Справа № 146/422/18
"29" жовтня 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Пилипчука О.В.,
з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашполі цивільну справу
ім'я (найменування) сторін та інших учасників справи:
третя особа: опікунська рада Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області
вимоги позивача: про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою дитиною та стягнення аліментів
представник третьої особи: Біжан Оксана Михайлівна
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
3 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Безпечне Чуднівського району Житомирської області, жительки м. Бердичів батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, встановити над ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 опіку та призначити йому опікуна ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку і жительку с. Яришівка Томашпільського району Вінницької області та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Безпечне Чуднівського району Житомирської області, жительки м. Бердичів на користь ОСОБА_1 на утримання онука ОСОБА_4 аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позов обґрунтований наступним.
В 2013 році син позивачки ОСОБА_5 зареєстрував шлю із ОСОБА_11 уродженкою с. Печенівка Романівського району Житомирської області. Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Позивачка вказує, що син з невісткою ОСОБА_6 та внуком ОСОБА_4 проживали в АДРЕСА_3
ІНФОРМАЦІЯ_12 син помер.
Після похорону невістка привезла внука ОСОБА_4 на місяць до позивачки, так як влаштувалася на роботу в м. Київ. Через два місяці ОСОБА_2 приїхала забрати дитину, але так як вона була хвора та залишила його з позивачкою до свого одужання, але більше не приїжджала не телефонувала і дитину не провідувала.
З серпня 2016 року внук ОСОБА_4 знаходиться на утриманні та вихованні позивачки. З березня 2017 року ОСОБА_4 відвідує Томашпільський дитячий садок.
Будь-яких контактів із бувшою невісткою позивачу встановити не вдалося, ніяких відомостей про себе вона не давала, долею сина не цікавиться.
В зв'язку з вищевказаним позивачка звернулася до відділу опіки та піклування по місцю проживання відповідачки, з клопотанням про надання висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав, в задоволені якого позивачці було відмовлено через неможливість встановити місця перебування ОСОБА_2.
На підставі вказаного позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 25 квітня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено до підготовчого засідання на 08-40 годину 5 червня 2018 року.
5 червня 2018 року підготовче засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням головуючого по справі судді у відпустці. Підготовче засідання перенесено на 15 червня 2018 року.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 15 червня 2018 року відкладено підготовче засідання на 6 липня 2018 року.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 6 липня 2018 року відкладено підготовче засідання на 20 вересня 2018 року, виклик відповідача здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті Томашпільського районного суду Вінницької області.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 20 вересня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 29 жовтня 2018 року, виклик відповідача здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті Томашпільського районного суду Вінницької області.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені у позові, попросили їх задовольнити.
Представник позивачки - адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі , в судове засідання з'явитися не може в зв'язку з зайнятістю в іншому суді. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.
Представник опікунської ради Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Біжан О.М. в судовому засіданні пояснила, що службою у справах дітей Томашпільської РДА робився висновок про можливість ОСОБА_1 виконувати обов'язки опікуна, також проводилася робота стосовно збору інформації про відповідача ОСОБА_2 для підготовки висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав останньої по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4, однак вжитими заходами неможливо було встановити місце перебування ОСОБА_2 Крім того, представник зазначила, що вони зв'язувалися з працівниками служби у справах дітей Бердичівської міської ради Житомирської області, які повідомили, що щодо ОСОБА_2 уже вирішувалося питання щодо позбавлення останньої батьківських прав стосовно двох її дітей від першого шлюбу, та на даний час в них відсутня інформація щодо місця проживання ОСОБА_2
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині. Станом на 29 жовтня 2018 року відзив на позов до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи ОСОБА_2 була належним чином повідомлена, заперечень на позов не подала, в зв'язку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з'ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.
Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
У статті 164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки злочину, він порушує кримінальну справу. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_11 року в м. Бердичів, Житомирської області, народився ОСОБА_4. В його свідоцтві про народження матір'ю записано ОСОБА_2, батько - ОСОБА_5 (а.с.8).
Батько дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_12 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2. (а.с.7)
Згідно довідки сільського голови Липівської сільської ради № 960 від 22 листопада 2017 року, неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно проживає за адресою АДРЕСА_4 в дідуся ОСОБА_8 та бабусі ОСОБА_1 з серпня 2016 року по даний час та перебуває на їхньому утриманні. (а.с. 9).
Згідно довідки Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області № 959 від 22 листопада 2017 року до складу сім'ї позивачки ОСОБА_1 входять: ОСОБА_8 - чоловік, ОСОБА_9- син та ОСОБА_4 -внук. ( а.с.10)
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім?ї ОСОБА_8, вбачається, що сім'я складається з п'яти чоловік та проживає у власній квартирі, у користуванні сім'ї є город 0,10 га. Внук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з серпня 2016 року проживає в сім?ї ОСОБА_8 Вихованням дитини займається бабуся ОСОБА_1 та дідусь ОСОБА_8, які належно дбають про його здоров'я та розвиток. Неповнолітній ОСОБА_10 живе в добрих житлово-побутових умовах, забезпечений всім необхідним, має свою кімнату, ліжко, одежу, іграшки, має дитячу літературу. ОСОБА_4 відвідує Томашпільський ДНЗ «Сонечко» (а.с.11).
