Справа № 527/1496/18
провадження 2/527/666/18
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

18 вересня 2018 року м. Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Олефір А.О.,
за участю секретаря - Волик Л.І.,
представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Мудрої С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , поданим представником ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
В С Т А Н О В И В:
27 липня 2018 року представник позивача звернулася до суду з позовом про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В своєму позові представник позивача зазначила, що з 31 березня 2017 року, позивач працював вантажником цеху пакування ТОВ «Глобинський м`сокомбінат».

25 квітня 2018 року він уклав контракт із Міністерством оборони в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 три роки.

02 липня 2018 року він дізнався про те, що наказом Генерального директора ТОВ «Глобинський м`сокомбінат» № 1399 від 11.06.2018 року його було звільнено із займаної посади в зв`язку зі вступом на військову службу за контрактом на підставі п.3 ст. 36 КЗпП України.

Вважає наказ про його звільнення із посади № 1399 від 11.06.2018 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 36 КЗпП України призов або вступ працівника на військову службу є підставою припинення трудового договору, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 119 КЗпП України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу зя призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист; військовослужбовців та членів їх сімей».

Посилаючись на викладене, представник позивача просила суд, скасувати наказ Генерального директора ТОВ «Глобинський м`сокомбінат» № 1399 від 11.06.2018 року про звільнення ОСОБА_2 з посади вантажника цеху пакування ТОВ «Глобинський м`сокомбінат» в звязку із вступом на військову службу за контрактом на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України. Поновити ОСОБА_2 на посаді вантажника цеху пакування ТОВ «Глобинський м`сокомбінат» з 11.06.2018 року. Стягнути з ТОВ «Глобинський м`сокомбінат» середній заробіток за час вимушеного прогулу.

22 серпня 2018 року відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з 31 березня 2017 року - по 11 червня 2018 року відповідач працював на підприємстві машиністом розфасувально-пакувальних машин в цех пакування, оператор механізованих та автоматизованих складів цеху пакування, вантажник цеху пакування. На момент звільнення обіймав посаду вантажника цеху пакування. Згідно даних обліку використання робочого часу позивач востаннє був на роботі 22 квітня 2018 року. Письмової особистої заяви про звільнення з роботи чи письмової Заяви про увільнення від роботи та застосування ст.119 КЗпП України, позивач відповідача письмово не поінформував. Дана інформація позивачем була усно повідомлена в квітні місяці 2018 року. Міністерством Оборони України з військовослужбовцями укладаються різні види Контрактів, які визначають умови проходження військової служби. Такі види Контрактів укладаються безпосередньо у військових частинах. У даному випадку - місцем укладення Контракту є смт. Десна Козелецького району Чернігівської області. За даних обставин, що мали місце, звільнення на підставі п. 3 ч. 1 ст.36 КЗпП України до отримання документів, підтверджуючих отримання працівником статусу військовозобов`язаного, - не було можливим. Відповідно, до моменту отримання Витягу з Наказу Командира 354 навчального механізованого полку 169 навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України від 25 квітня 2018 року №41-рс щодо «...прийняття на військову службу за контрактом на 3 роки з 25.04.2018 по 24.04.2021 року, з присвоєнням первинного військового звання «СОЛДАТ» та призначення на посаду курсанта навчального механізованого взводу навчальної механізованої роти ОСОБА_2 ...» разом з примірником підписаного Контракту від Міністерства Оборони України - у відповідача були відсутні підстави для його звільнення та/або увільнення у зв`язку із вступом на військову службу.

На адресу відповідача не надходило від військового комісаріату, військової частини чи іншого військового відомства будь-яких письмових підтверджень про те, що позивача призивано до проходження військової служби. З Контракту, вбачається, що позивач добровільно взяв на себе зобов`язання протягом визначеного строку - 3 років, а саме з 25 квітня 2018 року та по 24 квітня 2021 року проходити військову службу у Збройних Силах України, а в разі настання особливого періоду - понад установлений строк Контракту (абзаци 1 та 2 частини 1; частина 3 Контракту). Таким чином, станом на дату укладання Контракту та протягом строку його дії, - особливий період не діє, а Позивач добровільно заключив Контракт на три роки, а отже, не був призваний на військову службу під час мобілізації та на особливий період. Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача просив суд, у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити (а.с.24-31).

Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримала із наведених в ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позов із підстав зазначених в письмовому відзиві.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
Відповідно до контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладеного 25 квітня 2018 року між Міністерством оборони України з одного боку та ОСОБА_2 з іншого боку, останній взяв на себе зобов`язання зокрема проходити військову службу у Збройних силах України протягом строку дії контракту, а в разі настання особливого періоду - понад установлений строк Контракту. Контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на 3 роки (а.с.12-13).

Як вбачається з Витягу з Наказу Командира 354 навчального механізованого полку 169 навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України від 25 квітня 2018 року №41-рс, прийнято на військову службу за контрактом на 3 роки з 25.04.2018 по 24.04.2021 року, присвоїти первинне військове звання «СОЛДАТ» та призначити на посаду курсанта навчального механізованого взводу навчальної механізованої роти ОСОБА_2 (а.с.14).

Згідно Витягу з наказу № 1399 від 11.06.2018 року, ОСОБА_2 було звільнено з ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» з посади вантажника цеху пакування з 11.06.2018 року у зв`язку зі вступом на військову службу за контрактом на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України (а.с.11).

Відповідний запис наявний в трудовій книжці позивача (а.с.10).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.
Як зазначено в ч. 3 ст. 119 КЗпП України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Із змісту вказаної вище норми трудового законодавства вбачається, що для вирішення питання про наявність прав на гарантій, передбачених нею, правове значення мають види військової служби, її підстави, терміни дії особливого періоду, початку та завершення мобілізації.
Контракт - це особлива форма трудового договору, в якому термін його дії, права та обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору встановлюються угодою сторін.

Як вбачається з укладеного Контракту, ОСОБА_2 його уклав добровільно, при цьому роботодавця письмово не повідомив про укладений контракт, його не було призвано на військову службу, крім того, зі змісту самого контракту вбачається, що ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання зокрема проходити військову службу у Збройних силах України протягом строку дії контракту, а в разі настання особливого періоду - понад установлений строк Контракту, тобто на момент укладення такого контракту у ньому фактично зазначено про відсутність особливого періоду, тому роботодавець отримавши зазначений контракт правомірно звільнив позивача з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-81,141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_2 , поданим представником ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області.
Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_2 );
Представник позивача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 );
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» (39000, Полтавська обл., м. Глобине, вул. К. Маркса, буд. 228, ).
Повний текст рішення складено 26 вересня 2018 року.

Суддя А. О. Олефір