Справа № 751/2305/17 Провадження № 22-ц/795/958/2018 Головуючий у I інстанції Косач І. А. Доповідач - Бечко Є. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Бечка Є.М.,

суддів: Губар В.С., Шарапової О.Л.,

секретар: Кривопиша Я.О.,

скаржник: ОСОБА_1,

особа, дії якої оскаржуються: Відділ державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27 липня 2017 року, постановлену в складі судді Косач І.А. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області,

дата складання повного тексту: 27 липня 2017 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, та уточнивши свої позовні вимоги, просив визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, вчинених субєктом владних повноважень Відділом державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 07 травня 2013 року державним виконавцем відділу ДВС Тисменицького РУЮ відкрито виконавче провадження ВП №37833513 з примусового виконання виконавчого листа №6-5304/11, виданого 02 березня 2012 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 78617 грн. 59 коп. заборгованості за кредитним договором.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2014 року було скасовано постанову про відкриття ВП №37833513 від 07 травня 2013 року. Однак ДВС Тисменицького РУЮ не виконало постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2014 року, та 22 грудня 2015 року винесло постанову про закінчення виконавчого провадження №37833513 на підставі п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме у звязку з направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Тобто, виконавча служба винесла постанову про закінчення недійсного (скасованого судом) виконавчого провадження. ОСОБА_1 вважає, що скасування 23 червня 2014 року у судовому порядку постанови про відкриття виконавчого провадження свідчить про закінчення виконавчого провадження. Примусове виконання рішення суду після скасування постанови про відкриття виконавчого провадження є порушенням закону.

Заявник зазначив, що на його адресу 21 квітня 2016 року надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 15 квітня 2016 року, згідно якої з нього стягується заборгованість у сумі 78617 грн. 59 коп. на користь ПАТ «Альфа-Банк» за виконавчим листом, виданим 02 березня 2012 року Новозаводським районним судом м.Чернігова. ОСОБА_1 оскаржив дану постанову до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, однак йому було відмовлено у задоволенні його позову до ДВС Тисменицького РУЮ.

Судом при розгляді справи вирішено, що з метою захисту цивільних прав та інтересів ОСОБА_1, поданий ним цивільний позов слід розглядати згідно Розділу VІІ ЦПК України в формі скарги.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27 липня 2018 року скаргу задоволено, визнано дії Відділу ДВС Тисменицького РУЮ Івано-Франківської області щодо невиконання постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2014 року по справі за №352/1713/13-а, провадження №2-а/352/53/14 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження неправомірними.

Не погоджуючись з даною ухвалою Відділ ДВС Тисменицького РУЮ Івано-Франківської області звернувся до суду з апеляційною скаргою, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відділ ДВС Тисменицького РУЮ Івано-Франківської області, посилається на те, що перевіркою реєстрації журналу вхідної кореспонденції ВДВС встановлено, що вказана постанова до відділу не надходила, а відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року) сторони зобовязані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обовязкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на ту обставину, що жодних доказів, що вказана ухвала долучалась скаржником до матеріалів виконавчого провадження надано не було, тому ВДВС не могла виконати постанову суду від 23 червня 2014 року, оскільки боржник не виконав свого обовязку повідомити про настання даної обставини у встановленому законом порядку та виконавцем продовжувались вчинятись виконавчі дії.

Також особа, яка подала апеляційну скаргу, звертає увагу, що ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 квітня 2016 року (ВП №50830094), постановою Тисменицького районного суду від 28 вересня 2016 року йому було відмовлено у задоволенні адміністративного позову, яка ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року залишена без змін, а Вищий адміністративний суд України своєю ухвалою від 12 січня 2017 року відмовив позивачу у відкритті касаційного провадження у справі. Тому особа, яка подає апеляційну скаргу, вважає, що позивачем пройдено усі судові інстанції оскарження дій державного виконавця, суд дав правову оцінку його діям та дійшов висновку щодо правомірності, законності та обґрунтованості дій державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа №6-5304/11 виданого 02 березня 2012 року Новозаводським районним судом м.Чернігова.

Крім того апелянт зазначає, що ні скаржником, ні судом першої інстанції в ухваленому ним рішенні, не зазначено належних та допустимих доказів, які б підтвердили неправомірність дій ВДВС Тисменицького РУЮ при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №37833513 від 22 грудня 2015 року.

ОСОБА_1 подав заперечення на апеляційну скаргу, просив відмовити особі, яка подала апеляційну скаргу в її задоволенні у повному обсязі, залишити в силі ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27 липня 2017 року. Зазначає, що ним була подана копія постанови районного суду від 23 червня 2014 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 07 травня 2013 року ВП №37833513, яка не виконана Відділом ДВС Тисменицького районного управління юстиції, а твердження особи, яка подала апеляційну скаргу в цій частині ніякими доказами не підтверджені, необґрунтовані і ніякого підтвердження цьому факту немає, вони знали про хід даної справи, представляли суду свої заперечення, а також були присутні на судових засіданнях, знали про хід справи і це не вимагає від боржника письмово повідомляти державного виконавця. Посилається на те, що дане рішення прийшло до ДВС при розгляді справи 352/796/16-а, а також при поданні скарги до Міністерства юстиції України та до Президента України і відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Крім того ОСОБА_1 вказує, що судові рішення про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №50830094 від 15 квітня 2016 року не мають ніякого відношення до даного позовного провадження. Також ОСОБА_1 не погоджується з доводами про відсутність належних та допустимих доказів, які б підтвердили неправомірність дій ВДВС Тисменицького РУЮ, адже судом було скасовано постанову про відкриття провадження, але виконавець не вчинив визначених законом дій і не закрив провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що ВДВС Тисменицького РУЮ не було виконано постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2014 року про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчі дії продовжували здійснюватися, а в подальшому 22 грудня 2015 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», що є неправомірним.

