Єдиний унікальний номер 243/1892/18 Номер провадження 22-ц/4804/200/18

Номер провадження 22-ц/4804/200/18 Доповідач Канурна О.Д.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2018 року м. Бахмут
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Канурної О.Д.
суддів: Кішкіної І.В., Соломахи Л.І.
секретар Самойленко Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом здоровю при виконанні трудових обовязків на виробництві за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2018 року, (справа № 243/1892/18, суддя Хаустова Тетяна Анатоліївна),
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом здоровю при виконанні трудових обовязків на виробництві.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що виконуючи договірні трудові відносини на підприємстві 21 лютого 2006 року, він отримав виробничу травму хребта. Після чергових оглядів МСЕК, остання дата огляду 15.08.2012 року його визнано інвалідом I групи від трудового каліцтва з втратою 100 % ступеня професійної працездатності з потребою у додаткових видах медичної та соціальної допомоги безстроково.
За наслідками важкої травми хребта, а саме перелом тіла LI хребта з ушкодженням спинного мозку, в'яла нижня параплегія, порушенням систем організму функцій тазових органів та ін., МСЕК видані довідки від 15 серпня 2012 року та від 15 серпня 2012 року, відповідно яких йому встановлена потреба у додаткових видах медичної та соціальної допомоги а саме: «постійному сторонньому догляді, постійному побутовому догляді».
З 19 червня 2006 року позивач перебував на обліку у Відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Красний Луч (після перейменування місто Хрустальний) Луганської області, де знаходиться його особиста справа як потерпілого на виробництві.
У звязку з проведенням АТО, на території тимчасово не підконтрольної Україні, було припинено фінансування органів влади, зокрема Відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Красний Луч, Управління Державної казначейської служби у м. Красний Луч Луганської області, позивач змушений був покинути своє місце проживання та з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2014 року знаходився на обліку як потерпілий на виробництві у Відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві м. Ізюм Харківської області. З 01 листопада 2014 року по 30 червня 2016 року позивач знаходився на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду у Кременчуцькому районі Полтавської області, з 01 липня 2016 року знаходиться на обліку в Фонді соціального страхування у м. Словянськ Донецької області, зареєстрований як внутрішньо переміщена особа в м. Словянськ Донецької області по вул. Кутузова, 6.
Відповідачем позивачу щомісячно здійснювалося відшкодування на постійний сторонній догляд та побутове обслуговування.
В січні 2016 року відповідачем на його рахунок не було перераховано кошти по повному відшкодуванню шкоди, завданої каліцтвом здоровю при виконанні трудових обовязків на виробництві, а саме: витрати на постійний сторонній догляд та побутове обслуговування, хоча до січня 2016 року відповідачем щомісячно здійснювалося відшкодування на постійний сторонній догляд та побутове обслуговування.
Згідно з уточненою позовною заявою, позивач просив суд визнати незаконними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області стосовно несвоєчасного та не в повному обсязі відшкодування витрат на постійний сторонній догляд та побутового обслуговування; скасувати Постанову Фонду від 29.01.2016 року № 1613/9846/9846/329 «Про припинення щомісячних виплат на медичну та соціальну допомогу», стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області відшкодування витрат на постійний сторонній догляд та на побутове обслуговування у сумі 6309 грн., а також моральну шкоду у розмірі 8000 грн.
Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом здоровю при виконанні трудових обовязків на виробництві, задоволені частково.
Визнано незаконними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області стосовно несвоєчасного та не в повному обсязі відшкодування витрат на постійний сторонній догляд та побутового обслуговування.
Скасовано Постанову Відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві України у Кременчуському районі Полтавської області від 29 січня 2016 року № 1613/9846/9846/329 «Про припинення щомісячних виплат на медичну та соціальну допомогу» ОСОБА_1.
Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на постійний сторонній догляд та на побутове обслуговування у сумі 6309 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Додатковим рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 17 липня 2018 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області судовий збір у розмірі 1114,08 грн. до державного бюджету.
З вказаним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2018 року не погодився відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області та оскаржив його в апеляційному порядку.
В обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права, не враховані норми чинного законодавства України та обставини, які є важливими для правильного вирішення справи по суті.
Відповідач просить апеляційний суд скасувати рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2018 року в частині стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 2000 грн.
В судове засідання Донецького апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не зявився, направив до Донецького апеляційного суду заяву про розгляд справи в його відсутність.
В судове засідання Донецького апеляційного суду представник відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
України у Полтавській області задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відшкодування моральної шкоди. В частині визнання незаконними дій Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області стосовно несвоєчасного та не в повному обсязі відшкодування витрат на постійний сторонній догляд та побутового обслуговування, скасування Постанови Відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві України у Кременчуцькому районі Полтавської області від 29 січня 2016 року № 1613/9846/9846/329 «Про припинення щомісячних виплат на медичну та соціальну допомогу» ОСОБА_1, стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на постійний сторонній догляд та на побутове обслуговування у сумі 6309 грн. рішення не оскаржується.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24.10.2008 року, передбачено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини 2 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру враховуються вимоги розумності і справедливості.

Також відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами) передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено права позивача, як людини з інвалідністю від трудового каліцтва, внаслідок чого він тривалий час позбавлений належних йому за законом постійного стороннього догляду та побутового обслуговування.

Донецький апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки суд прийшов до висновку про наявність вини відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області у несвоєчасному та не в повному обсязі відшкодуванням витрат на постійний сторонній догляд та побутове обслуговування, то у звязку з цим моральна шкода підлягає стягненню з відповідача.

Вказане вище повністю узгоджується з висновками, викладеними в Ухвалах колегій суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року №242/1777/16-ц та від 04 жовтня 2017 року №520/16077/13-ц.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року №1105-XIV, Фонд фінансує застрахованих осіб із акумульованих страхових внесків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди не є страховою виплатою та не підлягає стягненню, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції стягнув моральну шкоду з відповідача не на підставі вказаного вище Закону, а керуючись статтею 23 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, яка завдана протиправними рішеннями відповідача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2018 року в частині відшкодування моральної шкоди і задоволення апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, немає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області залишити без задоволення, рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2018 року в частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 24 жовтня 2018 року

Суддя О.Д.Канурна