Справа № 401/519/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" вересня 2018 р. Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі : головуючого - судді Баранець А.М., при секретарі - Христенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Світловодської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.
12 січня 2009 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний.
З даного моменту відповідач не приймає будь-якої участі у вихованні та піклуванні доньки, не сплачує присуджені аліменти на утримання дитини.
Крім того, зазначає, що питання зміни місця проживання, реєстрації, виїзду за кордон потребує згоди батька, що ускладнює реалізацію прав дитини, так як батько не бажає приймати участь у спілкуванні з дитиною.
Представник позивача в судове засідання не з'явився та надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.
Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб від 21.10.2005 року.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, ОСОБА_3 народилась 04.06.2006 року та її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний 12.01.2009 року.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.10.2009 року у справі № 2-1981/09 було стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі ? частини від усіх видів доходів (заробітку) щомісячно.

З розрахунку заборгованості по аліментах стосовно примусового виконання стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 згідно виконавчого листа у справі № 2-1981/09, вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів складає 47868,25 грн.

Згідно довідки № 863 від 21.02.2018 року, вбачається що ОСОБА_1 проживає разом з своєю донькою ОСОБА_3 АДРЕСА_1.

Згідно висновку органу опіки та піклування Світловодського міськвиконкому вказується про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Наявними матеріалами справи підтверджено відсутність належної участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою. Як вбачається з представлених доказів у їх сукупності, кожен з вище вказаних фактів має місце по відношенню до відповідача, який свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання своєї дитини, оскільки в найменшій мірі не цікавиться нею, не займається її вихованням та навчанням, не надає їй батьківської турботи, матеріально не забезпечує.

Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання батька щодо належного виконання своїх обов'язків.

З огляду на наведені обставини, суд визнає його поведінку ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-80, 95, 209, 223, 259, 263- 265, 265, 280, 341 ЦПК України, ст. 164 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно доньки ОСОБА_3, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 грн. на відшкодування понесених нею судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги через Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області А.М.Баранець

13.09.18