Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2182/18
РІШЕННЯ

іменем України

26 жовтня 2018 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коренюка В.П.,

при секретарі Подвисоцькій Т.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 у м. Коростені Житомирської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

встановив:

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 11 січня 2014 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Добровільно відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, хоча має змогу надавати таку допомогу. В даний час на розгляді в суді знаходиться заява про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Так як син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, тому вона звернулась в суд з позовом та просила стягувати з відповідача на її користь та утримання аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця з дня предявлення позову до суду і до досягнення сином ОСОБА_4 трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові та просила розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав відзив проти позову та заяву, в якій просив у подальшому розгляд справи проводити за участю його представника за дорученням ОСОБА_6

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти позову щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною, сином ОСОБА_4, трьохрічного віку, оскільки його довіритель ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи 1-ї категорії, не працює, перебуває на обліку в Коростенському міському центрі зайнятості, сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, інших видів доходів не має, тому не в змозі сплачувати аліменти на утримання позивачки.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

11 січня 2014 рокусторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 10 (а.с.5).

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 липня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.28, 29).

Як вбачається із копій свідоцтв про народження, сторони по справі є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6, 7).

Відповідно до судового наказу, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області 12 червня 2018 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.27).

За нормами ст.84 ч.2 Сімейного кодексу України "Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років".

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 липня 2018 року місцем проживання малолітніх дітей визначено місце проживання матері ОСОБА_1

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20.11.1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6).

Згідно з вимогами ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.

Згідно ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За нормами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 83 ч.3 Сімейного кодексу України передбачає - "Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу".

Судом встановлено, що відповідач на дату розгляду справи: є інвалідом внаслідок аварії на ЧАЕС 3 групи 1-ї категорії, не працює, перебуває на обліку в Коростенському міському центрі зайнятості (а.с.21, 22, 43). Крім того з матеріалів справ вбачається, що з ОСОБА_2, згідно судового наказу, виданого Коростенським міськрайонний судом Житомирської області від 12 червня 2018 року, стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.24-26).

Сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України розмір аліментів на утримання дружини визначається судом.

За приписами ч.ч.1, 3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України "Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом".

Згідно з ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Також відповідно до ст.81 ч.ч.1, 5, 6Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За нормами ст.89Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахування вищевикладених та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач не надала належних і допустимих доказів і при розгляді справи судом їх не встановлено щодо можливості відповідачем надавати матеріальну допомогу їй до досягнення дитиною сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років. Крім того приймаючи до уваги те, що позивачем не надано доказів про доходи відповідача, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 247, 263 - 265, 268, 272 - 273 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.84 ч.2, 88 ч.1, 180 - 184 Сімейного Кодексу України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 2 листопада 2018 року.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1, місце реєстрації - АДРЕСА_1, місце проживання АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце реєстрації та проживання - АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області В. П. Коренюк