УХВАЛА

17 вересня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Головне управління національної поліції в Чернівецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, згідно якої просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, місцезнаходження (проживання) гр. України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території Російської Федерації за адресою: вулиця АДРЕСА_1 Краснодарського краю, що необхідно йому для реалізації основоположних прав людини та в наслідку створить умови для здійснення заявником свого права на захист, в тому числі, права на подання доказів на свій захист та можливість відновити досудове розслідування кримінального провадження внесеному до ЄРДР за № 0000737 від 08.07.2013 року, яке зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, так як у заявника немає іншої можливості встановити факт свого місцезнаходження на території Російської Федерації інакше, ніж через суд.

Ухвалою суду від 28.12.2017 року позов було залишено без руху.

Ухвалою суду від 19.03.2018 року провадження у справі було відкрито.

Розгляд справи (03.05.2018 року та 04.07.2018 року) неодноразово відкладався.

У судове засідання 07.09.2018 року заявник та його представник не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, представника заявника надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

З 10.09.2018 року по 14.09.2018 року суддя перебувала у відрядженні на навчанні.

У звязку з цим, датою складення цього судового рішення є 17 вересня 2018 року.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначений чіткий перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені судом, в той же час ч. 2 цієї ж статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто, законодавець визначає дві умови для встановлення юридичних фактів: 1) встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; 2) якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно положень ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

Встановлення заявленого факту, заявник мотивує тим, що зазначене необхідне йому для реалізації основоположних прав людини, що в наслідку створить умови для здійснення заявником свого права на захист (в т.ч. подання доказів на свій захист, відновлення зупиненого досудового розслідування), та оскільки у нього немає іншої можливості встановити факт свого місцезнаходження на території Російської Федерації інакше, ніж через суд.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

З ухвали Шевченківського районного суду міста Чернівці від 08.12.2017 р. у справі № 727/12181/17 провадження № 1-кс/727/3641/17 вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування за ст. 1980 ч.4 КК України.

07.03.2014 року ОСОБА_1 (ОСОБА_2) повідомлено про підозру за ст. 190 ч.4 КК України.

10.04.2014 року ОСОБА_3 оголошено у державний та міжнародний розшук.

11.06.2014 року ОСОБА_1 затримано на підставі ухвали слідчого судді.

12.06.2014 року ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру за ст. 190 ч.4 КК України.

12.06.2014 року ОСОБА_1 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави в розмірі 100000 грн., яку ОСОБА_1 вніс 27.06.2014 року із визначенням ряду обовязків.

05.08.2014 року досудове розслідування по кримінальному провадженню № 50000737 від 08.07.2013 року зупинено на підставі ст.280 ч.1 п.3 КПК України.

Також, в ухвалі Шевченківського районного суду міста Чернівці від 08.12.2017 р. було зазначено, що оскільки документи, які були подані стороною захисту до клопотання компетентними органами України в Російській Федерації не завірені, останнє позбавляє орган досудового розслідування та суд перевірити та встановити місце знаходження ОСОБА_1, що може слугувати підставою для припинення розшуку останнього (а.с.25-26).

Ухвалою суду Шевченківського районного суду міста Чернівці від 08.12.2017 року було відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 на постанову від 02.06.2016 року та від 19.10.2016 року про зупинення досудового розслідування, зобовязання слідчого припинити розшук ОСОБА_1.

З листа Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №737/123/23/05-2018 від 03.09.2018 року, вбачається, що у провадженні СУ ГУНП в Чернівецькій області у провадженні перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000737 від 08.07.2013 за підозрою ОСОБА_1 (ОСОБА_2) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, досудове розслідування в якому на даний момент зупинено у звязку з розшуком підозрюваного.

З вказаного листа вбачається, що анкетні дані заявника були змінені з ОСОБА_5 у 2014 році на ОСОБА_1, про що не повідомив ні орган досудового розслідування, ні суд.

Подання такої заяви представник зацікавленої особи розцінює як спосіб уникнення від кримінальної відповідальності, вважає, що отримання дозволу на проживання ОСОБА_1 може бути підставою для отримання громадянства Росії та ще одним зі способів ухилення від кримінальної відповідальності. Вважають, що встановлення такого факту дадуть заявнику можливість вчиняти дії направлені на переховування від слідства та суду.

При цьому суд вбачає, що звертаючись з даною заявою ні заявник, ні його представник не повідомив суд про зміну анкетних даних заявника у 2014 році.

З урахуванням викладених положень процесуального законодавства, суд вбачає, що встановлення заявленого факту (місцезнаходження (проживання) гр. України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території Російської Федерації за адресою: вулиця АДРЕСА_1 Краснодарського краю) для отримання позитивних наслідків (в т.ч. подання доказів на свій захист, відновлення зупиненого досудового розслідування) не передбачено та має доказуватись ним у рамках відповідного кримінального провадження.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов'язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

За таких обставин суд вважає, що встановлення заявленого в заяві факту для отримання позитивних наслідків в кримінальній справі в порядку кримінального судочинства не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства , оскільки по справі виникає спір про право захисту, для вирішення якого визначено інший порядок, а тому заява ОСОБА_1 має бути залишена без розгляду.

Керуючись 2, 3-13, 89, 223, 247, 258, 260, ст.293, 315, 318 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: Головне управління національної поліції в Чернівецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Повний текст ухвали суду складено 17.09.2018 року.

Суддя Л.В. Домусчі