Справа № 202/2270/18
Провадження № 2/202/1489/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 жовтня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Герасименко В.А.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі представника звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з вказаною позовною заявою про стягнення заборгованості, відповідно до якої просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 103701,69 грн. за кредитним договором № б/н від 30 грудня 2013 року та судові витрати у справі у розмірі 1762,00 грн.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. 30 грудня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості і кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач в свою чергу не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто зобовязання за договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31 березня 2018 року має заборгованість у розмірі 103701,69 грн., яка складається з наступного: 5834,30 грн. - заборгованість за кредитом; 88522,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3930,37 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4914,37 грн. - штраф (процентна складова), що зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне Товариство ОСОБА_2 «ПриватБанк». Акціонерне Товариство ОСОБА_2 «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк».

Представник позивача в судове засідання не зявився, натомість спрямував на адресу суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу без виклику сторін у справі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не явився, натомість був присутній його представник.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні надала відзив на позовну заяву Акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позовних вимов. Суду пояснила, що згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 30.12.2013 року останній платіж згідно з карткою було здійснено 28 квітня 2015 року, а отже з наступного дня розпочався відлік строку позовної давності в три роки, який закінчився 30 квітня 2018 року відповідно. З позовом позивач АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 по стягнення заборгованості за кредитним договором звернувся 03 травня 2018 року, про що свідчить дата реєстрації позовної заяви в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська. Вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вищевказаним позовом. Вважає, що оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником щомісячними платежами, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання. Крім того, представник відповідача не погоджується з позовними вимогами в частині стягнення штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та у розмірі 4914,37 грн. (процентна частина), оскільки пеня і штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором суперечить положенням Конституції України. Просить суд до вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 30 грудня 2013 року застосувати позовну давність у три роки та таким чином відмовити в їх задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_3 став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до кредитного договору б/н від 30 грудня 2013 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості і кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 31 березня 2018 року існує заборгованість у розмірі 103701.69 грн., яка складається з наступного: 5834.30 грн. - заборгованість за кредитом; 88522.65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3930.37 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 4914.37 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно виписки розрахунку заборгованості ОСОБА_3 по кредиту, наданого позивачем, відповідач останній раз погашав кредит 28 квітня 2015 року.

Тобто, з квітня 2015 року відповідач свої зобовязання щодо щомісячного погашення кредиту не виконує.

Відповідно до ст. 610 ЦПК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є порушенням зобов'язання.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31 березня 2018 року має заборгованість 103701,69 грн., яка складається з наступного: 5834.30 грн. - заборгованість за кредитом; 88522.65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3930.37 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 4914.37 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи, що з 28 квітня 2015 року відповідач не вносить щомісячних платежів, в тому числі не сплачує проценти за користування кредитом, банк обґрунтовано звернувся до суду з позовом про стягненням заборгованості в примусовому порядку.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування до позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» строку позовної давності та просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача у звязку із пропуском строку повної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як зазначено в правових позиціях Верховного Суду України, які викладені в постановах від 19.03.2014 р. у справі № 6-14цс14, від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, від 1.10.2014 року у справі № 134 цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Частинами 1, 3статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як встановлено в судовому засідання відповідачем перебіг позовної давності не переривався, оскільки останній платіж згідно з карткою було здійснено 28 квітня 2015 року, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання, а отже з наступного дня розпочався відлік строку позовної давності в три роки та сплинув 30 квітня 2018 року відповідно.

Таким чином, виходячи з викладеного, та враховуючи те, що представник відповідача заявив про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 грудня 2013 року не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки у задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в повному обсязі, то судові витрати по справі не відшкодовуються та покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,128,131,133,141,259,264,265,268 ЦПК України, ст. ст. 256,257, 526,527,530,1048,1049,1050 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.Г. Зосименко