Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2018 Справа №607/6460/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_5, в інтересах позивача ОСОБА_1, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання за ним права власності, посилаючись на те, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло, а саме квартири загальною площею 78,9 кв. м., в тому числі житловою - 52,4 кв. м., що розташоване за адресою: проспект Степана Бандери, 108/29 в м. Тернополі, виданого 12 липня 1993 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер №3048, власниками даного житла (по 1/7 частці кожен) були: ОСОБА_6 (батько позивача), ОСОБА_7 (мати позивача); ОСОБА_8 (баба позивача), ОСОБА_1 (позивач); ОСОБА_2 (брат позивача), ОСОБА_4 (дружина брата) та ОСОБА_3 (син брата). 12 лютого 1997 року, на підставі Договору дарування, ОСОБА_8, подарувала свою 1/7 частку квартири - ОСОБА_7. Отже, ОСОБА_7 (мати позивача) стала власником 2/7 частки квартири. 21 червня 2008 року помер батько позивача, ОСОБА_6. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/7 частки квартири. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 були: його дружина - ОСОБА_7, син - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_2, які на час смерті були зареєстровані разом із спадкодавцем, а отже відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину, так як відмови у строки, передбачені ст.1270 ЦК України, не заявляли. Отже, кожен із спадкоємців отримав по 1/21 частці спірної квартири. Однак, жоден із них офіційно не оформив своїх спадкових прав. 02 липня 2017 року померла мати позивача, ОСОБА_7. При житті, а саме 27 грудня 2006 року ОСОБА_7 оформила заповіт, згідно якого належні їй 2/7 частки квартири заповіла позивачу - ОСОБА_1. 1/21 частки квартири, яка належала їй після смерті чоловіка (батька позивача) та на яку вона не оформила своїх спадкових прав, підлягає спадкуванню за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є її сини: ОСОБА_9 та ОСОБА_2. Отже, після смерті матері, ОСОБА_1 являється спадкоємцем 2/7 часток квартири за заповітом та 1/42 (1/21:2) частки квартири (за законом). Позивач, як спадкоємець за заповітом та за законом, звернувся в держнотконтору для оформлення спадщини після смерті батька -ОСОБА_6 та після смерті матері ОСОБА_7. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. ОСОБА_1, з метою відновлення вищевказаного Свідоцтва про право власності на житло (спірну квартиру) подав в газету «Корисна газета» оголошення про те, що: «Свідоцтво на право власності на житло... вважати недійсним». Однак, згідно діючого законодавства, Свідоцтво про право власності на житло уже не видається, а лише реєструється в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак спірної квартири у цьому реєстрі не має.

Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 78,9 кв.м., в тому числі житловою - 52,4 кв.м. (1/7 частку - згідно Свідоцтва на право власності на житло,яке втрачене; 1/21 частку у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_6; 2/7 частки у порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_7; 1/42 частку у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_7).

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_10 в судове засідання не зявилася, подала суду письмову заяву із клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання повторно не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду тернопільської області від 25 липня 2018 року у даній справі проведено підготовче судове засідання за наслідками якого закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_1 народився 10 червня 1962 року (Свідоцтво про народження серії ІV-УР №2250414, видане 25 червня 1962 р. Тернопільським міським бюро ЗАГС) і його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_11.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 липня 1993 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер №3048, власниками квартири, що розташована по проспекту Степана Бандери, 108/29 в м. Тернополі, (по 1/7 частці кожен) є: ОСОБА_6 (батько позивача), ОСОБА_7 (мати позивача); ОСОБА_8 (баба позивача), ОСОБА_1 (позивач); ОСОБА_2 (брат позивача), ОСОБА_4 (дружина брата) та ОСОБА_3 (син брата).

ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_7 1/7 частину квартири №29, що розташована по проспекту Степана Бандери, 108 в м. Тернополі, про що свідчить Договір дарування, посвідчений Першою Тернопільською держнотконторою 12.02.1997 р., за реєстром №3-196 та записаний в реєстрову книгу за №3048.

