ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/1513/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, що розглядаються в порядку цивільного судочинства
У Х В А Л А

02 листопада 2018 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з цивільних справ ОСОБА_1, розглянув в порядку підготовки до апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2018 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2, зацікавлена особа ОСОБА_3 на неправомірні дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального у правління юстиції в Харківській області ОСОБА_4 щодо розрахунку заборгованості по сплаті аліментів,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2018 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_2, зацікавлена особа ОСОБА_3 на неправомірні дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального у правління юстиції в Харківській області ОСОБА_4 щодо розрахунку заборгованості по сплаті аліментів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції 24 жовтня 2018 року ОСОБА_2 безпосередньо до суду апеляційної інстанції подано апеляційну скаргу.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року.

Статтею 355 ЦПК України встановлено, що апеляційні скарги подаються безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 15.3 п. 15 статті 1 Перехідних положень ЦПК України, який набув чинності 15 грудня 2017 року, розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційнотелекомунікаційної системи.

Згідно з п. 9, пп. 15.5 статті 1 Перехідних положень ЦПК України, який набув чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Особа, яка подає скаргу, вправі очікувати застосування норм процесуального законодавства (статті 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України), які надають їй право як безпосереднього подання апеляційної скарги до апеляційного суду, так і подання апеляційної скарги через місцевий суд. Протилежне тлумачення норм процесуального законодавства (статті 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України) матиме наслідком порушення судами статті 6 Конвенції ЄСПЛ в контексті «права на справедливий суд».

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року по справі 514/134/17 зазначено, що відсутність на даний час Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи жодним чином не створює перешкоди учасникам провадження та апеляційному суду в поданні та прийнятті апеляційних скарг у паперовій формі безпосередньо до апеляційних судів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Однак, за відсутності справи в Харківському апеляційному суді до початку функціонування ЄСІТС не можливо вирішити питання про відкриття провадження у справі у передбаченому ст.ст. 357-359 ЦПК України порядку.

За таких обставин дана справа підлягає витребуванню із Московського районного суду м. Харкова для вирішення питання про відкриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2018 року.

Питання про відкриття апеляційного провадження по справі буде вирішуватися після надходження цивільної справи до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 355 ЦПК України, статтею 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в :

Витребувати із Московського районного суду м. Харкова цивільну справу №2-7359/09 (643/10060/17) за скаргою ОСОБА_2, зацікавлена особа ОСОБА_3 на неправомірні дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального у правління юстиції в Харківській області ОСОБА_4 щодо розрахунку заборгованості по сплаті аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя: В.Б. Яцина