Справа № 668/2590/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Лисенко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи тим, що 05.02.2014 року він надав позику ОСОБА_2 в розмірі 40000,00 грн., які позичальник зобовязався повернути на вимогу (кінцевий строк повернення сторонами не обумовлено, зазначено лише термін, тобто вказівка на подію), на підтвердження чого видав позивачу письмову розписку. Починаючи з травня 2015 року позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, однак усі звернення залишились без задоволення. Грошові кошти за договором позики відповідачем не повернуті. Станом на 05.02.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 40000,00 грн. Крім того відповідач відповідно до ст. 625 ЦК України зобовязаний сплатити втрати від інфляції за період з 29.06.2015 року по 05.02.2016 року у розмірі 457,57 грн. та 3% річних в розмірі 729,86 грн. Загальна сума заборгованості відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних станом на 05.02.2016 року складає 41187,43 грн. У звязку з викладеним, просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 05.02.2014 року в розмірі 41187,43 грн., з яких: 40000,00 грн. сума основного боргу; 457,57 грн. втрати від інфляції; 729,86 грн. - 3% річних; стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Представник позивача надав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05.02.2014 року в сумі 137496,93 грн., з яких: основний борг 130109,50 грн., що еквівалентно 5000 дол. США станом на 19.06.2017 року; 3% річних за період з 28.06.2015 року по 19.06.2017 року в сумі 7387,43 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій просив розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просив проводити розгляд справи без його участі.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 05.02.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів у формі письмової розписки, відповідно до якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 суму грошових коштів в розмірі 40000,00 грн., які останній зобовязався повернути.

27.05.2015 року позивачем на адресу ОСОБА_2 було направлено вимогу про повернення отриманих ним грошових коштів в сумі 40000,00 грн. з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, яка залишена без задоволення.

Однак у встановлені строки і по теперішній час відповідачем ОСОБА_2 не було повернуто суму боргу.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто.

Відповідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач не повернув позичені кошти, у визначений розпискою строк. Посилаючись на це, позивач просить суд стягнути борг з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, що відповідно до розрахунку становить 137496,93 грн., з яких: основний борг 130109,50 грн., що еквівалентно 5000 дол. США станом на 19.06.2017 року; 3% річних за період з 28.06.2015 року по 19.06.2017 року в сумі 7387,43 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти і або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовну вимогу в сумі 137496,93 грн. в рахунок відшкодування заборгованості, такою що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 267, 354 ЦПК України, ст.ст. 258, 525-527, 530, 625, 1046-1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 137496,93 грн., з яких: основний борг 130109,50 грн.; 3% річних за період з 28.06.2015 року по 19.06.2017 року в сумі 7387,43 грн., за договором позики від 05.02.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 1470,84 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Апеляційного суду Херсонської області.

Суддя В.Е. Дорошинська