Житомирський апеляційний суд
Справа №281/388/18 Головуючий у 1-й інст. Денисюк І.І.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у місті Житомирі без повідомлення учасників цивільну справу № 281/388/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2018 року, яке ухвалено суддею Денисюк І.І. в смт Лугини Житомирської області

в с т а н о в и в:

В травні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась в звязку з невиконанням умов кредитного договору № 118622604, укладеного 14.10.2014р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», за умовами якого ОСОБА_2 надано кредит в сумі 11640,00 грн. Згідно договору про відступлення права вимоги від 14.07.2017р. № 20170714, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», були відчужені права кредитора по вказаному кредитному договору, відповідно до якого позивачу відступлене право грошової вимоги за кредитним договором від 14.10.2014 № 118622604.

Згідно розрахунку позивача непогашена відповідачем заборгованість по вказаному кредитному договору станом на 19.07.2017 р. складає 36554,06 грн., з яких: 11640,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3,21 грн. - сума заборгованості за відсотками; 19090,85 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 5820,00 грн. - сума заборгованості за пенею, яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача.

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2018 року позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволені повністю. З відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 36554,06 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якійпросить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування таких вимог зазначив, що хоча і не оспорює факт оформлення кредитної картки, але факт отримання коштів за карткою або будь-якого іншого її використання для розрахунків заперечує. Вважає, що суд безпідставно не застосував строки позовної давності, крім того, стягнув пеню в порушення норм ст. 258 ЦК України, не застосувавши спеціальну позовну давність в один рік.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір № 118622604 від 14.10.2014 р., згідно якого останньому було надано кредит в сумі 11640,00 грн.

14 липня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 20170714, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги відповідача, а саме коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредиту, нарахованих процентів, комісії та всіх інших платежів за основним договором, право на одержання яких належало ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень».

Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, у звязку із чим станом на 19.07.2017р. у нього виникла заборгованість за кредитним договором № 118622604 від 14.10.2014р.

Відповідно до наданого позивачем в суді першої інстанції розрахунку, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 30.09.2017р. становить 36554,06 грн., з якої:

-11640,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;

-3,21 грн. - сума заборгованості за відсотками;

-19090,85 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом;

-5820,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд першої інстанції виходив з того, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, чим порушив умови договору, доказів про належне виконання свого обовязку по поверненню кредиту суду не надав. Прийнявши розрахунок загальної суми заборгованості, наданий позивачем, як такий, що відповідає вимогам закону, суд стягнув з відповідача всю суму боргу та судові витрати.

Проте повністю з таким висновком суду погодитись неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідач свої зобов'язання за договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 30.09.2017 р. утворилась кредитна заборгованість.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами кредитного договору, а саме пунктом 4.9. передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого нарахування банком пені відбувається в розмірі 0,3 % від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Строк позовної давності в один рік підлягає застосуванню щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) за своїм характером є додатковими (похідними) вимогами щодо певного основного зобов'язання. Додатковими вимогами є вимоги, що забезпечують або обумовлюють виконання основного зобов'язання, які встановлені законом або договором. У випадку, якщо неустойкою (штрафом, пенею) забезпечується виконання зобов'язання, на яке розповсюджується загальна позовна давність, право на таке стягнення втрачається лише зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги. Таким чином, скорочена позовна давність стосовно неустойки (штрафу, пені) фактично означає можливість стягнення неустойки (штрафу, пені) за один рік, за умови, якщо не сплив строк позовної давності щодо основної вимоги.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності за зобовязаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Перебіг позовної давності згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами був укладений 14 жовтня 2014 року на строк 12 місяців, тобто зі строком дії до 13 жовтня 2015 року. З позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 23 травня 2018 року. Відповідачем у письмових запереченнях на позовну заяву порушувалось питання про застосування позовної давності до вимог позивача.

Таким чином, позивач звернувся в суд з вимогами до боржника щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків в межах строку позовної давності передбаченому ст. 257 ЦК України.

Разом з тим, стягуючи заборгованість за пенею, суд першої інстанції не врахував та не застосував вимоги статті 258 ЦК України, згідно з якими, до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік. Відповідно заборгованість за пенею підлягає зменшенню з 5820,00 до 3990,00 грн.

Крім того, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також і Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини п'ятої статті 11, частин першої, другої, п'ятої, сьомої статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до частини восьмої статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 визначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Суд першої інстанції, стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість з плати за управління кредитом в сумі 19090,85 грн. не звернув уваги на те, що хоча умовами договору і передбачено плату за обслуговування кредиту, однак позивачем не зазначено, які саме послуги за кредитом надавалися відповідачу.

При цьому банк нараховував щомісячні відсотки за послуги, що супроводжують кредит, за рахунок позичальника ОСОБА_2, що є незаконним.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16.

При цьому, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що оскільки взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, то з нього підлягає стягненню на користь банку заборгованість за кредитним договором, яка складається з боргу за кредитом, процентами за користування ним та пені, тому доводи апеляційної скарги щодо розміру кредитної заборгованості не заслуговують на увагу, крім розміру пені, яка підлягає зменшенню.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

У пункті 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що відповідач є інвалідом 2-ї групи та відповідно користується пільгами щодо сплати судового збору відповідно до ч.1 п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з позивача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, п/р №7001 в ПАТ «ТАСкомбанк», МФО 339500, місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ) заборгованість за договором №118622604 від 14.10.2014 р. в розмірі 15633 (пятнадцять тисяч шістсот тридцять три) грн. 21 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 11640,00 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 3 грн. 21 коп. та заборгованості за пенею в сумі 3990,00 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в дохід держави судовий збір в розмірі 1130,41 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді