Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1627/17 Головуючий у 1-й інст. Міхненко С. Д.
Категорія 29 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2018 року під головуванням судді Міхненка С.Д.

у цивільній справі №289/1627/17 за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Райдуга», треті особи на стороні відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про стягнення заборгованості по виплаті вартості частини майна, пропорційній частці у статутному капіталі товариства в розмірі 330 000 грн.,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь 330000 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що у відповідності до статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Райдуга» від 12 травня 2005 року та Договору про діяльність товариства від 12 травня 2005 року його частка у статутному капіталі товариства становить 33% -330000 грн. Згідно з Протоколом №6 від 22 травня 2006 року СТОВ ІІ «Райдуга» позивача виключили з числа учасників товариства. Таким чином основна сума заборгованості СТОВ ІІ «Райдуга» перед позивачем становить 330000 грн.

Відповідно до розпорядження голови Радомишльського районного суду від 05 червня 2018 року справа передана на розгляд до Малинського районного суду Житомирської області.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2018 року провадження у справі закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розяснено ОСОБА_3 його право на звернення до суду для вирішення даного спору в порядку господарського судочинства.

Цією ж ухвалою скасовано заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2017 року.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначену ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою і необєктивною в частині закриття провадження у справі, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи. Зокрема апелянт зазначає, що з 2006 року він не є учасником СТОВ ІІ «Райдуга» був виключений з його складу, а його майно було незаконно привласнено товариством. Так, у відповідності до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», судам при вирішенні корпоративних спорів необхідно звернути увагу на неможливість застосування таких способів захисту прав та законних інтересів осіб, не передбачених чинним законодавством, зокрема ст.16 ЦК та ст.20 ГК України, та не випливають із положень законодавства. Стаття 20 ГК України визначає захист прав субєктів господарювання та споживачів. Апелянт не є ні субєктом господарювання, ні споживачем. Відповідно до п.17 даної Постанови, вирішуючи питання про те, чи є спір корпоративним, пов'язаний із визнанням недійсними рішень загальних зборів товариства, судам необхідно врахувати субєктний склад учасників спору та підстави, якими обґрунтовується відповідна вимога. Справи у спорах про визнання недійсними рішень органів управління господарського товариства за позовом особи, яка не є акціонером або учасником товариства, у тому числі таким, що вибув, не належить до спорів, що виникають з корпоративних відносин. Проте суд на це уваги не звернув.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Протоколу №6 загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Райдуга» від 22 травня 2006 року виключено гр. ОСОБА_3 із числа учасників товариства(т.1 а.с.35).

Відповідно до статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

В Постанові Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2008 року N13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», зазначено, що законом України від 15 грудня 2006 року N483-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів" (далі - Закон N483-V) до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167ГК, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Усі спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язані зі здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обов'язків учасника господарського товариства, на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від суб'єктного складу учасників спору.

Постановою Пленуму Вищого Господарського суду України від 25 лютого 2016 року N 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», передбачено, що господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Учасник, який вибув зі складу юридичної особи, може бути стороною корпоративного спору щодо визначення та стягнення належної йому до сплати вартості частки майна юридичної особи, про визнання недійсними рішень про виключення його зі складу юридичної особи, а також про визнання недійсними інших рішень юридичної особи, якщо ці рішення прийняті в період до виходу (виключення) учасника, а відповідні вимоги обґрунтовуються порушенням його корпоративних прав на момент прийняття такого рішення.

Статтями 116 ЦК України та 10 Закону України «Про господарські товариства» (які були чинним на час спірних правовідносин), передбачено, що учасники товариства мають право, зокрема, вийти в установленому порядку з товариства.

Частинами першою та другою статті 148 ЦК України (в редакції, яка була чинною на дату виходу) встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства.

За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

Правова позиція з приводу застосування відповідних норм права при розгляді даного спору, висловлене в Постанові Великої Палати Верховного суду від 24 квітня 2018 року (справа №925/1165/14); Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 липня 2018 року (справа № 917/342/17); Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 липня 2018 року ( справа № 913/966/16).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що даний спір є корпоративним та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Оскаржувану ухвалу постановлено з додержанням норм процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: