Справа № 723/2502/18
Провадження № 2/723/3027/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого судді Яківчика І.В.

за участю секретаря судових засідань Крупчак М.І.

Розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на таке.

Її батько за життя набув у власність та зареєстрував за собою чотири земельні ділянки, одна з яких - площею 0,25 га з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», та три земельні ділянки площею 0,1207га, 0, 1000 га. та 0,1374 га з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства».

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача помер, склавши перед цим заповіт де не вказав місце розташування та площу земельних ділянок, тому після відкриття спадщини земельні ділянки не можливо ідентифікувати, внаслідок чого позивач не може отримати свідоцтва про право власності на них.

Позивач зазначає, що вказані земельні ділянки батько ще за життя передав їй у вона користується ними. Після смерті батька вона спадщину прийняла. Інших претендентів на цю спадщину немає.

У зв'язку з викладеним позивач просила суд тлумачити заповіт так, що батько заповів їй всі вказані земельні ділянки та просила суд визнати за нею право власності на ці земельні ділянки.

Відповідач відзив суду не надав але на підготовчий судовий розгляд подав письмову заяву якою визнав позовні вимоги і просив справу розглянути без його участі.

Позивач в особі представника також направив до суду письмову заяву, якою позов підтримав але розгляд справи просив здійснити без участі позивача та представника.

Виходячи з цього, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому судовому засіданні у відсутності сторін, на підставі наданих документів та з врахуванням визнання позову відповідачем.

Проаналізувавши всі обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд знаходить можливим ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 за життя зареєстрував за собою право власності на земельну ділянку за кадастровим № НОМЕР_2, площею 0,25 га, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка та на три земельні ділянки з цільовим призначенням -для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1207га за кадастровим № НОМЕР_3, площею 0,1 га за кадастровим номером НОМЕР_4 і площею 0,1374 за кадастровим номером НОМЕР_5, що підтверджено в суді витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.17-20).

ОСОБА_4 16.10.2003р. склав на ім'я позивача заповіт (а.с.5) в якому зазначив, що на випадок своєї смерті він робить розпорядження яким житловий будинок та господарські споруди, що розташовані в с.Михальча Сторожинецького району та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення ОСГ заповів ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина, яку прийняла позивач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою нотаріуса (а.с.14)

.

З постанови від 17.07.2018р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.15-16), вбачається, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що в заповіті не вказано які саме земельні ділянки та якої площі будуть успадковуватись та за якою адресою вони розташовані.

Рішенням Сторожинецького районного суду від 09.09.2011р. частково витлумачено спірний заповіт щодо житлового будинку, який спадкодавець заповів позивачу. Разом з тим тлумачення щодо спадкування земельних ділянок в наданому рішенні відсутні.

Згідно ч. 1 ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 ст.1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно до правил визначених ст.1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями, а у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

На думку суду та обставина, що позивач звернувся до суду свідчить що між сторонами існує спір щодо обсягу спадкового майна, визначеного в заповіті. Тому зміст заповіту, у відповідності до ч.2 ст.1256 ЦК України слід тлумачити суду. При цьому суд не вважає, що в цій частині в позові слід відмовити внаслідок визнання позову, оскільки таке визнання позову в суді не свідчить, про те, що між сторонами раніше не існувало спору.

Частинами 3 та 4 ст.213 ЦК України встановлено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, для аналізу змісту спірного заповіту, суд вважає необхідним одночасно застосовувати методи граматичного та системного тлумачення, виходячи з логічного змісту використаних у заповіті понять, цілей, за для досягнення яких заповіт був складений, у їх взаємозв'язку з правовідносинами, які склалися між спадкодавцем та спадкоємцями щодо спадкового майна.

В заповіті зазначено, що «житловий будинок та господарські споруди, що розташовані в с.Михальча Сторожинецького району та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення ОСГ заповідаю ОСОБА_2».

