справа № 179/530/16-ц
провадження № 2/179/814/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Кошлі А.О.,

при секретарі Бондар А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2016 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 22 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, як позичальником був укладений кредитний договір № 983/14.

Згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачеві ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 27221 грн. 40 коп., строком на 30 місяців починаючи з 22 квітня 2014 року по 21 жовтня 2016 року, а відповідач ОСОБА_1 зобовязалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за кредитним договором згідно умов договору.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобовязалася погашати заборгованість щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості. Кредит мав бути повернутий відповідачем ОСОБА_1 у строк до 21 жовтня 2016 року.

Проте, відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобовязання по кредитному договору. Порушення виявилося в тому, що відповідач ОСОБА_1 несвоєчасно сплачувала заборгованість по кредиту та відсоткам за його користування.

В якості забезпечення виконання зобовязань відповідачем ОСОБА_1 перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом і сум штрафних санкцій, був укладений договір поруки між позивачем та ОСОБА_2 та ОСОБА_2 Згідно договору поруки відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем.

Неодноразово позивачем на адресу відповідачів направлялися листи з вимогами погасити заборгованість за кредитним договором, однак зобовязання не виконувалися. Тому позивач змушений звертатися до суду та вимагає від солідарних боржників сплатити заборгованість по кредитному договору в розмірі 49457 грн. 73 коп., з яких: 18896 грн. 87 коп. залишок по кредиту; 30560 грн. 86 коп. відсотки нараховані за прострочення платежів та судові витрати (6494,90 грн. проценти за користування кредитом, 37184,43 грн. процент (плата) за користування кредитом за прострочення заборгованості за кредитом) та судові витрати.

24 травня 2017 року представником позивача до суду надано уточнення до позовної заяви, в яких вона зазначає, що відповідач ОСОБА_1 частково сплатила заборгованість за кредитним договором в період з 18.04.2016 року по 22.05.2017 року було сплачено борг на загальну суму 6500,00 грн., тому прохала зменшити позовні вимоги з урахуванням сплати боргу.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 р. позовні вимоги КС «Союз-Дніпро» задоволено частково, з відповідачів стягнуто солідарно: залишок по кредиту 12396 грн. 87 коп., проценти 6494 грн. 90 коп., неустойку (процент, плата) 1240 грн. 00 коп. та судовий збір 1378 грн. 00 коп.

Рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 р. апеляційну скаргу Кредитної спілки «Союз-Дніпро» задоволено частково. Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 р. скасовано в частині стягнення процентів за користування кредитом, неустойки та судового збору. Стягнуто на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 500 грн. процентів за користування кредитом при порушенні строків його оплати та по 964 грн. 60 коп. з кожного з них на повернення судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2018 р. рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 р. та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 р. скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

У своїй заяві від 27 вересня 2018 р. представник позивача прохав врахувати розрахунок заборгованості відповідачів станом на 25 вересня 2018 р. та стягнути з них солідарно загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 31357,72 грн., яка складається із розміру тіла кредиту у сумі 18896,87 грн. та процентів за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів у сумі 12460,85 грн., та судові витрати по справі, які складаються із витрат по оплаті судового збору.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, стягнути з відповідачів загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 31357,72 грн., яка складається із розміру тіла кредиту у сумі 18896,87 грн. та процентів за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів у сумі 12460,85 грн. та судовий збір.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися. Про день та час розгляду сповіщено належним чином.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

22 квітня 2014 року між кредитна спілка «Союз-Дніпро» (кредитодавець, позивач) та ОСОБА_1 (позичальник, відповідач) укладено кредитний договір № 983/14

За умовами цього договору позивач надав відповідачеві ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 27221 грн. 40 коп., строком на 30 місяців починаючи з 22 квітня 2014 року по 21 жовтня 2016 року, а відповідач ОСОБА_1 зобовязалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за кредитним договором згідно умов договору. ( а. с. 4-5).