Апеляційний суд не може погодитись із даним висновком, оскільки судом першої інстанції порушені норми процесуального права.

Судом встановлено, що на виконанні в відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області перебувало виконавче провадження №37833513 (а.с.32-53).

Вбачається, що 02 березня 2012 року Новозаводським районним судом м.Чернігова було видано виконавчий лист №6-5304, згідно якого з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість у розмірі 78617 грн. 59 коп., на підставі якого державним виконавцем Ясуником І.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №37833513 (а.с.51).

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2014 року було вирішено скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №37833513 від 07 травня 2013 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2 Постанова суду набрала законної сили 04 липня 2014 року (а.с.8-9).

В подальшому постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_3 від 22 грудня 2015 року виконавче провадження №37833513 з примусового виконання виконавчого листа №6-5304, виданого 02 березня 2012 року Новозаводським районним судом м.Чернігова закрито на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник ОСОБА_1 працює у Державному вищому навчальному закладі «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_4 Міністерства охорони здоровя України», який знаходиться в м.Тернопіль, м-н Волі, буд.1 та направлено копію постанови Другому відділу ДВС Тернопільського МУЮ (а.с.34).

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст.1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.383 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення боржника до суду), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державної виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушені їхні права чи свободи.

Розглядаючи позов ОСОБА_1, як скаргу на дії державного виконавця суд першої інстанції вірно визначився з предметом спору.

Однак, відповідно до ч.1 ст.385 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення боржника до суду) скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Згідно ч.2 даної статті пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Такі ж вимоги містяться і в п.а ч.1 ст.449 ЦПК України у чинній редакції

Водночас, оскільки ЦПК України не містить переліку поважних причин, достатніх для поновлення процесуального строку, їх необхідно зясовувати у кожному конкретному випадку порушення такого строку.

Так, з пояснень ОСОБА_1, які містяться в позовній заяві, позивач дізнався про порушення його прав, що полягають у продовженні здійснення державним виконавцем виконавчих дій по ВП №37833513, в той час як судом 23 червня 2014 року постанову про відкриття даного виконавчого провадження скасовано, під час розгляду справи №352/796/16-а за його адміністративним позовом до ВДВС Тисменицького районного управління юстиції про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №50830094 від 15 квітня 2016 року.

З Постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2016 року у справі №352/796/16-а вбачається, що державним виконавцем ВДВС Тисменицького районного управління, на підставі виконавчого листа №6-5304/11, виданого 02 березня 2012 року Новозаводським районним судом м.Чернігова, 15 квітня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 78617 грн. 59 коп. Заява про примусове виконання подана 12 квітня 2016 року. Суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1, оскільки строк предявлення виконавчого документа до виконання переривалися предявленням виконавчого документа до виконання, що передбачено ст.22 Закону України «Про виконавцем провадження». Постанова суду переглянута апеляційним судом, у відкритті касаційного провадження відмовлено, та на даний час постанова суду першої інстанції набрала законної сили.

Тобто, про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізнався у вересні 2016 року, однак з позовом до суду звернувся лише 18 квітня 2017 року (а.с.12), з клопотанням про поновлення пропущеного строку не звертався, поважних причин пропуску процесуального строку не вказав, однак, суд першої інстанції не звернув на це уваги, що призвело до помилкового висновку та порушення норм процесуального права.

Зі змісту постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2014 року вбачається, що справа була розглянута за відсутності сторін, крім того представник відповідача заперечень проти позову не надав, не виконав покладеного на відповідача обовязку доказування правомірності свого рішення, тому доводи ОСОБА_1 при поданні заперечень на апеляційну скаргу про те, що виконавча служба знала про хід справи, подавали заперечення проти його позову, не заслуговують на увагу.

Також подаючи заперечення на апеляційну скаргу позивач посилається на скарги до Міністерства юстиції України та Президента України, однак не зазначає коли та з яких підстав подавав звернення, результати їх розгляду, не надав копій самих звернень та відповідей на них.

Жодних доводів про будь-які перешкоди, наявність обєктивних, непереборних обставин, що перешкоджали заявнику звернутися зі скаргою на дії ДВС у визначений законом строк не наведено та доказів цього не представлено.

Згідно ст.126 ЦПК України (у чинній редакції) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Подібна стаття містилася і в ЦПК України, в редакції, чинній на момент постановлення ухвали. Зокрема згідно ч.1, 2 ст.72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Згідно із п.16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що скарга, подана заявником зі спливом значного строку після винесення оскаржуваних рішень ДВС та з моменту, коли ОСОБА_1 міг дізнатись про порушення його прав, а також відсутність будь-яких доказів та клопотань з приводу поважності причин пропуску такого значного строку підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області задовольнити частково.

Ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27 липня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_1 на дії Відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови вкладено 27 вересня 2018 р.

Головуючий:Судді: