ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 жовтня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 749/687/18

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/69/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.

із секретарем Зіньковець О.О.

учасники справи: скаржник ОСОБА_2, заявник - старший державний виконавець Сновського РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області - ОСОБА_3, боржник ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2018 року (місце ухвалення м. Сновськ, дата складання повного судового рішення 25.06.2018) у справі за поданням старшого державного виконавця Сновського РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року Головний державний виконавець Сновського районного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, в якому просив надати дозвіл про примусове проникнення на територію присадибної ділянки та будинку за адресою боржника ОСОБА_4, а саме: м. Сновськ, вул. Попудренка, 46, для опису та арешту майна боржника.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у Сновському районному ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області знаходиться зведене виконавче провадження № 56353936 від 08.05.2018 щодо виконання Постанови № 751/8529/17 від 05.01.2018 Новозаводського районного суду м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави штрафу 3916026,81 грн та судового збору в сумі 320 грн, Постанови № 751/8641/17 від 19.01.2018 Новозаводського районного суду м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави штрафу 2306705,18 грн та судового збору 320 грн.

14.05.2018 державним виконавцем з метою виконання зведеного виконавчого провадження здійснено виїзд за зазначеною вище адресою, але двері ніхто не відчинив.

30.05.2018 повторно здійснено виїзд, потрапити до будинку не вдалося, оскільки ОСОБА_2 не допустила до огляду свого майна, мотивуючи тим, що все майно за даною адресою належить їй на праві власності, про що надала копію договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами від 25.04.2014, та копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Зі слів боржника ОСОБА_4 його майно відсутнє за даною адресою, про що складено акт.

Ухвалою Щорського районного суду від 25.06.2018 подання старшого державного виконавця Сновського РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_3 задоволено. Надано дозвіл старшому державному виконавцю Сновського РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_3 на примусове проникнення до присадибної ділянки та житлового будинку за адресою: вул. Попудренка, 46, м. Сновськ Чернігівської області, за місцем проживання боржника ОСОБА_4

Рішенння обгрунтовано порушенням обов»язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки боржник у ході виконавчого провадження ігнорує вимоги державного виконавця щодо забезпечення безперешкодного доступу до майна, яке знаходиться за місцем його проживання та реєстрації та не сплачує борг в добровільному порядку.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду від 25.06.2018, та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання у повному обсязі.

За доводами скарги, оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції заявник обґрунтовує тим, що житловий будинок та присадибна ділянка належать заявниці на праві власності. Оскільки вказане майно було подаровано ОСОБА_2 і не є спільною сумісною власністю подружжя, про що було повідомлено державному виконавцю, крім того, заявниця та боржник припинили шлюбні стосунки, та останній в будинку не проживає.

У скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що не була належним чином повідомлена про час та дату проведення виконавчих дій, такі вимоги на її адресу державним виконавцем не направлялись.

В поданні державного виконавця відсутнє обґрунтування необхідності примусового входження у будинок. Жодних вимог державного виконавця про зобов»язання ОСОБА_2 чи ОСОБА_4 надати доступ до будинку та акти державного виконавця не містять доказів, що вони знали про проведення виконавчих дій. Виконавцем не долучено доказів ухилення боржника від виконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу Сновський РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Щорського районного суду від 25.06.2018 залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін, оскільки ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Посилається, що на момент винесення Щорським районним судом ухвали про надання дозволу на примусове проникнення до присадибної ділянки та житлового будинку боржник був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що на виконанні Сновського РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області перебуває зведене виконавче провадження № 56353936 від 08.05.2018 з примусового виконання постанов № 751/8529/17 від 05.01.2018 про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави штрафу 3916026,81 грн та судового збору в сумі 320 грн. Постанови № 751/8641/17 від 19.01.2018 про стягнення на користь держави штрафу 2306705,18 грн та судового збору 320 грн. Вказані постанови винесені Новозаводським районним судом м. Чернігова.

08.05.2018 державним виконавцем винесено постанову про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 56353936 (а.с. 25-26).

Матеріали справи містять копію довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області про те, що ОСОБА_4 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 (Сновськ) вул. Попудренка, № 46 (а.с. 19).

З інформації Сновського районного відділу ДРАЦСУ ГТУЮ у Чернігівській області встановлено, що відповідно до актового запису № 99 від 29.10.2015 ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 21).