ОСОБА_1 укладено договір поруки між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_2 Згідно договору поруки відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем (а. с. 6).

Відповідно до п. 4.6.1 Кредитного договору № 983/14 від 22 квітня 2014 р., у разі виникнення заборгованості за цим договором, у першу чергу здійснюються платежі на погашення заборгованості по процентах за користування кредитом, тому сума у розмірі 6500 грн. 00 коп., що була сплачена відповідачем ОСОБА_1, пішла на погашення процентів за користування кредитом. Також всі інші платежі, які надходили до КС «Союз-Дніпро» під час розгляду справи, нараховувались на проценти за користування кредитом.

У п. 1.1 Кредитного договору визначено, що позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти в день отримання грошових коштів за кредитом із розрахунку 21,76% на суму кредиту, що становить 5921 грн. 40 коп., а також проценти, нараховані згідно п. 4.2 цього договору.

Відповідно до розділу 4 кредитного договору, нарахування процентів за договором здійснюється за строк користування кредитом та нараховується: по-перше на залишок заборгованості за кредитом в день отримання грошових коштів (вказаної у п. 1.1 договору); по-друге щомісяця, із розрахунку 2,3% на залишок заборгованості за кредитом.

У п. 4.2 кредитного договору наведена таблиця, в якій зазначений графік погашення заборгованості, який складається із дати платежу, суми оплати, яка йде на погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитом, загальний платіж та залишок. В даній таблиці наведений графік погашення заборгованості, коли позичальник належним чином виконує умови кредитного договору, здійснює оплати без порушення графіку та платіж вноситься у повному розмірі згідно встановленого графіку.

У п. 4.4 кредитного договору визначено, що у випадку порушення позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п. 4.2 договору, більше ніж на 15 календарних днів, з 16 дня кредитодавець нараховує процент (плату) за користування кредитом із рахунку 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення.

В даному випадку позичальник неналежним чином виконував умови кредитного договору, погашення заборгованості здійснювалось не в повному обсязі та розмірі, не відповідно із графіком погашення, а тому позивальнику нараховувались підвищені проценти за користування кредитом, які були визначені у п. 4.4 кредитного договору.

Згідно п. 6.1 кредитного договору, при укладенні даного договору позичальник стверджує, що він є повністю дієздатним, його волевиявлення є вільним і відповідає його внутрішній волі, він не перебуває під впливом тяжкої для нього обставини, що змушує його укласти цей договір, він чітко усвідомлює всі умови цього договору та не перебуває під впливом помилки чи обману, він вважає умови договору вигідними для себе.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 21 ЗУ «Про кредитні спілки», кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою; способи забезпечення кредитних зобовязань, вимоги щодо забезпечення погашення кредитів.

Відповідно до узагальнення судової практики Верховного суду України від 11.11.2011 р. «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин» встановлено, що однією з істотних умов укладання кредитного договору, яка має бути чітко виписана в договорі та на яку суд повинен звертати увагу, є плата процентів на грошову суму, отриману в кредит. Проценти, сплачувані позивальником за користування кредитом, за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, а не неустойкою, яка є тільки способом забезпечення виконання зобовязань, а також й однією з форм цивільно-правової відповідальності.

Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки може бути застосоване лише до процентів, які нараховуються як пеня, оскільки вони є засобом цивільно-правової відповідальності, а проценти, які підлягають сплаті згідно з положенням статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність з розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-1964цс16 від 18.10.2017 р., згідно із частинами першою і другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Зі змісту наведених норм випливає висновок, що зобовязання з кредитного договору передбачає єдиний обовязок боржника повернути кредит у повному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом.

При цьому однією з істотних умов укладення кредитного договору, яка повинна бути узгоджена в договорі, є сплата процентів на грошову суму, отриману в кредит.

Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦК України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

За визначенням ст. 549 ЦК України, неустойка (штраф, пеня) як вид забезпечення зобовязання є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Виконання зобовязання може бути забезпечене неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. При цьому договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення зобовязань.

Неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобовязання. За допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання. Неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобовязання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності. Як встановили суди, передбачене кредитним договором підвищення процентної ставки відбувається внаслідок порушення зобовязань, зокрема користування кредитом понад встановлений строк, тобто збільшення процентної ставки сторони пов`язали з певною подією неповерненням кредитних коштів у встановлений у договорі строк. Таке підвищення процентної ставки є саме реакцією на порушення зобовязань за договором і не може вважатися таким, що зумовлене збільшенням кредитного ризику, оскільки підвищення кредитного ризику це ймовірна можливість виникнення ускладнень при виконанні договору, а в даному випадку йдеться про збільшення процентів внаслідок порушення договору.

Оскільки сторони не визначили зазначені проценти як відсотки від суми невиконаного або неналежно виконаного, або несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, то правова природа таких відсотків не може тлумачитись як неустойка (штраф, пеня).

Разом з тим, законодавством не заборонено встановлювати інші види забезпечення виконання зобовязань, підстави сплати, правова форма та розмір яких визначаються договором або законом, а тому встановлення в договорі підвищених відсотків як санкції за користування кредитом понад визначений у договорі строк є забезпеченням виконання зобовязань за цим договором, яке передбачене домовленістю сторін і не суперечить законодавству.

Отже, з аналізу викладеного можна зробити висновок, що підвищені проценти, сплачувані позичальником згідно з договором за користування кредитними коштами понад установлений у договорі строк за своєю правовою природою є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобовязань за кредитним договором та є відмінними від неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 983/14 від 22 квітня 2014 року, станом на 20 травня 2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 49457 грн. 73 коп., з яких: 18896 грн. 87 коп. залишок по кредиту; 30560 грн. 86 коп. відсотки нараховані за прострочення платежів та судові витрати (6494,90 грн. проценти за користування кредитом, 37184,43 грн. процент (плата) за користування кредитом за прострочення заборгованості за кредитом) (а. с. 3). Відповідачем в період з 18.04.2016 року по 22.05.2017 року було сплачено борг на загальну суму 6500,00 грн. (а. с. 41)

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 983/14 від 22 квітня 2014 р., станом на 25 вересня 2018 р. загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 31357 грн. 73 коп., яка складається із розміру тіла кредиту у сумі 18896,87 грн. та процентів за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів у сумі 12460,85 грн. З 22.05.2017 року по 25.04.2018 року відповідачем добровільно сплачено ще грошові кошти в розмірі 12000,00 грн., які зараховувались в рахунок погашення процентів за користування кредитом, в порядку погодженому сторонами в договорі.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки відповідач не виконувала належним чином зобовязань за кредитним договором, сплати заборгованості здійснена частково, позовні вимоги є обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп. (а. с. 1), при подачі апеляційної скарги 1515 грн. 80 коп. (а. с. 55), за подачу касаційної скарги 1653 грн. 60 коп. (а. с. 114), тому вказані витрати по справі слід стягнути з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213, 525, 526, 536, 553, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5-8, 10, 12, 77, 78, 81-83, 134, 210, 247, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Кредитної спілки «Союз-Дніпро» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Котовка, вул. Робоча, 29-а, ідент. номер НОМЕР_1), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Дніпропетровська область Магдалинівський район с. Котовка вул. Польова, 16, ідент. номер НОМЕР_2), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (Дніпропетровська область Магдалинівський район с. Котовка вул. Центральна, 43-а, ідент. номер НОМЕР_3) на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. К.Лібкнехта, 49, , р/р 0057 у ПАТ «Креді ОСОБА_4», МФО 300614) заборгованість за кредитним договором № 983/14 від 22 квітня 2014 року, у розмірі 31357 грн. 72 коп., яка складається із розміру тіла кредиту у сумі 18896 грн. 87 коп. та процентів за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів у сумі 12460 грн. 85 грн., та судовий збір в розмірі 4547 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 19.10.2018 року.

Суддя А.О.Кошля