частину кваритри. Однак, з початку 2015 року син в квартирі не проживає, участі в утриманні квартири та сплаті за комунальні послуги не приймає. Вона змушена сплачувати комунальні платежі за відповідача, який вже тривалий час не мешкає в квартирі, що порушує її права, за захистом яких вона звернулась до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з»явилась. Падала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та позов задовольнити в повному обсязі з викладених в ньому підстав.

Відповідач в судове засідання не з»явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З клопотаннями та відзивом на позов до суду не звертався.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.04.1998 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, та членам її сім'ї - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частинах (а.с.7).

Відповідно до договору дарування частини квартири від 27.07.2007 року, ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 ? частини квартири АДРЕСА_1. Вказаний договір зареєстрований у встановленому законом порядку (а.с.8-9).

На даний час в квартирі зареєстровані її власники ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також відповідач у справі - ОСОБА_4

Однак, відповідач ОСОБА_4 фактично з 2015 року в житловому приміщенні - квартирі АДРЕСА_1, - не мешкає, що підтверджується відповідним актом від 29.05.2018 року (а.с.10).

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Статтею 47 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

До цих правовідносин належить застосовувати ч. 2 ст. 405 ЦК України, якою передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім'ї. Право члена сім'ї власника квартири на користування квартирою існує лише до тих пір поки право власності на квартиру не припинене, а при втраті права власності членом сім'ї на квартиру, при відсутності відповідного договору з новим власником припиняється й право членів колишнього власника на користування цією квартирою.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що на даний час позивач та особи в інтересах яких вона діє є законними власниками квартири АДРЕСА_1, а зареєстрований в цій квартирі відповідач тривалий час фактично в ній не проживає, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 141, 263, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, ст.ст. 317, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 (громадянина України, ідентифікаційний код НОМЕР_1), - таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий Н.П. Чередніченко