РІШЕННЯ

іменем України

"09" жовтня 2018 р. Справа № 145/1338/18

Провадження № 2/145/804/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Крикливої М.С.,

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 03 листопада 2001 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. 26 травня 2011 року в них народився син, ОСОБА_3.

Відповідно до рішення Тиврівського районного суду від 07 лютого 2018 року їх шлюб було розірвано.

Син проживає з нею і перебуває на її утриманні.

Відповідач взагалі не займається вихованням дитини, не цікавиться її розвитком та ухиляється від матеріальної допомоги. Добровільно надавати кошти на утримання сина відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

На даний час вона перебуває в фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, 14 травня 2017 року у них народилась донька, ОСОБА_4.

Вона позбавлена можливості працювати, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Їй одній важко належним чином забезпечити сина самим необхідним.

Відповідач працездатний, працює неофіційно, на будівництві багатоповерхових житлових будинків, отримує значні доходи і має можливість допомагати їй в утриманні їхньої дитини. Доходи відповідача мінливі та нерегулярні, точно встановити розмір його доходів в неї немає можливості, тому вона вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі і має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно. Така сума аліментів є реальною для нього. Аліменти в такому розмірі суттєво не вплинуть на його матеріальне становище. Саме такий розмір аліментів буде достатній для того, щоб вона могла забезпечити дитину самим необхідним.

Нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим

предметом та з тих самих підстав.

Просить стягувати з ОСОБА_5 на її користь аліменти, в розмірі 1500 гривень щомісячно на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви.

Ухвалою судді від 03.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу в п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву.

Учасникам справи роз'яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судовому засіданні 09.10.2018 року позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги змінила, просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 в розмірі 1100 грн., які просить стягувати з дня подачі позову до суду. Пояснила, що у неї є будинок в с. Сліди, по вул. Слободи, 48, який куплений в період шлюбу з відповідачем. У них з відповідачем є ще син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Має ще дітей: сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який повнолітній та дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Вона та діти здорові.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 змінені позовні вимоги визнав, пояснив, що у нього є земельна ділянка, площею 3,17 га в с. Уяринці, яка в оренді. На будинок в с. Сліди він не претендує, оскільки він для дітей. Він здоровий, у нього є ще дочка - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову, позов задоволити виходячи з наступного.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області 07.02.2018 року шлюб розірваний. Рішення набрало законної сили 12.03.2018 року.

В шлюбі у них народилися дитина: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, що стверджується свідоцтвом про його народження.

Син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою виконавчого комітету Слідянської сільської ради № 279 від 26.07.2018 року та актом обстеження матеріально - побутових умов проживання.

Відповідно до ст. 180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної ОСОБА_1 України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить 1944 гривні в місяць, з 1 грудня - 2027 гривень.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач не працює, має ще дочку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, проте молодого віку, працездатний, а тому за наведених обставин, визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 гривень, що приблизно становитиме половину прожиткового мінімуму на дитину є обґрунтованим.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, ст.ст.180-182, 184 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011 р., Законом України Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р.,

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень, щомісячно, починаючи з 30 липня 2018 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 11 жовтня 2018 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного судового рішення.

Суддя:ОСОБА_9