Номер провадження: 22-ц/785/190/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2017 року,

встановила:

В липні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.06.2007 року у загальному розмірі 296792,58 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (15,335614000грн. за 1 дол. США) на 17.11.2014 року становить 4551496,44 грн. та 41939,23 грн. (з яких: заборгованість за кредитом 265889,53 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 4077579,20 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 30903,05 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 473917,25 грн; пеня за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит 41939,23 грн.), посилаючись на невиконання відповідачами своїх зобовязань за цим договором щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за кредит у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором.

10 серпня 2014 року відповідач ОСОБА_6 померла, в звязку з чим суд ухвалою від 10 квітня 2015 року допустив у даній справі заміну первісного відповідача ОСОБА_6, яка померла 10.08.2014 року, на її спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2017 року в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ПАТ «УкрСиббанк». В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї викладених у відзивах, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законим є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає судове рішення без змін, якщо судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.06.2007 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», надав ОСОБА_6 кредит у розмірі 305000,00 дол. США на строк користування з 18.06.2007 року по 18.06.2028 року, із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 12,50% річних, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, розмірі та на умовах, що встановлені цим договором, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним 18.06.2028 року.

13 березня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») і позичальником ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 18.06.2007 року, відповідно до умов якої, сторони домовились, що для ідентифікації цього кредитного договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме №0 від 18.06.2007 року, так і реєстраційний номер цього договору в системі обліку банку, а саме №1; сторони також дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту; про збільшення кінцевого терміну повернення кредиту за договором до 18.06.2032 року; про зміну графіка погашення кредиту за договором шляхом його викладення у новій редакції.

Наданий ОСОБА_6 кредит забезпечений порукою ОСОБА_5, про що 18.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») і поручителем ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 21915.

В звязку з тим, що 13.03.2009 року між банком і позичальником ОСОБА_6 було укладено вищевказану додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 18.06.2007 року, 13.03.2009 року між банком та поручителем ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки №121915 від 18.06.2007 року, відповідно до умов якої поручитель ОСОБА_5 надала свою згоду на зміну основного зобовязання, що забезпечується договором.

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування пені, якщо сума заборгованості виражена у іноземній валюті.

Згідно із п. 1.3., 1.4. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі за повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість позичальника ОСОБА_6 за кредитним договором №0 від 18.06.2007 року станом на 17.11.2014 року склала у загальному розмірі 296792,58 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (15,335614000 грн. за 1 дол. США) на вказану дату становить 4551496,44 грн., та 41939,23 грн. (з яких: заборгованість за кредитом 265889,53 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 4077579,20 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 30903,05 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 473917,25 грн.; пеня за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит 41939,23 грн.)

10 серпня 2014 року позичальник ОСОБА_6 померла.

Спадкоємцями першої черги за законом померлої 10.08.2014 року ОСОБА_6 є відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте поручитель ОСОБА_5 не надавала згоди відповідати за нових боржників, а укладений між нею і банком договір поруки №121915 від 18.06.2007 року не містить як умову згоду поручителя відповідати за виконання зобовязання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за основним зобовязанням.

Відповідно до ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобовязання новим боржником.

Згідно ч. 1, 3 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Крім того, відповідно до ст. 607 ЦК України зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Отже, за відсутності в договорі поруки згоди поручителя відповідати за правонаступника боржника у випадку невиконання чи неналежного виконання ним основного зобовязання чи будь-якої іншої особи, покладення на нього такого обовязку є неправомірним.

Таким чином, позовні вимоги позивача до поручителя ОСОБА_5, всупереч доводів апеляційної скарги, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

В силу ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

При цьому, спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям.

Проте ПАТ «УкрСиббанк» не надало суду розрахунку заборгованості померлої ОСОБА_6 за згаданим кредитним договором на дату її смерті (час відкриття спадщини) 10 серпня 2014 року.

Крім того, відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право, а відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором ст. ст. 1281, 1282 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 серпня 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» було отримано заяву відповідача ОСОБА_3, якою останній повідомив банку про те, що позичальник ОСОБА_6 померла 10.08.2014 року. (т.2 а.с.48)

18.08.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, на підставі заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини, було заведено спадкову справу №03/2014 до майна померлої 10.08.2014 року ОСОБА_6 (т.1 а.с.99,113)

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Проте ПАТ «УкрСиббанк» лише 24 березня 2015 року предявив вимогу про погашення боргу до спадкоємців померлої 10.08.2014 року ОСОБА_6 (т.2 а.с.14-15)

Оскільки позивач предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, яка померла 10.08.2014 року, з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, тому згідно з ч. 4 ст. 1281 ЦК України, позбавляє його права вимоги до цих спадкоємців. Отже, позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 також не підлягають задоволенню.

Посилання апеляційної скарги на те, що за номером вхідної кореспонденції, зазначеному на заяві ОСОБА_3 від 21.08.2014 року, якою він повідомив банк про смерть ОСОБА_6, у журналі реєстрації вхідної кореспонденції зареєстрований інший документ, та на відсутність підпису особи, що її прийняла, є необґрунтовані, оскільки на оригіналі заяви міститься штамп відділення банківської установи, а щодо іншого зареєстрованого документа належних доказів до апеляційного суду банком не надано.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні позову.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, судова колегія,

постановила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 18 січня 2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_9

ОСОБА_10