Справа № 466/7113/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Шаповалової Ю.О.

заявника - приватного виконавця Маковецького З.В.

представника боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові подання приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого до виконання ним своїх зобов'язань

ВСТАНОВИВ :

03.09.2018р. приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого до виконання нею своїх зобов'язань.

В обґрунтування подання покликається на те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 56398161 з примусового виконання виконавчого листа № 6-1303/10. що виданий 14.03.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредиту в сумі 756 449,54грн. та третейського збору в сумі 7 964,49грн.

Виконавче провадження відкрито постановою від 15.05.2018р., яка скерована боржнику цього ж числа рекомендованим листом та яку вона отримала 19.05.2018р.

В ході вказаного виконавчого провадження, виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, а також кошти на рахунках в банківських установах. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 123846099 від 15.05.2018 року, боржнику на праві власності належить двокімнатна квартира площею 59,8кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1, яка передана і іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк». Однак, звернути стягнення на таку з метою виконання рішення суду неможливо у зв'язку з дією мораторію, встановленого Законом країни №2 1304-VII від 03.06.2014 року.

Згідно відповіді ДФС України від 15.05.2018р. та ПФУ від 16.05.2018р., боржник не має відкритих рахунків у банківських установах та не отримує ніяких доходів. Також, згідно з відповіддю Територіального сервісного центру МВС від 29.05.2018р., за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

10.08.2018р. боржнику рекомендованим листом скеровано вимогу приватного виконавця надати доступ до житла за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки його майнового стану, огляду, опису та вилучення майна, на яке можна звернути стягнення, однак останнім доступу до квартири не надано, про що складено відповідний акт від 21.08.2018 року.

Наведені обставини на думку приватного виконавця порушують права стягувача на виконання рішення суду та унеможливлюють відновлення його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, вважає, що боржник ОСОБА_2 не виконала рішення суду, не подала декларацію про доходи та майно, не виконала законної вимоги виконавця щодо надання доступу до житла.

Зважаючи на викладене, в силу дії ст. 441 ЦПК України, а також відповідно до Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України", ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець просить суд постановити ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов'язань, що покладені на неї рішенням Дніпровського районного суду м. Києва, згідно з виконавчим листом від 14.03.2011 року.

В судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький З.В. подання підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним у поданні, просив таке задовольнити.

Представник боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав суду заперечення, в якому просить у задоволенні подання відмовити. Свою позицію мотивує тим, що приватний виконавець не повідомив належним чином боржника та інших осіб про необхідність допуску до квартири, боржник не відмовлявся забезпечити такий доступ, не чинив перешкод у виконанні рішення, не ухилявся від виконання рішення, а тому подання приватного виконавця є передчасним та не підлягає до задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції України, слід прийти до висновку, що обмеження особи права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, є обмеженням її конституційного права на свободу пересування, гарантованого державою.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. перебуває виконавче провадження № 56398161 з примусового виконання виконавчого листа № 6-1303/10, виданого 14.03.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 756 449,54грн. та третейського збору в сумі 7 964,49грн.

Подання приватного виконавця мотивовано тим, що боржник не подав декларацію про майно, не виявлено майно боржника, на яке можна звернути стягнення, а саме грошових коштів, нерухомого майна та транспортних засобів, а також те, що боржник не допустив приватного виконавця до огляду квартири для виявлення рухомого майна боржника.

Однак, не подання декларації не може свідчити про ухилення від виконання рішення, адже майно у боржника відсутнє, що встановлено самим приватним виконавцем, факт приховання майна не встановлено. Відсутність у боржника майна також не свідчить про його ухилення від виконання рішення, а на думку суду навпаки підтверджує об'єктивну неможливість його виконати.

Не заслуговує на увагу також твердження приватного виконавця про те, що боржник не допустив його до огляду квартири, з огляду на наступне.

Як встановлено, 10.08.18р. на адресу боржника ОСОБА_2 надійшла вимога про надання доступу до житлового приміщення 21.08.2018. Проте така вимога здана до пересилання 13.08.2018 о 18.36 год. та отримана боржником лише 04.09.2018р, що стверджується долученими копіями документів про відстеження поштових відправлень Укрпошти.

При цьому, згідно п.116 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку», для вручення поштових відправлень встановлено термін - протягом одного місяця з дня їх надходження.? Таким чином, приватний виконавець, виносячи 10.08.2018 вимогу та скеровуючи її боржнику 13.08.2018 про зобов'язання вчинити дії 21.08.2018, свідомо унеможливив для боржника виконання такої вимоги.

Окрім того, боржник в період часу з 06.08.2018 по 31.08.2018 перебував за межами території України, що підтверджується відмітками про виїзд та в'їзд на територію України у паспорті громадянина України для виїзду за кордон.

Разом з цим, суд враховує те, що у квартирі боржника також зареєстровані і проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказані особи мають права щодо користування жилим приміщенням нарівні з власником квартири (ст.15б ЖК України), мають право на недоторканість житла та особистого життя, мають право власності на майно, яке знаходиться у квартирі. Відтак їхні права також мають бути враховані при проведенні виконавчих дій у квартирі, останні повинні бути повідомлені про проведення виконавчих дій в квартирі, а виконавчі дії слід проводити за їхньою участю. Вказаних вимог приватним виконавцем також не дотримано.

Зігдно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється на засадах гласності та відкритості виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст.19 цього Закону, сторони виконавчого провадження мають право брати участь у вчиненні виконавчих дій. Стаття 28 ЗУ «Про виконавче провадження» містить обов'язок для виконавців доводити до відома або надсилати документи виконавчого провадження боржнику. Відповідно до ст. 32 вказаного Закону, за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Зважаючи на викладене, маючи інформацію про неотримання боржником станом на 21.08.2018 вимоги від 10.08.2018, приватний виконавець повинен був відкласти проведення виконавчих дій, тому звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїду за межі України на думку суду є передчасним

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах подання не міститься та суду не надано доказів ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями. Саме невиконання боржником зобов'язання не свідчить про вчинення ним умисних дій щодо ухилення від виконання такого. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ :

у задоволенні подання приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого до виконання ним своїх зобов'язань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова