Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пустовіта О.Г.,

секретаря судового засідання Гавеля Ю.О.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ

06.10.2014 року позивач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 2 446 505,47 (два мільйони чотириста сорок шість тисяч пятсот пять гривень 47 копійок).

В обґрунтування позовних вимог-позивач зазначив, що 20.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (з 2009 року змінило назву на ПАТ «ОТП БАНК») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір ML-311/01/2008, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 410 000 (Чотириста десять тисяч) гривень 00 копійок. Згідно п.3.ч.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процентна ставка 1,99% річних+FIDR. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняли право вимоги за кредитним договором ML-311/01/2008 від 20.02.2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем. Відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, і станом на 12.09.2014 року утворилася заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторінг Україна», яка становить 2 446 505,47 (два мільйони чотириста сорок шість тисяч пятсот пять гривень 47копійок).

В судовому засіданні, 21.04.2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги, заявлені в позові, і просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити в його задоволенні та пояснила, що 16 грудня 2007 року перебуваючи на ОСОБА_4 у м. Кривий Ріг, у ОСОБА_3 викрали паспорт разом з довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру. З даного факту ОСОБА_3 негайно звернувся до правоохоронних органів, та 20 грудня в місцевій газеті «Звезда-4» дав обяву стосовно викраденого-втраченого паспорту на його імя та обіцяв винагороду за повернення документів (номер 708-0192) за грудень 2007 року на сторінці 48 за №4360. Йому декілька разів телефонували з приводу втраченого паспорту, але, зважаючи на те, що останній працював і працює до теперішнього часу на шахті, він так і не зустрівся з особами, які нібито знайшли паспорт. 27.04.2008 року у ВГІРФО Жовтневого РВ КМУ ОСОБА_3 отримав тимчасове посвідчення особи громадянина України, яким користується до цього часу. 15.05.2008 року на адресу ОСОБА_3: АДРЕСА_1 надійшла досудова вимога від ОТП Банку, в якій зазначено, що 20.02.2008 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № МL 311/01/2008, згідно з яким він отримав у Банку кредит в розмірі 410000(чотириста десять тисяч) гривень. Також, згідно даної вимоги, він повинен був сплатити банку суму відсотків за користування кредитом в розмірі 13342,36 гривень, суму пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 4586 (сорок пять тисяч вісімдесят шість) гривень 69 копійок, суму штрафу у розмірі 75,00 гривень. На дану вимогу, ОСОБА_3 направив листа до відділення банку, в якому вказав, що він не отримував кредит, та коротко виклав події минулого року, коли він втратив паспорт. Так-як крім досудової вимоги, йому на телефон почали приходити смс-повідомлення з проханням повернути кошти, після чого особисто звернувся до відділення ОТП-Банку, де менеджери банку йому показали копію його втраченого паспорта, з якої явно вбачається фотографія іншої особи, а не його. ОСОБА_5 того, особа на фотографії у втраченому паспорті і ОСОБА_3 візуально навіть не схожі. Як видно з копії паспорта, яка міститься в матеріалах кредитної справи, шлюб ОСОБА_3 з ОСОБА_5, укладений 10 серпня 2007 року розірвано 27 листопада 2007 року, про що міститься відповідна відмітка. Насправді ж ОСОБА_3 не розривав шлюбних відносин зі своєю дружиною ОСОБА_6, вони до теперішнього часу є чоловіком і дружиною, крім того, від даного шлюбу у них 03 січня 2008 року народився син ОСОБА_7, про що в книзі реєстрації народжень 29 січня 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 126. ОСОБА_5 того, в довідці з місця роботи, що міститься в матеріалах кредитної справи, вказано, що ОСОБА_3 працює в ОСОБА_8 (Криворіжсталь) з заробітною платою у розмірі 10 500 гривень. Насправді він ніколи не працював в ОСОБА_8, так-як працював і працює до теперішнього часу кріпильником на шахті «Октябрская», та отримував заробітну плату в 2008 році в середньому до 2000 гривень. Також, ОСОБА_9 у відділенні банку показали технічний паспорт на автомобіль «Тойота», який нібито належить йому, хоча в нього не було і не має автомобіля, він навіть не отримував права на керування транспортним засобом. В 2009 році ОТП Банк подав позов до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 495 849,20 гривень. Справа перебувала в провадженні судді Кулігіної Т.Д. Суддею, для всебічного і повного розгляду справи, були зроблені відповідні запити до прокуратури та інших інстанцій стосовно зазначеної кредитної історії.

Прокуратурою було надано постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2008 року про виїмку документів у відділенні «Калнішевское» філії ЗАТ «ОТП Банк» по кримінальній справі №58089395, порушеній прокуратурою м. Кривого Рогу 23.10.2008 року у відношенні службових осіб відділення «Калнішевское» філії ЗАТ «ОТП Банк» по факту зловживання службовим становищем, що потягло тяжкі наслідки за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України. Згідно повідомлення прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.09.2010 року слідством не встановлено особу, яка вчинила даний злочин, в звязку з чим провадження по справі зупинено.

26.10.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 боргу на загальну суму 2446505 (два мільйони чотириста сорок шість тисяч пятсот пять) гривень 47 копійок. Як вбачається з матеріалів судової справи, в 2010 році ОТП Банк відступив право вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», тобто на даний час відповідач є боржником перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Отже, ОСОБА_3 ніяким чином не має відношення до даної кредитної заборгованості, так-як він не вчиняв жодного правочину з ЗАТ«ОТП Банк» в особі філії Закритого акціонерного товариства ОТП «Банк» в м. Дніпропетровськ та ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Вислухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 20.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (з 2009 року змінило назву на ПАТ «ОТП БАНК») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір ML-311/01/2008, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 410 000 (чотириста десять тисяч) гривень 00 копійок.

Згідно п.3.ч.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процентна ставка 1,99% річних+FIDR. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняли право вимоги за кредитним договором ML-311/01/2008 від 20.02.2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем. Відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, і станом на 12.09.2014 року утворилася заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторінг Україна», яка становить 2 446 505,47 (два мільйони чотириста сорок шість тисяч пятсот пять гривень 47копійок).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 637 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідач зазначає, що кредитний договір ML-311/01/2008 від 20.02.2008 року ніколи не укладав, на підтвердження чого надає наступні докази.

20 грудня 2007 року в місцевій газеті «Звезда-4» дав обяву стосовно викраденого-втраченого паспорту на його імя та обіцяв винагороду за повернення документів (номер 708-0182) за грудень 2007 року на сторінці 48 за №4360, що підтверджується копією газети (а.с. 112 т. 1).

31.03.2008 року у ВГІРФО Жовтневого РВ КМУ ОСОБА_3 отримав тимчасове посвідчення особи громадянина України.

17.04.2018 року Північним міжрайонним державною податковою інспекцією у м. Кривому Розі Дніпропетровської ОСОБА_10 було видано дублікат картки фізичної особи-платника податків, згідно якого ОСОБА_10 присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 112 т. 1).

Також, на підтвердження чи спростування своєї позиції, представником відповідача було заявлено клопотання про проведення у справі судової-почеркознавчої експертизи.

21 квітня 2016 року по даній цивільній справі судом було призначено почеркознавчу експертизу для встановлення факту виконання підпису в оригіналі кредитного договору саме відповідачем ОСОБА_3 чи іншою особою (а.с. 90 т.1). Проведення експертизи доручено експертам ГУМВС України в Дніпропетровській області Науково-дослідний експертно-криміналістичний центр., але 15 червня 2016 року до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи, в звязку з недостатньою кількістю наданих на експертизу зразків підпису. Також в подальшому, судом знову було призначено судову-почеркознавчу експертизу, і матеріали справи було направлено до Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, але експерти декілька разів надсилали до суду клопотання про надання тих чи інших додаткових даних по справі. Так, судом, на виконання клопотань експерта було винесено декілька ухвал, де було чітко розмежовані зразки підпису на вільні та експериментальні, але експерти практично відмовилися від проведення експертизи.

Так, 15.01.2018 року, ураховуючи клопотання представника відповідача, суд своєю Ухвалою змінив експертну установу і направив справу на експертизу до Харківського Науково-дослідного інституту ім. Бокаріуса (а.с.49 т.2).

13.03.2018 року від ХНІДСЕ ім. Бокаріуса надійшло до суду клопотання, в якому експерти просять надати на дослідження оригінали документів, а саме: «Заяви на отримання кредитних коштів», Додатків до кредитного Договору ML-311/01/2008 від 20.02.2008 року», а також просить сплатити рахунок для проведення експертизи (а.с.52 т.2)

Так, на виконання даного клопотання, 16.04.2018 року судом була винесена Ухвала, згідно якої витребувано у позивача «Оригінал заяви на отримання кредитних коштів», та Оригінал додатків до кредитного Договору ML-311/01/2008 від 20.02.2008 року» (а.с. 60 т.2).

Відповідачем в свою чергу було надано суду оригінал квитанції про сплату послуг експерта у розмірі 14300 грн. (а.с.58-59).

Так, 22.05.2018 року експертами було відмовлено в проведенні судової-почеркознавчої експертизи, в звязку з ненаданням позивачем на експертизу «Оригіналу заяви на отримання кредитних коштів», та Оригінал додатків до кредитного Договору ML-311/01/2008 від 20.02.2008 року».

06.06.2018 року до суду поштовою кореспонденцією надійшла заява від позивача про розгляд справи за своєї відсутності і Оригінал додатків до кредитного Договору ML-311/01/2008 від 20.02.2008 року», які знову були судом направлені на експертизу, але 05.07.2018 року експерти знову відмовили суду в проведенні експертизи, так-як на їх вимогу не надано Оригіналу заяви на отримання кредитних коштів»..

22.08.2018 року Ухвалою суду визнано явку позивача до судових засідань обовязковою, але позивач проігнорував судові засідання, подаючи до суду заяви про розгляд справи за своєї відсутності без будь-яких пояснень.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Доводи позивача щодо наявності між ним та відповідачем договірних зобов'язань ґрунтувались на кредитному договорі та додаткам до нього, підписаними сторонами 20.02.2008 року (а.с.4-14 т.1).

Згідно умов договору відповідачу надається банком 400 000 (чотириста тисяч) гривень на придбання нерухомого майна.

Даний договір підписаний з однієї сторони представником ЗАТ «ОТП Банк» відділення «Калнишевське» та з іншої сторони містить реквізит підпису відповідача.

На підтвердження доводів відповідача в тій частині, що підпис в договорі від 20.02.2008 року йому не належить, що свідчить про відсутність його волевиявлення на його укладення, представником відповідача було заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, яка при розгляді справи в проведена не була, в звязку з тим, що позивачем не неодноразові вимоги суду і експертів не було надано на експертизу «Оригіналу заяви на отримання кредитних коштів».

Про необхідність надання оригіналів досліджуваних документів позивача неодноразово було повідомлено судом та попереджено про наслідки ухилення від надання експертам необхідних матеріалів,

У зв'язку з тим, що для виконання почеркознавчої експертизи не було надано оригінали досліджувальних документів, експерти повідомили про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи.

Не надавши обґрунтованих пояснень з приводу неможливості виконання вимог суду в період з 21.04.2016 року по день ухвалення рішення 29.10.2018 року, суд дійшов висновку про відсутність даних документів у позивача.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.77, ч. 2 ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наявності сумнівів в частині підписання відповідачем заяви від 20.02.2008 року про отримання кредитних коштів, ненадання суду оригіналу вказаної заяви, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову.

При цьому суд враховує сукупність інших доказів у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, прокуратурою міста ОСОБА_11 23.10.2008 року порушена кримінальна справа №58089395 у відношенні посадових осіб ЗАТ «ОТП Банк» відділення «Калнишевське» по факту зловживання службовим становищем, також судом надано дозвіл на виїмку вищезазначеної кредитної справи (а.с. 123 т.1).

Також, мається в матеріалах справи відповідь місцевої прокуратури, в якій зазначено, що по вказаній кримінальній справі винну особу не встановлено(а.с.125 т.1 ).

Також в матеріалах справи мається заява відповідача до банку, з якої вбачається, що відповідач повідомляє банк про те, що не має жодного відношення до кредитного договору ML-311/01/2008 від 20.02.2008 року (а.с.129 т.1).

В матеріалах справи міститься примірник газети з оголошенням про втрату паспорта і коду ОСОБА_3 (а.с.122 т.1), і тимчасове посвідчення особи громадянина України видане на імя відповідача ОСОБА_3 (а.с. 111 т.1), також надано і приєднано до матеріалів справи свідоцтво про шлюб відповідача і свідоцтво про народження дитини в шлюбі (а.с.133-134), що спростовує дані кредитного договору, де вказано, що відповідач розлучений і бере кредит, надаючи паспорт.

Що стосується копії паспорту відповідача, яка є додатком до позову, то на ній зовсім не видно обличчя позичальника, що також ставить під сумнів позицію банку стосовно видачі 400 000 грн. під таку не зрозумілу копію документу (а.с.18 т.1).

Обовязок перевірити особу позичальника лежить на кредиторі, а недбалість працівників банку не може стати підставою для стягнення заборгованості з особи, яка не укладала договір.

Дані докази оголошувалися в судовому засіданні і не були спростовані позивачем по справі.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Але протягом всього часу розгляду справи норми ч.2 ст. 95 ЦПК України, представником позивача не виконано.

Так, відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Таким чином, надавши оцінку кожному аргументу, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи всі дати і послідовність подій, а також не надання позивачем оригіналів документів на вимогу суду для проведення почеркознавчої експертизи та для огляду, суд критично відноситься до інформації, викладеній в позовній заяві та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог судовий збір, понесений позивачем при зверненні до суду, відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525-530, 610, 1054, 4055 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77, 78, 80, 81, 89, 95, 141, 263-268, 280-284, 354, 355 ЦПК- України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повний текст рішення складено та підписано 06 листопада 2018 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт