Справа № 473/2712/18
РІШЕННЯ

іменем України

"23" жовтня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Ротар М.М.,

при секретарі судового засідання Фінько О.П.,

за участю: позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенського професійного аграрного ліцею про зміну істотних умов праці, щодо скорочення педагогічного навантаження, порушення трудового договору та упередженого ставлення, зобовязання вчинення дій, про визнання незаконним та скасування наказу та ухвали

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Вознесенського професійного аграрного ліцею. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01.12.1999 року згідно з наказом № 250-к він був прийнятий на роботу до Вознесенсього ПТУ-32 на посаду викладача допризивної підготовки юнаків (ДПЮ). В звязку з реорганізацією з 01.07.2003 року ПТУ-32 перейменовано в Вознесенський професійний аграрний ліцей. Він є кадровим військовим, загальний педагогічний стаж 30 років. За фахом історик, викладач історії. В Вознесенському ПАЛ викладає два основні предмети «Захист Вітчизни» та «Історію України». Крім цього в різні роки читав «Економіку», «Охорону праці», «Право», в навчальному 2017-2018 роки викладав предмет «Технологію» Крім цього в 2016 році був обраний головою первинної профспілкової організації Вознесенського ПАЛ. В 2018 році пройшов чергову атестацію на підтвердження кваліфікаційної категорії «спеціаліст першої категорії».

В 2017-2018 навчальному році його педагогічне навантаження становило 865 годин, відповідно до наказу №140-к від 05.09.2017 року. На наступний 2018-2019 навчальний рік директором Вознесенського ПАЛ йому було встановлено попереднє педагогічне навантаження 758 годин за умови виконання на 10% плану набору учнів на перший курс. З цим годин йому було надано лише 243 години предмету «Захисту Вітчизни» , а 205 годин було забрано й надано для викладання викладачу зарубіжної літератури ОСОБА_5 Крім того йому не надали години з предмету «Технології», які він читав в 2017-2018 навчальному році.

Позивач зазначає, що таким чином відбулася зміна щодо умов трудового договору, оскільки він був прийняти на роботу саме викладачем предмету «Захист Вітчизни», а тому йому повинні бути надані всі години цього предмету для викладання, змінилися істотні умов праці. Крім того керівництвом ліцею не було дотримано порядок та процедуру розгляду попереднього педагогічного навантаження. Також в порушення ч.2 ст.252 КЗпП України не було отримано попередньої згоди профспілкового органу, членами якого вони є.

Враховуючи, що діями керівництва ліцею були порушені його трудові права, він просив в судовому порядку зобовязати директора Вознесенського ПАЛ надати йому для викладання всі години предмету «Захист Вітчизни» належні йому до умов трудового договору та години предмету «Технології» в групах , в яких він не вичитав повністю курс відповідно до програми. Зобовязати директора Вознесенського ПАЛ внести відповідні зміни в педагогічне навантаження Вознесенського ПАЛ на 2018-2019 навчальний рік стосовно ОСОБА_1. Визнати незаконним та скасувати наказ № 80-к від 19.06.2018 року, як такий, що виданий з порушенням процедури та не пройшов погодження з профспілковим комітетом Вознесенського ПАЛ. Визнати незаконною та скасувати Ухвалу педагогічної ради «Про попереднє педагогічне навантаження на 2018-2019 навчальний рік, як таку що сфальсифікована й прийнята з порушенням демократичної процедури розгляду питань та прийняття рішень педагогічною радою.

Ухвалою суду від 02 серпня 2018 року позовна заява була залишена без руху відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 06 серпня 2018 року ухвалою суду було відкрито провадження та справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 29 серпня 2018 року заява позивача про забезпечення позову була повернута позивачу.

Ухвалою суду від 30 серпня 2018 року в задоволенні зави позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову було відмовлено.

