Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 703/1411/16-ц

провадження № 61-11224св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третя особа - управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради,

представник третьої особи - Корчебна Наталія Григорівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_5, на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 липня 2016 року в складі судді Калашника В. П. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 09 серпня 2016 року в складі колегії суддів: Фетісової Т. Л., Подороги В. М., Качана О. В.,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради (далі - УПСЗН ВК Смілянської МР), про визнання правочину незаконним, а довіреність недійсною.

Позовна заява мотивована тим, що 01 березня 2016 року її баба ОСОБА_5 видала ОСОБА_4 довіреність на представлення інтересів, яка на час вчинення правочину не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просила суд визнати правочин незаконним, а довіреність недійсною.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 липня

2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області

від 09 серпня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, відхилено. Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 09 серпня 2016 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний та касаційний суд, виходив із відсутності правових підстав для визнання оскаржуваної довіреності недійсною з урахуванням положень статей 215, 216, 225, 226 ЦК України.

У лютому 2018 року ОСОБА_7, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_5, подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 09 серпня 2016 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки усім доказам наявним у матеріалах справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 01 березня 2016 року ОСОБА_5 видала на ім'я

ОСОБА_4 довіреність на представництво її інтересів строком на три роки.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 липня

2016 року ОСОБА_5 визнано недієздатною. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про призначення її опікуном відмовлено.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун.

Отже, на момент видачі довіреності ОСОБА_5 не була визнана недієздатною.

В акті судово-психіатриччного експерта від 04 березня 2016 року № 114, на який посилалась ОСОБА_2, відсутній висновок про те, що ОСОБА_5 у момент вчинення правочину, а саме 01 березня 2016 року, не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними.

При розгляді цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій позивачу були роз'ясненні її процесуальні права, однак клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи вона не заявляла.

Таким чином, рішення судів про відмову в задоволенні позову є законним і обґрунтованим.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Зазначені висновки відповідають установленим обставинам справи та нормам матеріального права, а доводи, викладені ОСОБА_7, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_5, у касаційній скарзі, цих висновків не спростовують.

Враховуючи те, що спір по суті судами першої та апеляційної інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України), колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_8, залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 липня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 09 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило