Справа № 351/1571/18
Номер провадження №2/351/704/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собка В.М.,

з участю секретаря Нагірняк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що господарство, яке знаходиться по вул. Шевченка, 25 в с. Драгасимів, Снятинського району, Івано-Франківської області станом на 15.04.1991 р. відносилось до суспільної групи «колгосний двір». На підставі рішення Снятинської районної ради від 11.10.1989 р. 04.11.1989 р. було видано свідоцтво про право власності на голову колгоспного двору ОСОБА_3 До складу вищезазначеного колгоспного двору входило четверо осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_1- позивачка по справі, ОСОБА_4- чоловік позивачки, ОСОБА_5, дочка позивачки- відповідачка по справі. 01.01.2009 р. ОСОБА_4 помер і належну йому частку успадкувала позивачка, яка являється дружиною померлого. 16.12.2017 р. померла ОСОБА_3, яка посвідчила на користь позивачки заповіт. Відповідачка по справі ОСОБА_2 вибула з даного господарства і на частку в будинку не претендує. Однак в звязку з тим, що господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та частки в свідоцтві на право особистої власності не визначені, державним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просила розглядати за її відсутності.

Відповідачка подала до суду заяву, де зазначила, що проти позову не заперечує, справу просить розглядати у відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З довідки від 16.07.2018 р. №7000/01-25, виданої Княженською сільською радою, слідує, що станом на 15.04.1991 р. в господарстві по вул. Шевченка (Радянська), 25 в с. Драгасимів (колгоспний двір) були зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 голова двору, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3-зять, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 онука.

З свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 04.11.1989 р., слідує, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який роташований в с.Драгасимів, вул. Радянська, №25 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Снятинської районної ради народних депутатів №184 від 11.10.1989 р.

З свідоцтва про смерть, Серія І-НМ №262131 виданого на ОСОБА_3, слідує, що остання померла 18.12.2017 р.

З свідоцтва про смерть, Серія І-НМ №083824 виданого на ОСОБА_4, слідує, що останій помер 01.01.2009 р.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, відсутні відомості щодо права власності, інші речові права, щодо житлового будинку, що в с.Драгасимів, вул.Шевченка, буд.25, Снятинського району, Івано-Франківської області.

Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительці с. Драгасимів, Снятинського району, Івано-Франківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в с. Драгасимів, вул. Шевченка, №25, Снятинського району після смерті матері ОСОБА_3 померлої, 16.12.2017 р., та чоловіка ОСОБА_4, померлого 01.01.2009 р. у звязку з невизначністю часток у колгоспному дворі.

З довідки від 17.07.2018 р. №1724/02-14, виданої державним нотаріусом першої Снятинської районної державної нотаріальної контори слідує, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 16.12.2017 р. і проживала в ІНФОРМАЦІЯ_6, заведена спадкова справа за №114/2018 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом №276 від 28.03.2018 р. дочки померлої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с. Драгасимів, Снятинського району, Івано-Франківської області. Інших спадкоємців не має.

З заповіту від 25.02.2016 р., посвідченого секретарем виконкому Княженської сільської ради, вбачається, що ОСОБА_6 посвідчила все своє майно на користь ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про шлюб Серія І-НМ №121388, вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 18.07.2013 р. зареєстрували шлюб. Після одруження «Захарук» присвоєно прізвище «Кобильчук».

З свідоцтва про народження Серія ІІІ-НМ №465308, виданого на ОСОБА_5, слідує, що батьками останньої записано ОСОБА_4 та ОСОБА_1

З свідоцтва про укладення шлюбу І-НМ №484194, вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 10.09.1988 р. зареєстрували шлюб. Після одруження «Грицюк» присвоєно прізвище «Захарук».

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що не визначеність часток в майні колишнього колгоспного двору не є підставою відмови у захисті права позивачки, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачка, набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул.Шевченка,25 в с.Джурів, Снятинського району Івано Франківської області.

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Шевченка,25 у с.Драгасимів, Снятинського району Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.