З огляду на неможливість поєднання двох понять щодо різного цільового призначення земельних ділянок, а саме для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, суд вважає, що використані в заповіті формулювання «земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення ОСГ заповідаю ОСОБА_2» не слід ототожнювати і розглядати спільно, оскільки ці земельні ділянки різного призначення.

Вказане означає, що спадкодавець заповідаючи позивачу житловий будинок заповів і земельну ділянку призначену для обслуговування цього будинку, що є логічним, оскільки єдність і нерозривність цих об'єктів нерухомості очевидна і законна.

Ну думку суду це означає, що земельна ділянка з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» беззаперечно попадає в ту спадкову масу, яку заповідач визначив як спадщину для позивача у заповіті. Тому суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про тлумачення заповіту так, що заповідач заповів позивачу земельну ділянку з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» і, як наслідок, суд визнає за позивачем право власності на цю земельну ділянку.

Для відповіді на питання чи входять в склад спадщини за заповітом інші земельні ділянки за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, право власності на які набув спадкодавець за життя, суд посилаючись на ту ж неможливість поєднання понять щодо різного цільового призначення земельних ділянок, знаходить, що спадкодавець без сумніву заповів позивачу також і земельну ділянку для ведення ОСГ про що безпосередньо вказано в заповіті.

Разом з тим суду надано для аналізу докази наявності у спадкодавця не однієї, а трьох земельних ділянок з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства».

Враховуючи те, що спадкодавець використав в заповіті поняття однини до земельних ділянок різного цільового призначення, а саме як до земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку так і до земельної ділянки для ведення ОСГ, суд виходячи із структурно-системного тлумачення заповіту вбачає, що таке використання говорить одночасно і про справжню волю спадкодавця, щодо переходу права власності до спадкоємця ОСОБА_2 на всі земельні ділянки зазначені в позові, що до того ж підтверджується також і поведінкою всіх спадкоємців, якими є позивач та відповідач по справі.

Відповідач є дитиною спадкодавця рівно як і позивач і безперечно знаючи про волю спадкодавця погодився із позовними вимогами та визнав позов, що не порушує прав інших осіб та не суперечить закону.

Виходячи з цього, суд вважає, що справжньою волею спадкодавця ОСОБА_4 був перехід до позивача його права власності як на житловий будинок, як про це зазначено в рішенні Сторожинецького районного суду від 09.09.1011 року так і на чотири земельні ділянки, одна із яких призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а три для ведення особистого селянського господарства, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цілому і необхідності його задоволення.

Необхідним одночасно застосовувати методи граматичного, цільового та системного тлумачення, виходячи з логічного змісту використаних у заповіті понять, цілей, за для досягнення яких заповіт був складений, у їх взаємозв'язку з правовідносинами, які склалися між спадкодавцем та спадкоємцями щодо спадкового майна.

На підставі ст.ст.213, 1233, 1236, 1256, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 81- 81, 141,223, 263-265, 273, 280-289 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно за заповітом задоволити.

Зміст заповіту ОСОБА_4, посвідченого 16 жовтня 2003 року секретарем Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, зареєстрованого в реєстрі за №200, у частині складу спадкових земельних ділянок необхідно тлумачити наступним чином: земельну ділянку розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер НОМЕР_6, земельну ділянку розміром 0,1207 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_3, земельну ділянку розміром 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номерНОМЕР_4, земельну ділянку розміром 0,1374 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5, які знаходяться в с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області він заповів ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_7 виданий Сторожинецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області 14.07.1999 року, ІПН № НОМЕР_1, жителькою АДРЕСА_1, право власності на: - земельну ділянку розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер НОМЕР_6, яка знаходиться в АДРЕСА_1;

- земельну ділянку розміром 0,1207 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_3,

- земельну ділянку розміром 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номерНОМЕР_4,

- земельну ділянку розміром 0,1374 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5, які знаходяться в с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2018 року.

СУДДЯ: