Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1312/17 Головуючий у 1-й інст. Міхненко С. Д.
Категорія 39 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 04 травня 2018 року під головуванням судді Міхненка С.Д.

у цивільній справі №283/1312/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та Малинської міської ради Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, визнання протиправним і скасування рішення Малинської міської ради та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Малинської міської ради Житомирської області, виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про визнання незаконним та скасування рішення Малинської міської ради, -

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом. З урахуванням заяв про збільшення позовних вимог просив визнати за ним право власності на спадкове майно та визнати протиправним і скасувати рішення Малинської міської ради. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 26 травня 2009 року помер його батько - ОСОБА_5 Після смерті батька залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1000 м-2 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та житлового будинку, гаража та літнього душу, що знаходяться по вул.Слобідській,26 м.Малина. Земельна ділянка належала померлому на підставі рішення Малинської міської ради від 27 червня 2003 року. З 2003 року до дня смерті ОСОБА_5 з останнім проживала без реєстрації шлюбу відповідачка ОСОБА_3 В ході розгляду даної справи йому стало відомо, що 28 жовтня 2009 року рішенням Малинської міської ради на підставі статей 140,142 Земельного Кодексу України припинено право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 1000 м-2 по вул.Слобідській,26 у м.Малині. Вважав, що вказане рішення прийнято з порушенням вимог законодавства. Ст.140 Земельного Кодексу України в редакції на час його прийняття передбачала, що однією із підстав припинення права власності на земельну ділянку була - смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця. Проте він після смерті батька в шестимісячний строк - 01 вересня 2009 року подав заяву до Малинської державної нотаріальної контори, якою прийняв спадщину, в тому числі і спірну земельну ділянку.

Разом з тим, 01 березня 2013 року Малинська міська рада своїм рішенням надала дозвіл ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для оформлення права власності на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул. Слобідській, 26 м. Малина, а рішенням від 30 травня 2014 року - затвердила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул.Слобідській,26 м.Малина та передала земельну ділянку у власність ОСОБА_3

У лютому 2018 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов до відповідачів ОСОБА_4, Малинської міської ради та виконавчого комітету Малинської міської ради. Просила визнати незаконними та скасувати рішення Малинської міської ради та рішення виконавчого комітету Малинської міської ради. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що померлий ОСОБА_5 не може вважатись власником спірної земельної ділянки площею 1000 м-2 по вул. Слобідській, 26, оскільки рішення Малинської міської ради від 27 червня 2003 року прийнято з порушенням вимог статті 118 ЗК України. На думку позивачки, є незаконним та підлягає скасуванню і рішення виконавчого комітету Малинської міської ради від 16 жовтня 2003 року, яким надано ОСОБА_5 дозвіл на будівництво одноквартирного двоповерхового будинку на спірній земельній ділянці. Відповідно до рішення Малинської міської ради від 01 березня 2013 року їй було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Рішенням Малинської міської ради від 30 травня 2014 року затверджено зазначену технічну документацію та передано у власність спірну земельну ділянку. 15 липня 2014 року ОСОБА_3 було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Тому вона змушена звернутись до суду із зустрічним позовом за захистом свого права як власника.

Ухвалою Малинського районного суду від 02 березня 2018 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 обєднані в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4І.(а.с.247).

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 04 травня 2018 року первісний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Малинської міської ради (47-а сесія пятого скликання) від 28 жовтня 2009 року в частині припинення права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 1000 м-2 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул. Слобідській,26 м. Малина.

Визнано протиправним та скасовано рішення Малинської міської ради (29-а сесія шостого скликання) від 01 березня 2013 року в частині надання дозволу ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для оформлення права власності на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул. Слобідській,26 м. Малина.

Визнано протиправним та скасовано рішення Малинської міської ради (48-а сесія шостого скликання) від 30 травня 2014 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул. Слобідській,26 м. Малина та передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_3

В решті позову відмовлено за безпідставністю. Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_3 та Малинської міської ради на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 1920 грн. в дольовому порядку по 960 грн. з кожного. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено за безпідставністю.

Судом також зазначено, що заходи забезпечення позову арешт, накладений на земельну ділянку площею 1000 м-2 по вул. Слобідська, 26 м.Малина відповідно до ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 04 вересня 2017 року, продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове - про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення позовних вимог за зустрічним позовом. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення. Зокрема апелянт зазначає, що спірна земельна ділянка була передана ОСОБА_5 у приватну власність з підстав, передбачених ст.40 Земельного кодексу України. Дана стаття входить до глави 6 «Землі житлової та громадської забудови» та характеризує лише один з видів земельних ділянок. Стаття ж 118 входить до глави 19 «Набуття права на землю громадянами та юридичними особами» і регулює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Тобто, на думку апелянта, перша з них надає право на приватизацію, однак порядок реалізації права на приватизацію присадибної земельної ділянки визначається ст.ст.116,118,125 та ін. Земельного кодексу України. Тому вважає, що оскаржувані рішення Малинської міської ради прийняті з порушенням процедури передання у власність земельних ділянок і не відповідають вимогам чинного законодавства та не є законними. Тобто, за життя ОСОБА_5 не скористався наданою йому можливістю приватизувати земельну ділянку, і тому на час його смерті спірна земельна ділянка й надалі лишалася у володінні міської ради, яка в установленому законом порядку й була передана апелянту. Проте, суд на це уваги не звернув.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малинської міської ради (12-а сесія 24 скликання) від 27 червня 2003 року вирішено передати у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 1000 м-2 по вул. Слобідська,26 м.Малина ( т.1 а.с.9).

16 жовтня 2003 року рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради року №233 надано ОСОБА_5 дозвіл на будівництво одноквартирного двоповерхового будинку на земельній ділянці площею 1000 м-2 по вул. Слобідська,26 м.Малина (т.1 а.с.11).

26 травня 2009 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-ТП № 122214 від 03.06.2009 року (т.1 а.с.54).

Рішенням Малинського районного суду від 18 вересня 2009 року встановлено факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2003 року по день смерті ОСОБА_5М.(т.1 а.с.15).

Рішенням Малинської міської ради (47-а сесія пятого скликання) від 28 жовтня 2009 року припинено право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 1000 м-2 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул. Слобідській,26 м.Малина у зв»язку зі смертю.

Спадщину на майно померлого ОСОБА_5 прийняли його син ОСОБА_4 шляхом подання 01 вересня 2009 року заяви в нотаріальну контору та ОСОБА_3

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що право на земельну ділянку померлого спадкодавця припинено незаконно.

При цьому судом враховано, що відповідно до статей 40,81 Земельного Кодексу України (в редакції чинною на час спірних правовідносин), громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Статтею 140 Земельного Кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), однією із підстав припинення права власності на земельну ділянку передбачено смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця.

В даному випадку судом достеменно встановлено, що на час ухвалення оскаржуваного рішення позивач подав заяву про прийняття спадщини, тобто, прийняв її в установленому законом порядку.

При цьому суд відмічає, що за життя ОСОБА_5 його право на спірну земельну ділянку ніким не оспорювалося. Зокрема, протягом майже шести років (з дня ухвалення до дня смерті) рішення з цього питання не оскаржено та не було скасоване.

У зв»язку з цим не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо відсутності у померлого спадкодавця права на земельну ділянку, оскільки ним не дотримана процедура приватизації.

За наведених обставин суд першої інстанції обгрунтовано вважав неправомірним припинення права останнього на спірну ділянку та передання її у власність відповідачці.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності судового рішення в решті вимог. Тому його законність в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, оскільки зводяться до переоцінки доказів.

Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Оскаржуване рішення постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 04 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 01.11.2018 року