Справа № 175/4112/17
Провадження № 2/175/1562/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Іщенко Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з урахуванням суми індексу інфляції та три відсотки річних,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу, який в жовтні 2018 року уточнив та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 216 224 грн. 13 коп. боргу за договором позики з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 08 листопада 2014 року відповідач позичив у нього 94604 грн., які зобовязався повернути до 08 грудня 2014 року, на підтвердження чого надав йому розписку. У встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув, ухиляється від виконання боргових зобовязань, а тому він звернувся до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Адвокат відповідача за договором про надання правової допомоги ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Встановлено, що 08 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів підтверджений розпискою (а.с.3), за яким відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти у розмірі 94604 грн. та зобовязався повернути борг в строк до 08 грудня 2014 року. Вищевказаний договір позики (розписка) підписаний відповідачем, отже між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, що свідчать про укладення такого договору відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. 07 грудня 2017 року відповідач повернув позивачу частину боргових грошових коштів у розмірі 5000 грн., що підтверджується квитанцією про переказ грошових коштів на імя ОСОБА_1 від 17 грудня 2017 року (а.с.50).

Як слідує зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 527 ЦК України, передбачено зобов'язання боржника виконати свій обов'язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов'язанні вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Крім того, відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргових документів у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Отже факт знаходження боргового документу оригіналу розписки у ОСОБА_1, свідчить про невиконання зі сторони ОСОБА_2 своїх боргових зобов'язань.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності заборгованості по договору позики (розписки) від 08 листопада 2014 року зі сторони ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 Відповідач грошові кошти у повному обсязі позивачу не повернув, а тому суд прийшов до висновку, що основний борг по договором позики (розпискою) складає 89604 грн., які необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь суми інфляційних витрат та 3% річних за прострочення повернення позики за договором позики (розписки) від 08 листопада 2014 року, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами договору позики (розпискою) від 08 листопада 2014 року, ОСОБА_2 повинен був повернути ОСОБА_1 94604 грн. до 08 грудня 2014 року, однак 07 грудня 2017 року порушуючи умови договору позики (розписки) повернув грошові кошти у розмірі 5000 грн. Разом з тим, грошові кошти у розмірі 89604 грн. відповідач позивачу не повернув, а тому є всі правові підстави для стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання. З дати повернення позики і по день постановлені рішення минуло 1454 дні, тому розмір суми витрат від інфляції складає 92188 грн. 13 коп. та розмір 3% річних складає 10708 грн. Загальна сума інфляційних втрат з урахуванням 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання складає 102896 грн. 13 коп.

Таким чином, загальна сума, яка належить до сплати позивачу, визначається наступним чином: 192500 грн. 13 коп. заборгованості за договором позики від 08 листопада 2014 року, що складається з суми позики у розмірі 89604 грн., суми інфляційних витрат у розмірі 92188 грн. 13 коп. та 3% річних за прострочення повернення позики у розмірі 10708 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави повинно бути стягнено судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 1925,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 527, 545, 1046, 1049 ЦК України, ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з урахуванням суми індексу інфляції та три відсотки річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 89604 грн., 3% річних у розмірі 10708 грн., та суму інфляції у розмірі 92188 грн. 13 коп., судовий збір у розмірі 1925 грн. 00 коп., а всього 194425 грн. 13 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.