Справа № 740/3024/18
Провадження № 2/740/1408/18
РІШЕННЯ

іменем України

25 жовтня 2018 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Шадура І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 та її представника-Величко А.А.,

відповідача ОСОБА_2, третіх осіб-Сердюк М.Г., ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору,-ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням- буд.19 по пров.Київському м.Ніжина Чернігівської області. Позов обгрунтований тим, що позивач, відповідачі та треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 є співвласником даного будинку, відповідач ОСОБА_2 після одруження разом із своїм сином ОСОБА_4 переїхали жити до буд.66/3 по вул.Козачій, в подальшому до буд.42 по вул.Євлашівська, в даний час відповідачі у будинку не проживають, перешкоди у проживанні відсутні. Просить позов задовольнити.

Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвала про відкриття провадження у справі вручена сторонам, відповідачами не подано: заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримала позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що відповідач ОСОБА_2 є співвласником буд.19 по пров.Київському м.Ніжина, остання разом із своїм сином ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання у даному будинку, відповідачі не проживають у вказаному будинку останні 20 років, що порушує право позивача на отримання субсидії на комунальні послуги. Дана позиція підтримана в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що є співвласником буд.19 по пров.Київському м.Ніжина, не проживає у ньому разом із своїм сином ОСОБА_4 останні 20 років, перешкоди у цьому відсутні.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні вважав за необхідне позов задовольнити, пояснивши, що він є співвласником буд.19 по пров.Київському м.Ніжина.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав за необхідне позов задовольнити, пояснивши, що він є співвласником буд.19 по пров.Київському м.Ніжина.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_2 разом із своїм сином у буд.19 по пров.Київському м.Ніжина не проживають останні 20 років.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_2 разом із своїм сином у буд.19 по пров.Київському м.Ніжина не проживають останні 20 років.

Відповідач ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з»явились без повідомлення причин.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

За правилами ст.ст.150, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16 листопада 1998 року буд.19 по пров.Київському м.Ніжина Чернігівської області належить ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 в рівних частинах кожному, житловий будинок зареєстрований в органі БТІ 16 листопада 1998 року, реєстровий №6408.

Згідно копії договору дарування частки житлового будинку від 29 лютого 2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, подарував належну 1 / 6 частку буд.19 по пров.Київському м.Ніжина ОСОБА_3, реєстрація права власності даної частки за ОСОБА_3 проведена 29 лютого 2016 року, про що заперечення учасників справи в судовому засіданні відсутні.

За таких обставин станом на час розгляду справи свіввласниками буд.19 по пров.Київському м.Ніжина є ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6.

Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Вказані права належать співвласникам вищезазначеного будинку, зокрема, позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2, при цьому остання має права щодо володіння, користування та розпорядження своєю часткою вказаного будинку, її непроживання у даному будинку не є підставою для визнання такою, що втратила право користування ним, у зв»язку з чим підстави для задоволення позову в цій частині в судовому засіданні не встановлені. Визнання ОСОБА_2 позову суперечить закону, у зв»язку з чим суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову.

Із врахуванням непроживання відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вказаному будинку, відсутності перешкод останньому у цьому, наявні підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим примішенням,-буд.19 по пров.Київському м.Ніжина Чернігівської області.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_4 своїми діями не засвідчив, що не втратив інтерес до місця свого проживання у вищезазначеному будинку.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим примішенням-буд.19 по пров.Київському м.Ніжина Чернігівської області.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя В.Олійник

Повне рішення суду складене 30 жовтня 2018 року.