Справа № 500/4999/18
Провадження № 2/500/2843/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Сирбу Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_1 в підготовчому провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 23.10.2009 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Повстанська, 55, мотивуючи тим, що вказане майно належить ОСОБА_4. 23.10.2009 року ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входять вищевказаний житловий будинок. 21.10.2009 року ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно умов якого всю належну їй частку житлового будинку з надвірними спорудами з приналежною земельною ділянкою, що розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пролетараська, будинок 55, заповіла дочці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, ОСОБА_2 було відмовлено, у звязку з тим, що право власності на частку житлового будинку з надвірними спорудами не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пролетарська, 55, на підставі дублікату договору забудови, реєстр №3-624, посвідченого ОСОБА_1 державною нотаріальною конторою 20.05.1970 року, що підтверджено довідкою комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 10.10.2018 року № 1506.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 199828, виданого 24.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_1 міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла 23.10.2009 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Повстанська, 55

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 21.10.2009 року приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 2673, ОСОБА_4, всю належну їй частку житлового будинку з надвірними спорудами з приналежною земельною ділянкою, що розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пролетараська, будинок 55, заповіла дочці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі розпорядження ОСОБА_1 міського голови №57р від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» вулицю Пролетарська перейменовано у «вулицю Повстанська».

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53218369 від 07.09.2018 року, наданої приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5, заповіт ОСОБА_4 від 21.10.2009 року, зареєстрований за № 2673 не змінювався та не скасовувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Судом встановлено, що до осіб які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту належить ОСОБА_3, чоловік спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-АГ № 271139, виданим 07.02.1970 року Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, однак він надав заяву, якою не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Повстанська, 55, що підтверджено відповідним записом в будинковій книзі на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Повстанська, 55, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса ОСОБА_1 міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 № 234/02-14 від 01.08.2018 року позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що право власності на частку житлового будинку з надвірними спорудами не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у звязку з тим що, визнання права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 16, 76, 200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1233, 1234, 1235, 1241, 1268, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_3 (паспорт серії КМ № 142832, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 24.02.2003 року, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2)в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 23.10.2009 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Повстанська, 55.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 29.10.2018 року.

Суддя: ОСОБА_6