АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» вересня 2018 року

м. Харків

справа № 627/665/17-ц

провадження № 22ц/790/3100/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асєєвої В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» в особі Зміївського управління з експлуатації газового господарства (філії)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2018 року в складі судді Харченка С.М.,

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» в особі Зміївської філії про захист прав споживача та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та постійно сплачувала на поточний рахунок оплату за газопостачання наперед.

Зазначила, що 22 травня 2013 року працівниками Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» проведено демонтаж побутового лічильника газу, заводський №4075, на повірку (ремонт) згідно акту.

Вказала, що їй відмовлено в повірці (ремонті) побутового лічильника газу без пояснень, що є відмовою від виконання договірних зобов'язань.

Вважала, що до акту демонтажу внесені показники, за які сплачені кошти, але й фактичні, які відображені на лічильнику, для перерахунку. Ремонт і повірку вона провела за свій рахунок.

Зазначила, що на початку липня 2013 року вона повідомила метролога ОСОБА_2, що лічильник вже відремонтований та повірений, згідно ним вказаних строків, але після багаточисленних звернень лічильник встановили лише 02 квітня 2015 року.

Вказала, що нею надано декілька заяв з проханням провести перерахунок за фактичними показниками, але до цього часу перерахунок не проведений, та вона отримала листа від Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» з відмовою.

Вважала, що на момент зняття побутового лічильника газу, заводський № 4075, існувала переплата коштів за показники поставлені наперед. Про законність такої переплати свідчить факт звернення з заявою 28 лютого 2014 року Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» в особі Зміївської філії Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» до Краснокутського районного суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за газопостачання.

Зазначила, що контролер без її відома поставила показники наперед і подала до суду заяву про видачу судового наказу, який в подальшому скасовано.

Вказала, що контролер ще раз поставила наперед показники і при знятті лічильника її змусили сплатити суму 206 грн. 48 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що вони внесені до комп'ютера і будуть повернуті разом із попередньою переплатою.

Зазначила, що функціонування лічильника не перевірено спеціальним приладом, як робилося раніше, що є порушенням.

Вказала, що після її чисельних заяв про перерахунок, створено комісію і проведено потрібні процедури зі складанням актів від 26 травня 2016 року, однак перерахунок зроблено не було.

Стверджувала, що після ремонту встановлено, що заводські пломби не порушені, що свідчить про те, що відображені на лічильнику цифри є фактичними показниками.

07 березня 2017 року вона звернулась до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» з інформаційним запитом на отримання інформації про загальну кількість контрольних замірів, оскільки у листі-відповіді зазначено, що вони проводилися згідно графіку.

Зазначила, що їй відмовлено в поверненні коштів у зв'язку з відсутністю первинної документації; незабезпеченням доступу до приладу обліку для фіксації його фактичних показань; відсутністю з 2012 року зафіксованих контрольних показань, що свідчить про халатність у роботі працівників Публічного акціонерного товариства «Харківгаз», а не про наявність вина споживача.

Вважала, що оскільки зауважень до неї у відповідача не було до виявлення поломки, то днем поломки вважається день складання акту щодо демонтажу побутового лічильника газу.

Вказала, що різниця між показниками наперед, які складають 10193,00 куб. м. та фактичними, які складають 5675,00 куб. м., дорівнюють 4518, куб. м., і за ціною на природний газ на період 2013 року становлять 3277, 36 грн.

Вважала, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду, оскільки незаконні дії відповідача призвели до необхідності за рахунок особистого відпочинку витрачати час на вивчення законодавства, переписку з відповідачем, вирішення спору в судовому порядку.

Вказала, що вона є одинокою матір'ю, яка виховує дитину сама без допомоги чоловіка, оплатила наперед кошти, коли їх мала, а їх відмовляють повернути, незважаючи на усі звернення та надані документи впродовж двох років, чим ставлять її в край важке фінансове становище.

Просила зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» в особі Зміївської філії Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» повернути наперед сплачені кошти на суму 3277,36 грн. шляхом зарахування на особовий рахунок для погашення боргу та переплати за газопостачання протягом 2017 року; зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» в особі керівника Безкоровайного Є.В. відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. шляхом переводу грошових коштів у вказаному розмірі на банківський рахунок; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що нею подано декілька заяв з проханням провести перерахунок спожитого газу за фактичними показниками, але до цього часу перерахунок проведено не було; що контролер без її відома поставила показники лічильника наперед; що контрольні заміри та фіксація показань лічильника відповідачем не проводились; що витяжна система не перевірялась; що до суду не надано копії акту демонтажу побутового лічильника, на який посилається представник відповідача в своїх запереченнях, та відмовлено в долучені до матеріалів справи письмових доказів, які, на її думку, є підтвердженням її незадовільного матеріального стану; що під час розгляду справи в суді першої інстанції задоволено її клопотання про витребування доказів, а саме, акту демонтажу побутового лічильника №4975 від 22 травня 2013 року, на якому відображені фактичні показники відлікового пристрою, а також показники за квитанціями, за які сплачені кошти, однак з наданою відповіддю відповідача на судовому засіданні її ознайомлено не було; що оскільки відповідачем не надано акту демонтажу побутового лічильника №4975 від 22 травня 2013 року, це є доказом його неправомірних дій; що не додано документів на підтвердження того, яким саме прибором виявлено помилку лічильника та перевірку газу; що не додано акт - претензію споживачеві з приводу відмови у доступі до своїх приміщень, де розташовані лічильники газу, довідка про непридатність вимірювальної техніки, акти дотримання правил споживання природного газу за період з 2013 року по 2016 рік.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02 травня 2018 року справу повернуто до Богодухівського районного суду Харківської області для усунення недоліків із посиланням на описку в рішенні суду.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 05 червня 2018 року у виправленні описки в рішенні суду - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 05 червня 2018 року - скасовано, виправлено описку, допущену в рішенні Богодухівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2018 року; зазначено вважати вірним зазначення назви відповідача «Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» в особі Зміївського управління з експлуатації газового господарства (філії)» замість помилкового «Публічне акціонерне товариство «Харківгаз».

До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» в особі Зміївського управління з експлуатації газового господарства (філії), в якому товариство зазначає про безпідставність позовних вимог позивача та законність судового рішення.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено факт переплати нею за послуги газопостачання та порушення її прав, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 132 від 15 березня 2005 року.

Між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Харківгаз»укладено типовий договір про надання населенню послуг газопостачання №14369, за умовами якого виконавець зобов'язується безперервно надавати споживачеві, членам його сім'ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку, послуги з постачання природного та скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутових потреб, у тому числі, для приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень, з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати вказані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цим договором строком дії на 1 рік.

31 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Харківгаз»укладено типовий договір про надання населенню послуг газопостачання №11225, за умовами якого виконавець зобов'язується безперервно надавати споживачеві, членам його сім'ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку, послуги з постачання природного та скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутових потреб, у тому числі, для приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень, з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати вказані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цим договором.

22 травня 2013 року проведено чергову перевірку приладу лічильника газу та виявлено необхідність відправити побутовий лічильник газу в лабораторію по технічному обслуговуванню та ремонту побутових лічильників газу Публічного акціонерного товариства «Харківгаз»для проведення повірки (ремонту). На період проведення повірки побутового лічильника газу встановлено лічильник типу СГК - 4, G-4, 2005 року випуску, заводський номер 974154, показання відлікового пристрою - 21580 куб. м.

Із акту про демонтаж побутового лічильника газу (ПЛГ) на повірку (ремонт) від 22 травня 2013 року вбачається, що фактичні показники газового лічильника типу Візар, G-4, заводський номер 4075 на момент його демонтажу, становили 10193 куб. м., що зазначено в даному акті та скріплено підписами представника Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» та споживачем - ОСОБА_1, яка своїм підписом засвідчила про достовірність викладеного в даному акті, в тому числі, достовірність зазначених фактичних показників газового лічильника.

Із акту встановлення побутового лічильника газу після проведення перевірки (ремонту) від 02 квітня 2015 року вбачається, що лічильник, встановлений на період проведення повірки демонтовано, (лічильник типу СГК - 4, G-4, 2005 року випуску, заводський номер 974154, показання відлікового пристрою - 23189 куб. м.) та встановлено побутовий лічильник газу Візар, G-4, заводський номер 4075, 1998 року випуску, показники відлікового пристрою після перевірки - 05675 куб. м. та зазначена дата проведення повірки 02 липня 2013 року.

Із листа Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» від 30 травня 2016 року №01-2168 вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено про те, що з дня встановлення лічильника газу 02 квітня 2015 року неможливо було потрапити до її домоволодіння контролерам газового управління для контрольного зняття показників лічильника газу протягом цього періоду та просили надати доступ 14 червня 2016 року для знаття на позачергову перевірку вузла обліку газу.

26 травня 2016 року представниками Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» в присутності споживача ОСОБА_1 проведено перевірку лічильника газу та складено акт, згідно якого лічильник типу Візар, G-4, заводський номер 4075 не відповідає потужності газового обладнання.

Відповідно до акту від 26 травня 2016 року працівниками Краснокутської дільниці Зміївського УЕГГ Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» складено акт про відмову у доступі до газоспоживаючих приладів для зняття приладу лічильника газу на перевірку.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідача з заявами щодо перерахунку показників лічильника, однак відповідями Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» повідомлено про те, що провести звірку розрахунків та відповідне коригування розрахунків за період до 2014 року не уявляється можливим, у зв'язку з відсутністю первинної документації з причин закінчення строку її зберігання. Крім того, проведення перерахунку показання лічильника газу на момент його демонтажу не можуть бути взяті до уваги, оскільки за результатом проведення повірки встановлено, що прилад обліку не вів достовірний облік споживання природного газу, у зв'язку з чим був визнаний непридатним для подальшого застосування. На показання лічильника газу 10193 куб. м. переплата на особовому рахунку позивача відсутня; показання лічильника газу 05675 куб. м. відображені в акті про його встановлення від 02 квітня 2015 року не можуть бути взяті до уваги при проведенні перерахунку вартості наданих за період до 22 травня 2013 року послуг з газопостачання, оскільки прилад обліку перебував у ремонті. Провести перерахунок вартості спожитого природного газу за період з дати останнього зняття контрольних показань лічильника газу до дати демонтажу приладу обліку залежно від середньомісячного обсягу споживання природного газу за аналогічний період попереднього року також не уявляється можливим через відсутність з 2012 року зафіксованих контрольних показників приладу обліку.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року в справі №6-32цс13.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, чинних на час виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим та зазначаються споживачем у платіжних документах. Газопостачальне та газорозподільне підприємства мають право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