Ухвалою суду від 03 вересня 2018 року за клопотанням позивача були витребуванні у відповідача докази по цивільній справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що керівництвом ПАЛ постійно порушуються його права, що передбачені КЗпП України, відносно нього є упереджене ставлення з боку директора. Під час розгляду педагогічного навантаження директором ПАЛ були порушені порядок та процедура його розгляду, на засіданні профспілкового комітету не було погоджено педагогічне навантаження, яке було розроблено керівництвом.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечували проти задоволення позовних вимог, надали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що недобір учнів на навчальний 2018-2019 рік та зменшення навчальних груп (і як наслідок зменшення педагогічного навантаження) стали підставою для прийняття директором ліцею наказу № 80-к від 19.06.2018 року «Про зміну істотних умов праці», що однак носить проміжний характер, оскільки функціонування приймальної комісії ліцею було продовжено до 01.10.2018 року. З вказаним наказом позивач був ознайомлений під підпис. Також було розроблено попередній (не остаточний) педагогічного навантаження на 2018-2019 навчальний рік, схвалений 14.06.2018 року педагогічною радою ліцею. Зазначеним планом позивачу було встановлено педагогічне навантаження обсягом 758 навчальних годин, що не порушує його права та не змінює істотні умови праці, оскільки відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про загальну середню освіту» педагогічне навантаження включає 18 навчальних годин протягом навчального тижня, що становлять тарифну ставку. На рік це становить 720 навчальних годин. Представники вважають, що відповідачем була дотримана вимога закону щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці. Зміни в організації виробництва і праці у ліцеї відбулися не за ініціативою власника, в цьому разі застосуванню підлягає норма статті 32 КЗпП України, вимоги, якої відповідачем було дотримано. Всі інші посилання позивача на упереджене ставлення до нього є надуманими та нічим не підтвердженими.

Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши позивача, представників відповідача, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 01.12.1999 року по даний час працює на посаді викладача в Вознесенському професійному аграрному ліцею, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.13-14).

Педагогічне навантаження викладача ОСОБА_1 у Вознесенському професійному аграрному ліцею в 2017-2018 навчальному році становило 865 годин . (наказ № 140-к від 05.09.2017 року а.с.26)

19 червня 2018 року наказом №80-к «Про зміну істотних умов праці викладачів ліцею» усі педагогічні працівники та позивач були повідомлені про можливі зміни в педагогічному навантаженні, що підтверджується підписами на самому наказі.

Відповідно до наказів Вознесенського професійного аграрного ліцею № 115-к та 114-к від 17.09.2018 року «Про розподіл педагогічного навантаження у 2018-2018 навчальному році» розподілено педагогічне навантаження серед педагогічних працівників ліцею на 2018-2019 навчальний рік.

Додатком №1 до наказів викладачу ОСОБА_1 визначено навчальне навантаження на 2018-2019 навчальний рік в кількості 725 годин тобто менше, ніж у попередньому році на 140 годин.

З вказаними наказами позивач був ознайомлений, але не згоден, про що свідчить його особистий підпис.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про професійно-технічну освіту» робочий час викладача, педагога професійного навчання, майстра виробничого навчання, інструктора виробничого навчання професійно-технічного навчального закладу визначається згідно з обсягом навчального навантаження та позаурочної навчально-методичної, організаційної та виховної роботи серед учнів, слухачів.

Граничні обсяги навчального навантаження та позаурочної навчально-методичної, організаційної та виховної роботи у професійно-технічних навчальних закладах визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного і соціального розвитку, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин.

Згідно п.1 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти від 15.04.1993 року № 102 за погодженням з Мінпраці, ЦК профспілки працівників освіти і науки України, Мінфіном (далі Інструкція), зазначені в Інструкції тарифні розряди є державними гарантіями мінімальних рівнів оплати праці для конкретних професійно-кваліфікаційних груп працівників, які перебувають у трудових відносинах з установами та закладами освіти всіх форм власності, при додержанні встановленої законодавством про працю тривалості робочого часу та виконанні працівником посадових обов'язків (норм праці).

Пунктом 63 Інструкції передбачено, що оплата праці педагогічних працівників установ і закладів освіти провадиться виходячи із встановлених ставок заробітної плати (посадових окладів) з урахуванням підвищень, фактичного обсягу педагогічної роботи, доплат та надбавок (п.63 Інструкції).

Навчальне навантаження між вчителями, викладачами та іншими педагогічними працівниками розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склались у закладі. З дотриманням Кодексу Закону про працю України.

Обсяг навчальної та іншої педагогічної роботи, яку може виконувати педагогічний працівник за основним місцем роботи, граничними розмірами не обмежується.

Навчальне навантаження викладачам вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів визначається один раз на рік до початку навчального року.