14.05.2018 державним виконавцем Сновського РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області Гордійко А.В. на підставі зведеного виконавчого провадження № 56353936 від 08.05.2018 про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави 6846179,19 грн було проведено перевірку майнового стану боржника за адресою: м. Сновськ вул. Попудренко, № 46. Проте потрапити до помешкання не вдалося, двері ніхто не відчинив (а.с. 20).

30.05.2018 було повторно проведено перевірку вже за участю боржника ОСОБА_4 та дружини ОСОБА_2, але потрапити до будинку не вдалося, оскільки ОСОБА_2 не допустила до огляду свого майна, мотивуючи тим, що все майно за даною адресою належить їй на праві особистої власності, а майно боржника ОСОБА_4 відсутнє за даною адресою. Вказану перевірку було проведено за участю, як самого боржника ОСОБА_4 так і його дружини ОСОБА_2 (а.с. 22).

Задовольняючи подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки в порушення обов»язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник у ході виконавчого провадження ігнорує вимоги державного виконавця щодо забезпечення безперешкодного доступу до майна, яке знаходиться за місцем його проживання та реєстрації та не сплачує борг в добровільному порядку.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують враховуючи наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.

Пунктом 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до матеріалів справи, 14.05.2018 та 30.05.2018 було здійснено вихід державного виконавця за адресою: м. Сновськ вул. Попудренко, № 46, де був зареєстрований боржник ОСОБА_4, проте доступу до зазначеного житлового приміщення, як дружиною боржника, так і самим боржником, надано не було, про що складено відповідні акти державного виконавця за зазначені дати (а.с. 20,22). Зазначені обставини підтвердили ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час судового засідання в суді апеляційної інстанції.

Зазначені вище обставини свідчать не тільки про свідоме невиконання боржником законних вимог державного виконавця, але й вжиття боржником заходів, спрямованих на ускладнення та затягування процесу проведення ряду виконавчих дій в межах відкритого зведеного виконавчого провадження.

Як вбачається, на день постановлення ухвали суду про примусове проникнення до присадибної ділянки та житлового будинку, реальне виконання по сплаті коштів або виконання будь-яких дій, спрямованих на його виконання в межах зведеного виконавчого провадження не було здійснено.

Надані в ході розгляду апеляційним судом справи квитанції (а.с. 133,134) на суму 499000,00 грн та 188597,12 грн від 17.08.2018 свідчать про сплату частини боргу вже після ухвалення судового рішення в першій інстанції.

Крім того, копією паспорта боржника ОСОБА_4, підтверджується факт зняття з реєстрації з 05.07.2018 за адресою м. Сновськ, вул. Попудренко, № 46, також після надання дозволу про примусове проникнення до присадибної ділянки та житлового будинку, та реєстрація за адресою с. Старі Боровичі, вул. Нова, буд 9, в будинку право власності на який належить ОСОБА_2, про що остання повідомила в судовому засіданні під час розгляду справи, є підставою вважати спроби уникнення виконання боргу за рахунок майна, яке можливо є у боржника (а.с. 135).

Доводи апеляційної скарги про те, що як будинок, так і майно, яке знаходиться за адресою: м. Сновськ, вул. Попудренко, № 46, належить на праві особистої власності ОСОБА_2 не спростовують правильних висновків суду.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік обов'язків і прав виконавців, обов'язковість вимог виконавців, отже, державний виконавець, у порядку визначеному законом звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, оскільки, в даному випадку, єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення для виявлення, опису майна з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення боргу.

Враховуючи викладене, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення доводи, щодо не повідомлення про вчинення виконавчої дії, оскільки, як власник, так і боржник перебували за вказаною адресою, що свідчить про безпідставне перешкоджання для опису його майна при примусовому виконанні виконавчих листів, враховуючи, що державним виконавцем отримано інформацію про наявність реєстрації за боржником транспортних засобів (а.с. 88) та накладення на виявлене майно арешту постановою від 22.05.2018 (а.с. 87), з якою не погодився боржник ОСОБА_4 та оскаржив до суду (а.с, 93), що свідчить про обізнаність боржника про проведення ряду виконавчих дій спрямованих на стягнення боргу.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення подання відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги його не спростовують,

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повне рішення складено 01.11.2018.

Головуючий: Судді: