Справа № 195/1611/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

26.10.2018 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого - судді Омеко М.В., за участю секретаря Мартиновій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

10.10.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.

11 квітня 1968 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 будинок з усіма господарчими будівлями, що до нього прилягають і які знаходяться в АДРЕСА_1

З того часу позивач володіла та користувалась будинком, іншими будівлями та земельною ділянкою, що розташовані в АДРЕСА_1 а в 1978 році була зареєстрована в домоволодінні за номер АДРЕСА_1

Але, в червні 2018 року, у зв'язку з необхідністю подальшого продажу нерухомості, звернувшись до приватного нотаріуса, який після ознайомлення з документами повідомив ОСОБА_3 про те, що в Договір купівлі-продажу будинку розташованого в сільській області від 11.04.1968 року нотаріально не посвідчений відповідно до норм діючого на той час законодавства та не зареєстрований в Книзці реєстрів.

На момент укладення вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку позивач з попереднім власником домоволодіння домовилися щодо усіх істотних умов, які відповідали вимогам до такого виду правочинів, передбачених діючим на той час законодавством.

Враховуючи дані обставини позивач вважає, що на даний час існують усі правові підстави вважати що договір купівлі-продажу житлового будинку від 11.04.1968 року є дійсним.

Так, починаючи з квітня 1968 року - ОСОБА_1 фактично придбала та в подальшому користувалась домоволодінням, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 без належно оформлених правовстановлюючих документів, починаючи з 1968 року я вважала, що є повноцінною власницею даного будинку та починаючи з того часу до теперішнього часу ні попередній власник, ні будь-які інші особи не оскаржували моїх прав на володіння та користування даним будинком та не мали до мене ніяких претензій.

На сьогоднішній день позивач продовжую проживати у даному житловому будинку та користуватися присадибною земельною ділянкою, на якій він розташований. Відкрито, не приховуючи факту знаходження майна у своєму володінні, добросовісно та безперервно (більше десяти років) володіє та користується ним, підтримує його у належному стані, постійно проводжу у будинку поточні та капітальний ремонти, оплачую відповідні комунальні послуги.

В судове засідання позивач будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи не з'явилась, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідач, Томаківська селищна рада надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти заявлених вимог не заперечують.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 21 вересня 1978 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 11.04.1968 року ОСОБА_1 придбала будинок в гр. ОСОБА_2

Довідкою № 22 Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, підтверджується, що домоволодіння що належить ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу будинку розташованого в сільській місцевості від 11.04.1968 року та земельна ділянка на якій він розташований дійсно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Згідно інформаційної довідки від 22.06.2018.№ 128570850 за ОСОБА_1не зареєстрована будь-яка нерухомість, утому числі, домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1

У встановленому порядку прав власності на житловий будинок, у якому мешкаю позивач, ніхто не оформив, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРПНМ від 22.О6.2018.№ 128562186.

Відповідно до рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2018 року встановлено юридичний факт, що відповідно Договору купівлі-продажу будинку розташованого в сільській місцевості, укладеного 11 квітня 1968 року та посвідченого Томаківською сільською Радою депутатів трудящих Дніпропетровської області ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3. виданого Томаківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, виданого 27.09.2002 року), придбала саме домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1

Згідно технічного паспорту на житловий будинок з будівлями та спорудами АДРЕСА_1 виготовлений на ім'я позивача. ОСОБА_1

Відповідно до ст.44 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що письмові угоди повинні укладатись у письмовій формі, якщо такі угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Так, згідно ст.224 ЦК УРСР (1963 року), який діяв на час виникнення договірних правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.227 ЦК УРСР (1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Договір купівлі-продажу жилого будинку також підлягав реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

З цього слідує, що укладений Позивачем Договір від 11.04.1968 року не відповідає нормам Цивільного кодексу діючого на той час та є нікчемним відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 220 УК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Враховуючи, що позивачем дотримано всіх істотних умов спірного договору купівлі-продажу житлового будинку, суд визнає цей договір дійсним.

Що стосується позовних вимог позивача про визнання права власності на нерухоме майно, а саме за набувальною давністю, суд вважає дані вимоги позивача не обґрунтованими, оскільки позивачу було відомо про колишнього власника будинку з яким було укладено спірний договір купівлі-продажу житлового будинку.

Враховуючи вищенаведеному,позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд --

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити частково.

Визнати Договір купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості за адресою: АДРЕСА_1 від 11 квітня 1968 року, який посвідчений виконкомом Томаківської селищної Ради депутатів трудящих Дніпропетровської області 11.04.1968р.укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ.«А-1» загальною площею 75,30 кв.м, житловою площею 26,40 кв.м, прибудовою літ. «а-1» та іншими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

В решті позовним вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Томаківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М. В. Омеко