Справа №442/5935/18
Провадження №2/442/2017/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Кравців Х.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

за участю представників:

від позивача: не зявилися

від відповідача: не зявилися

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась з вказаним позовом до суду, в якому просить на підставі ст.ст. 180, 182, 183, 191СК України стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.02.2011 між сторонами був укладений шлюб, який згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.02.2018 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу присвоєно дошлюбне прізвище ОСОБА_1. Вказує, що під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем, виховується нею та повністю перебуває на її утриманні. Вказує, що ще до розірвання шлюбу відповідач матеріально сімю не забезпечував і на даний час коштів на утримання доньки не надає, незважаючи на те, що він є молодою здоровою людиною, працездатний, надає послуги по ремонту взуття в м. Львові, однак скриває фактичне місце своєї праці та дійсний розмір свого заробітку, має достатньо коштів на прожиття, ні в чому собі не відмовляє, матеріально забезпечений, має у користуванні автомобіль, який обслуговує щодня, отже, спроможний утримувати свою малолітню дочку ОСОБА_4, однак добровільно не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, як в грошовій, так і в натуральній формі, тобто безпідставно ухиляється від свого батьківського обовязку утримувати дочку. Вказує, що малолітній дочці ОСОБА_4 виповнилося 7 років, вона з кожним днем зростає та потребує все більших коштів на утримання та нормальний фізичний і духовний розвиток, а також на навчання у загальноосвітній школі, окремого майна на праві власності малолітня дочка ОСОБА_4 не має, як і не має відкритих депозитних рахунків у банку, аліменти відповідач ОСОБА_2 нікому не платить, інших осіб на своєму утриманні немає. Вказує, що в даний час позивач працює, однак її заробітку недостатньо, щоб самостійно утримувати дочку ОСОБА_4, нею щомісячно на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4, зокрема на забезпечення її одягом, збалансованим харчуванням, засобами індивідуальної гігієни, придбання підручників та шкільного приладдя, витрачаються значні грошові кошти. Добровільно домовитись з відповідачем ОСОБА_2 про його участь в утриманні малолітньої дочки ОСОБА_4 не може, а тому, змушена звернутися в суд з даним позовом про стягнення аліментів на її утримання в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача, оскільки саме такий розмір аліментів на утримання малолітньої дочки буде відповідати інтересам дитини та буде достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Зазначає, що у серпні 2018року вже зверталася у суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, однак згідно ухвали судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Хомик А.П. від 22.08.2018 відмовлено у видачі наказу з тих підстав, що неможливо встановити місце проживання ОСОБА_2 Зазначає, що встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 позивач також не змогла, оскільки відповідач умисно відмовляється їй його повідомити, що перешкоджає звернутися в суд із заявою про видачу судового наказу. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що транспортного засобу у нього немає, а є у власності його батька; в даний час він не працює, а коли працював, то повністю забезпечував сімю. На даний час проживає у мами, так як вона потребує допомоги та має інвалідність, просить розглянути справу без його участі, судові витрати покласти на позивача.

Позивач у судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач у судове засідання не зявився, у відзиві просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до розяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.02.2018 по справі № 442/8671/17, провадження № 2/442/532/2018 розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований 05 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис за № 16; після розірвання шлюбу ОСОБА_5 присвоєно її дошлюбне прізвище „Деленів.

Під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження Серія 1-СГ № 277796).

Як вбачається із Довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою 27.07.2018 за № 899 Попелівською сільською радою Дрогобицького району Львівської області ОСОБА_3 проживає спільно з матірю ОСОБА_1 за адресою: с. Попелі, вул. І. Франка, 34а.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САА № 426021 автомобіль ВАЗ 21011 належить ОСОБА_6, як зазначає відповідач, його батьку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, які мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ч. 1 ст. 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-ХІІ, дата набуття чинності для України 27.09.1991) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, в даний час між позивачем та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітньої дитини, а тому суд переконаний, що позивач потребує допомоги на її утримання, а відповідач зобовязаний надавати таку допомогу.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує стан здоровя позивача та відповідача платника аліментів, їхнє матеріальне становище, рівність прав та обовязків обох батьків щодо дитини, вимоги розумності та справедливості, мінімальний розмір аліментів на одну дитину і визначає на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, 26.06.2011, в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду, саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку відповідатиме інтересам їх дитини, враховуючи її вік та матеріальні потреби.

У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід спеціального фонду Державного бюджету України в сумі 704 грн 80 к.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 193, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, 26.06.2011, в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 704 (сімсот чотири) грн. 80 к. судового збору в дохід спеціального фонду Державного бюджету України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5; РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя Ю.С. Кучаковський