Як вбачається з інформації наданої завідувачем ДНЗ «Сонечко», ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 відвідує Томашпільський ДНЗ «Сонечко». В садочок приводить дитину бабуся та дідусь. ОСОБА_1 та ОСОБА_8 цікавляться дитиною, активні в житі групи та садочка, дослухаються до порад педагогів, тісно співпрацюють з вихователем групи, прагнуть аби їхня дитина була однією з кращих. Дитина виховується в гарній домашній атмосфері. За час перебування дитини в ДНЗ біологічної матері дитини ніхто не бачив.(а.с.12)
Згідно висновку служби у справах дітей Томашпільської РДА про можливість громадянки виконувати обов'язки опікуна, піклувальника від 29 січня 2018 року, служба у справах дітей на підставі зібраної інформації вважає, що ОСОБА_1 може виконувати обов'язки опікуна, піклувальника. ( а.с.18)
Відповідно до листа начальника служби у справах дітей Романівської РДА Житомирської області, ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11 зареєстровані в с. Печанівка з 24 травня 2016 року, але на території сільської ради не проживали і місце знаходження їх невідоме. Враховуючи вказане, служба у справах дітей Романівської РДА не має змоги надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а.с.16)
Як вбачається з відповіді начальника Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, під час проведення перевірки було встановлено можливе місце проживання ОСОБА_2, а саме АДРЕСА_2.
З наданої начальником служби у справах дітей Бердичівської міської ради Житомирської області, вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 має двох дітей, від двох шлюбів, однак діти проживають в сім'ї першого чоловіка по місцю його проживання, де вирішувалося питання щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно двох її дітей. На даний час служба у справах дітей не володіє інформацією щодо місця проживання ОСОБА_2 в м. Бердичеві. Враховуючи викладене неможливо здійснити обстеження умов її проживання, провести з нею бесіду, надати характеристику.
Відповідно до ст. З Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У відповідності до ч. 2 ст. 150, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України). Ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
При цьому відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 63 ЦК України, передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.
Перелічені факти свідчать про те, що ОСОБА_2 не виконує батьківських обов'язків відносно своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, не виявляє щодо нього батьківської турботи, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.
Отже, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження докази того, що відповідач ОСОБА_2 не цікавляться долею сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, не спілкується з ним, не беруть участі в його вихованні та житті, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Таку бездіяльність суд розцінює як ухилення відповідачем від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку.
Враховуючи, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_4, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає за доцільне позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав задовольнити та позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо її дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та передати дитину під опіку позивачки ОСОБА_1, яка згідно висновку служби у справах дітей може виконувати обов'язки опікуна.
Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статей 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_4, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме: стягувати з ОСОБА_2 на користь особи, що буде виконувати або виконують обов'язки та функції з опіки (піклування) над ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 779,50 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Позовну заяву пред'явлено до суду 3 квітня 2018 року. Відповідно, починаючи з цієї дати, суд присуджує аліменти.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - зокрема за подання позовів у справах про стягнення аліментів.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 гривень, тому ставка судового збору в даній справі становитиме 704,80 гривень.
Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави 704,80 гривень судового збору. Крім того також встановлено, що позивач ОСОБА_1 понесла судові витрати, що складаються з 704,50 гривень, сплаченого судового збору, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.141 ,150 ,155 , 164, 165,166, 180 СК України, ст.ст. ст.2, 4, 10, 12, 13, 76, 77, 83, 89, 141, 263-265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, ст. 60, 63 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - опікунська рада Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою дитиною та стягнення аліментів задоволити повністю.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с. Безпечна Чуднівського району Житомирської області позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, передати під опіку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає в АДРЕСА_5
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 779, 50 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 3 квітня 2018 року.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704, 80 гривень (сімсот чотири гривні 80 копійок) судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704, 80 гривень (сімсот чотири гривні 80 копійок) судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім'я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_3 виданий 11.04.2005 Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області, уродженка с. Яришівка, Томашпільський район Вінницька область, адреса проживання АДРЕСА_6.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Безпечна Чуднівського району Житомирської області, адреса проживання - АДРЕСА_7

Третя особа: опікунська рада Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області, 24200, смт. Томашпіль пл. Тараса Шевченка, 4 Томашпільський район Вінницька область

Суддя: О. В. Пилипчук

Повний текст рішення виготовлено 30 жовтня 2018 року