Згідно із п.64 Інструкції ставки заробітної плати (посадові оклади) вчителів, викладачів, вихователів та інших педагогічних працівників виплачуються:(Норма годин на ставку встановлена, виходячи з 6 денного режиму роботи) за 3 години викладацької роботи в середньому в день (720 годин на рік): викладачам та старшим викладачам вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних постійно діючих курсів, курсів по підготовці до вступу в вищі навчальні заклади I-II рівнів акредитації.

За години педагогічної роботи, виконаної понад встановлену норму, провадиться додаткова оплата відповідно до отримуваної ставки заробітної плати в одинарному розмірі.

Аналізуючи вищевказані норми суд приходить до висновку, що законодавством гарантовано мінімальний рівень оплати праці викладача професійно-технічного закладу, виходячи із 720 годин на рік педагогічного навантаження, а тому встановлення навантаження менше зазначено норми є зміною істотних умов праці.

З огляду на визначену Інструкцією мінімальну норму навантаження вимоги позивача про необхідність встановлення йому педагогічного навантаження у кількості понад 720 годин суд вважає безпідставними, оскільки збільшення навантаження або його зменшення вище вказаної норми не є зміною істотних умов праці.

Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 41 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" - працівникам підприємств, установ та організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є.

Аналогічні положення містяться і в ст. 252 КЗпП України.

Однак оскільки в судовому засіданні було встановлено, що у позивача ОСОБА_1 не змінилися істотні умови праці, то посилання позивача на відсутніть згоди профспілкового комітету, головою якого він є, на зміну істотних умов праці, а саме зменшення педагогічного навантаження до 725 годин є безпідставними.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що на виконання приписів закону відповідач звертався до голови профспілкового комітету Вознесенського ПАЛ ОСОБА_1 з метою погодження з профспілковим комітетом попереднього плану педагогічного навантаження на 2018-2019 навчальний рік. Однак як свідчить протокол №5 засідання профспілкового комітету Вознесенського ПАЛ від 19.06.2018 року профком вирішив не погоджувати попереднє навантаження і як свідчить пояснення, було запропоновано дотримуватися принципу справедливості, при цьому посилань на будь які порушення трудового законодавтсва відсутні.

30.08.2018 року на засіданні тарифікаційної комісії відбулося затвердження педагогічного навантаження на 2018-2019 навчальний рік . З протоколу № 8 від 07.09.2018 року засідання профспілковго комітету Вознесенського ПАЛ, на якому було розглянуто подання стосовно погодження остаточного педагогічного навантаження, тарифікаційних списків вбачається, що на засіданні профспілкового комітету не відбулося погодження педагогічного навантаження у зв'язку з порушенням процедури його розгляду та ігнорування думки профкому, а також неналежне оформлення документу.

Висновок профспілкового комітету повинен бути обгрунтованим. Правового обгрунтовування висновок профспілкового комітету, яким він не погодив педагогічне навантаження на 2018-2019 навчальний рік не містить.

Також суду враховує те, що спосіб захисту повинен бути ефективний.

Вказане стосується визнання наказу №80-к від 19.06.2018 року незаконним та його скасування. Як вбачається зі змісту, вказаним наказом викладачі ліцею були попереджені про можливі зміни істотних умов праці, однак будь яких юридичних наслідків для позивача цей наказ не мав. Оскільки відносно нього не відбулося змін істотних умов та порушення цим наказом його трудових прав.

Позовна вимога про визнання незаконною та скасування Ухвали педагогічної ради «Про попереднє педагогічне навантеження на 2018-2019 навчальний рік» також не може бути задоволена з огляду на те, що вказана ухвала втратила свою актуальність та будь яких наслідків для позивача не створює, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що 31.08.2018 року на засіданні педагогічної ради Вознесенського професійного аграрного ліцею було прийнято педагогічне навантаження, як основне. Отже ухвала про незаконність якої стверджує позивач втратила свою чинність автоматично.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову, оскільки в судовому засіданні не знайшла своє підтвердження та обставина, що незаконними діями відповідача відбулося порушення трудових прав позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вознесенського професійного аграрного ліцею про зміну істотних умов праці, щодо скорочення педагогічного навантаження, порушення трудового договору та упередженого ставлення, зобовязання вчинення дій, про визнання незаконним та скасування наказу та ухвали - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 26 жовтня 2018 року

Суддя: М.М. Ротар