Номер провадження: 22-ц/785/6486/18
Номер справи місцевого суду: 2/1522/8516/11
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

від позивача публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - не зявились,

від відповідача ОСОБА_2 не зявились,

переглянувши цивільну справу №2/1522/8516/11 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 5 червня 2018 року у складі судді Науменка А.В., -

в с т а н о в и в :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 7 грудня 2011 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 523302,71 грн., судові витратив сумі 1820,00 грн. (а.с.48-49).

22 травня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» подано заяву про поновлення пропущеного строку для предявлення виданого у справі №2/1522/8516/11 виконавчого документа до виконання. Заяву мотивовано здійсненням всіх передбачених законодавством дій для отримання виконавчого документа, як то поданням заяви про видачу рішення суду та оригіналу виконавчого листа (вхідний номер канцелярії суду №62527 від 4 вересня 2012 року), не надісланням судом виконавчого листа стягувачу рекомендованим поштовим відправленням у порушення пункту 29.34 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом №173 ДСАУ.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 5 червня 2018 року в задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання відмовлено. Відмову у задоволенні заяви обґрунтовано відсутністю обєктивних даних про втрату оригіналу виконавчого документа та недостатністю обґрунтування поважності причин та наявності підстав для поновлення строку (а.с.79).

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить ухвалу скасувати, прийняти нову постанову про задоволення заяви.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права полягає у невидачі судом виконавчого листа в установленому законом порядку, що є виключною та достатньою обставиною для поновлення строку на предявлення його до виконання.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 7 грудня 2011 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи №2/1522/8516/11, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 523302,71 грн., судові витратив сумі 1820,00 грн. (а.с.48-49).

Судове рішення в апеляційному порядку не переглядалось.

Згідно супровідного листа 28 лютого 2012 року Приморським районним судом м. Одеси направлено ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 копію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 7 грудня 2011 року у справі №2/1522/8516/11, дані про отримання адресатами надісланої кореспонденції в справі відсутні (а.с.50).

4 вересня 2012 року представником ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3, діючим на підставі Довіреності ПАТ «Укрсоцбанк» від 7 липня 2012 року строком дії до 31 грудня 2012 року, подано до Приморського районного суду м. Одеси заяву про видачу копії судового рішення та оригіналу виконавчого листа (а.с.51, 52).

Таким чином, поданням заяви від 4 вересня 2012 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» здійснив передбачені законодавством дії для отримання виконавчого документа.

Згідно пункту 29.34 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом від 17 грудня 2013 року №173 ДСАУ, виконавчі листи реєструються в журналі обліку виконавчих документів, виданих судом; у разі особистої явки стягувача виконавчий лист видається йому під підпис, в іншому випадку виконавчий лист разом із супровідним листом надсилається стягувачу рекомендованим поштовим відправленням; повернутий без вручення стягувачу виконавчий лист разом із конвертом приєднується до справи; у разі повторного звернення стягувача до суду йому видається виконавчий лист (такі ж положення містились і в пункті 16.6.3 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді від 24 липня 2006 року №860/12734).

Заява від 4 вересня 2012 року представника ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу копії рішення суду та оригіналу виконавчого листа відмітки представника ПАТ «Укрсоцбанк» про отримання судового рішення та оригіналу виконавчого листа не містить (а.с.51, 52).

Доказів надсилання рекомендованим поштовим відправленням виконавчого листа стягувачу разом із супровідним листом матеріали справи №2/1522/8516/11 не містять.

27 лютого 2018 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4, діючий на підставі Довіреності ПАТ «Укрсоцбанк» від 20 листопада 2017 року строком дії до 20 листопада 2018 року, ознайомився з матеріалами справи №2/1522/8516/11; 16 березня 2018 року представником ОСОБА_4 подано заяву про видачу виконавчих листів, які ним отримано особисто під підпис 4 травня 2018 року (а.с.53-64).

Таким чином, докази видачі/отримання (надіслання) виконавчих листів ПАТ «Укрсоцбанк» до 16 березня 2018 року в справі відсутні, пропуск строку для предявлення виконавчого документа до виконання зумовлений невиконанням вимог пункту 29.34 вищевказаної Інструкції з діловодства; невидача виконавчого листа судом є виключною та достатньою обставиною для поновлення строку на предявлення його до виконання.

Діюче законодавство не містить переліку обставин, що підлягають врахуванню судом при вирішенні питання відновлення пропущеного строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку має оцінити доводи, що наведені в обгрунтування заяви про відновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання, та зробити висновок щодо поважності чи не поважності причини пропуску строку.

Суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обовязковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рушення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст.129-1 Коституції України).

Виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

За змістом визначеного статтею 18 ЦПК України імперативного припису судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно допуску до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуації, що суперечить принципу верховенства права, який договірні держави зобовязались поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі про Греції» (Hornsby v. Greece), рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 5 липня 2012 року вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішення не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобовязана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обовязок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконує вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

З огляду на викладене, причини пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання є поважними, що має наслідком поновлення пропущеного строку. Остаточне судове рішення не може залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін, в даному випадку на шкоду стягувача ПАТ «Укрсоцбанк».

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 5 червня 2018 року скасувати.

Заяву публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання задовольнити.

Поновити пропущений строк для виконання виконавчого листа №2/1522/8516/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 523302,71 грн. та судових витрат в сумі 1820,00 грн. на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 7 грудня 2011 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 5 листопада 2018 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

ОСОБА_5