У частині першій статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Відповідно до пункту 16.1 Правил надання населенню послуг з газопостачання, чинних на час виникнення спірних правовідносин, на період зняття лічильника газу для проведення його експертизи або періодичної/позачергової повірки та ремонту, пов'язаного з такою повіркою, або для проведення ремонту за заявою споживача газорозподільне підприємство встановлює лічильники газу з обмінного фонду (у разі, коли знятий лічильник газу належав газорозподільному підприємству, встановлений на його місце лічильник газу з обмінного фонду газорозподільного підприємства стає розрахунковим, що оформляється відповідним актом, та в подальшому розрахунки із споживачем здійснюються згідно з його показаннями).

У разі, коли замість тимчасово вилученого лічильника неможливо встановити інший, розрахунки із споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців.

У разі, коли лічильник газу, що перебуває у власності споживача, визнано в установленому порядку непридатним до подальшої експлуатації та ремонту, розрахунки із споживачем здійснюються протягом двох місяців з дня письмового повідомлення газорозподільним підприємством споживачеві про визнання лічильника газу непридатним до експлуатації та ремонту відповідно до середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців, а в подальшому - відповідно до встановлених норм споживання та вимог Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".

Відповідно до пункту 29 зазначених Правил споживач зобов'язаний проводити на вимогу газорозподільного/газопостачального підприємства звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред'являти платіжні документи на вимогу газопостачального/газорозподільного підприємства для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням лічильника газу.

Згідно з пунктом 5 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем у разі, якщо на період зняття лічильника газу на періодичну повірку неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що 22 травня 2013 року проведено чергову перевірку приладу лічильника газу та виявлено необхідність відправити побутовий лічильник газу в лабораторію по технічному обслуговуванню та ремонту побутових лічильників газу Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» для проведення повірки (ремонту).

Відповідно до акту про демонтаж побутового лічильника газу (ПЛГ) на повірку (ремонт) від 22 травня 2013 року, фактичні показники газового лічильника типу Візар, G-4, заводський номер 4075, на момент його демонтажу, становили 10193 куб. м.

Вищевказаний акт підписаний споживачем - ОСОБА_1, з яким вона була згодна.

Згідно квитанції Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» ( а. с. 30) по рахунку НОМЕР_1, абонент ОСОБА_1, попередні показники газового лічильника становлять 10193, поточні показники газового лічильника становлять 10193, борг на 01 березня 2013 року складає 206,74 грн.

Відповідно до акту встановлення побутового лічильника газу після проведення перевірки (ремонту) від 02 квітня 2015 року лічильник, встановлений на період проведення повірки демонтовано лічильник типу СГК - 4, G-4, 2005 року випуску, заводський номер 974154, показання відлікового пристрою - 23189 куб. м. та встановлено побутовий лічильник газу Візар, G-4, заводський номер 4075, 1998 року випуску, показники відлікового пристрою після перевірки - 05675 куб. м. та зазначена дата проведення повірки 02 липня 2013 року.

Таким чином, прилад обліку газу Візар, G-4, заводський номер 4075, 1998 року випуску, в період з 22 травня 2013 року по 02 квітня 2015 року перебував на ремонті.

26 травня 2016 року представниками Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» в присутності споживача ОСОБА_1 проведено перевірку лічильника газу та складено акт, згідно якого лічильник типу Візар, G-4, заводський номер № 4075, не відповідає потужності газового обладнання.

Відповідно до акту від 26 травня 2016 року працівниками Краснокутської дільниці Зміївського УЕГГ Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» складено акт про відмову у доступі до газоспоживаючих приладів для зняття приладу лічильника газу на перевірку.

В суді апеляційної інстанції представник товариства пояснив, що переплат у ОСОБА_1 не має, заборгованості також не має. Достовірність фактичних показників газового лічильника, які становили 10193 куб. м. підтверджено актом, квитанцією, яка міститься на аркуші справи 30.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо того, що позивачем не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів щодо того, що ОСОБА_1 сплачувала за надані послуги з газопостачання наперед. Її посилання на акти від 02 квітня 2015 року та 26 травня 2016 року з відповідними показниками (05675 куб. м. та 06557 куб. м.), які суперечать показникам на лічильнику газу, щодо якого здійснено демонтаж, є безпідставними, оскільки лічильник типу Візар, G-4, заводський номер № 4075, за результатами перевірки не відповідає потужності газового обладнання.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Враховуючи правильність висновків суду першої інстанції про відсутність порушення відповідачем прав ОСОБА_1 як споживача послуг газопостачання, підстави для стягнення з нього моральної шкоди відсутні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді І.О. Бровченко

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 20 вересня 2018 року