Згідно Реєстраційного посвідчення, виданого 15 вересня 1997 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, за ОСОБА_7, на підставі Договору дарування, посвідченого Першою Тернопільською держнотконторою 12.02.1997 р., за реєстром №3-196 та записано в реєстрову книгу за №3048, зареєстровано на праві особистої власності 1/7 частину квартири АДРЕСА_2

Згідно Довідки №804 від 23 березня 2018 р., виданої ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» згідно обліку технічної інвентаризації ТзОВ „Міське бюро технічної інвентаризації" (м. Тернопіль), станом на 29.12.2012 р., власником квартири №29 (двадцять девять), що розташована у будинку № 108 (сто вісім) по пр. Степана Бандери у м. Тернополі є гр. ОСОБА_11 - 2/7 частин та ОСОБА_6 1/7 частин, ОСОБА_1 1/7 частина; ОСОБА_2 1/7 частина, ОСОБА_4 1/7 частина та ОСОБА_3 1/7 частина. Право власності належить на підставі: свідоцтва про право власності на житло виданого 12 липня 1993 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації ; право власності зареєстровано Тернопільським міським_бюро технічної інвентаризації 12 липня 1993року за № 3048; договору дарування посвідченого 12 лютого 1997року за реєстром № 3-196; право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 15 вересня 1997 року за № 3048.

Як вбачається із технічного паспорта, виданого 26.09.1997 р. Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_11 - 2/7 частин, ОСОБА_6 - 1/7 частина, ОСОБА_1 1/7 частина; ОСОБА_2 1/7 частина, ОСОБА_4 1/7 частина та ОСОБА_3 1/7 частина. Загальна площа квартири становить - 78,9 кв.м., в тому числі житлова - 52,4 кв.м.

21 червня 2008 року помер батько позивача, ОСОБА_6 (Свідоцтво про смерть серії І-ИД № 227088, видане повторно 01.08.2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області).

Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/7 частку спірної квартири.

Спадкоємцями першої черги після його смерті були: його дружина - ОСОБА_7, син - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_2, які на час смерті були зареєстровані разом із спадкодавцем, а отже відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, є такими, що прийняли спадщину, так як відмови у строки, передбачені ст.1270 ЦК України, не заявляли.

Таким чином, кожен із спадкоємців отримав по 1/21 (1/7:3=1/21) частки квартири.

02 липня 2017 року померла мати позивача, ОСОБА_7 (Свідоцтво про смерть серії І-ИД №227089, видане 01.08.2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області).

Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй 2/7 частки спірної квартири та 1/21 частку, яку вона успадкувала після смерті чоловіка, однак не оформила своїх спадкових прав.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є сини: ОСОБА_9 та ОСОБА_2.

При житті, 27 грудня 2006 року ОСОБА_11 оформила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_12, згідно якого належні їй 2/7 частини квартири АДРЕСА_3, заповіла ОСОБА_1.

Таким чином, після смерті матері ОСОБА_1 є спадкоємцем 2/7 часток квартири за заповітом та 1/42 частки квартири за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Частиною 1 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Постановами державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори №№552/02-31, 553/02-31 від 09 лютого 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/21 частку квартири АДРЕСА_4, після смерті 21.06.2008 року його батька ОСОБА_6 та у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/7 частки даної квартири та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/42 частку квартири, після смерті 02 липня 2017 року матері, ОСОБА_11, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

ОСОБА_1, з метою відновлення вищевказаного Свідоцтва про право власності на житло (спірну квартиру) подав в газету «Корисна газета» оголошення про те, що: «Свідоцтво на право власності на житло…. вважати недійсним».

Однак, згідно діючого законодавства, Свідоцтво про право власності на житло не видається, а лише реєструється в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а спірної квартири у цьому реєстрі не має.

В силу ст.392 ЦК України, власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, визнавши за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 78,9 кв.м., в тому числі житловою - 52,4 кв.м. (1/7 частку - згідно Свідоцтва на право власності на житло,яке втрачене; 1/21 частку у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_6; 2/7 частки у порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_7; 1/42 частку у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_7).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1218, 1223, 1261 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 78,9 кв.м., в тому числі житловою - 52,4 кв.м. (на 1/7 частку - згідно Свідоцтва на право власності на житло, яке втрачене; на 1/21 частку у порядку спадкування за законом після смерті 21.06.2008 р. батька, ОСОБА_6; 2/7 частки у порядку спадкування за заповітом після смерті 02 липня 2017 р. матері, ОСОБА_7; 1/42 частку у порядку спадкування за законом після смерті 02 липня 2017 р. матері, ОСОБА_7).

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_13