КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді -доповідача - Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря., Немудрої Ю.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк» про зобов'язання нарахувати кошти пенсійного внеску та стягнення коштів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суд з позовом, який уточнив в ході розгляду справи, про зобов'язання АТ &q?ра;Комерційний Індустріальний Банк&q?рц; донарахувати пенсійні внески за період з 01 жовтня 2012 року по 17 лютого 2016 року на суму 66790 грн.; стягнення з ПАТ &qu67;Комерційний Індустріальний Банк&q?рц; 66790 грн.

Вимоги обґрунтовував тим, що сторони перебували у трудових відносинах, які припинені 17 лютого 2016 року.

07 липня 2009 року між сторонами укладено Договір №624/005 банківського вкладу (відкриття пенсійного депозитного рахунку для накопичення пенсійних заощаджень в системі недержавного пенсійного забезпечення), відповідно до умов якого на період трудових відносин банк нараховує щомісячні пенсійні внески та перераховує їх на пенсійний депозитний рахунок.

Проте, за період з 01 жовтня 2012 року банк припинив нарахування пенсійних внесків у зв'язку із чим ОСОБА_3 звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема, серед доводів апеляційної скарги зазначає про свою незгоду з посиланням суду першої інстанції як на підставу відмови в задоволенні позову, не оскарження позивачем рішення правління ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» від 25.10.2012 року. Крім того, вважає, що суд не дав належної оцінки умовам договору банківського вкладу № 624/005 (відкриття пенсійного депозитного рахунку для накопичення пенсійних заощаджень системі недержавного пенсійного забезпечення) від 07.07.2009р., з урахуванням того, що в даний договір не вносились зміни, які давали б банку право відступити від обов'язку його виконання.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 червня2018 року апелянту поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали та відкрито апеляційне провадження.

08 червня 2018 року Апеляційним судом м. Києва справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 призначено до розгляду на 05 липня 2018 року.

21 червня 2018 року на адресу Апеляційного суду м. Києва надійшов відзив ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» на апеляційну скаргу ОСОБА_3 У відзиві ПАТ &quse;Комерційний Індустріальний Банк&q?рц; вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для скасування рішення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2018 року прийнято відмову ОСОБА_3 від позовних вимог в частині стягнення пенсійних заощаджень в сумі 66790 грн. у даній справі. Визнано нечинним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року в частині стягнення пенсійних заощаджень в сумі 66790,00 грн. та закрито провадження у справі в цій частині.

В судовому засіданні 26 липня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в ході розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 взяв до уваги, що рішенням єдиного акціонера від 25.04.2018 року змінено назву Публічного акціонерного товариства «Комерційний ІндустріальнийБанк» на нову: Акціонерне товариство «Комерційний Індустріальний Банк».

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області, та утворено Київський апеляційний суд.

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року №297/2018 переведено суддів Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року в газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови новоутвореного Київського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного Київського апеляційного суду.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03 жовтня2018 справу призначено судді-доповідачу Таргоній Д.О. (судді, які входять до складу колегії: ТаргонійД.О., Приходько К.П., Ігнатченко Н.В.)

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року дану справу прийнято до провадження колегією суддів у визначному складі та призначено до розгляду на 30 жовтня 2018 року.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 липня 2009 року між ТОВ «Комерційний Індустріальний Банк» (вкладник) та ОСОБА_3 (учасник) укладено договір №624/005 банківського вкладу (відкриття пенсійного депозитного рахунку для накопичення пенсійних заощаджень в системі недержавного пенсійного забезпечення) (а.с. 26-28).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору для накопичення заощаджень на виплату недержавної пенсії Банк відкрив учаснику пенсійний депозитний рахунок та рахунок для нарахування процентів.

У пункті 1.2. укладеного між сторонами договору передбачено, що вкладник нараховує щомісячно пенсійні внески та перераховує їх на пенсійний депозитний рахунок учасника в банку для накопичення пенсійних заощаджень у межах суми, визначеної законодавством для відшкодування банківських вкладів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Учасник недержавного пенсійного забезпечення, відповідно до умов договору, є працівником вкладника (відповідача), який має право на недержавне пенсійне забезпечення на умовах та в порядку, визначених цим Договором, Положенням про недержавне пенсійне забезпечення в ТОВ «Комерційний Індустріальний Банк»та діючим законодавством і на користь якого вкладник перераховує пенсійні внески.

Згідно з пунктом 3.1.1-3.1.3 Договору Банк має право: вимагати надання інформації та/або документів, необхідних для нарахування та виплати пенсійних заощаджень; встановлювати та змінювати розмір пенсійних внесків; в залежності від економічної ситуації та кон'юнктури грошово-кредитного ринку ініціювати зміну процентів, що нараховуються на вклад.

Згідно з п. 4.1.2 Договору, учасник має право отримати пенсійні заощадження з дня досягнення пенсійного віку відповідно до діючого законодавства України, що регулює загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до досягнення учасником пенсійного віку відповідно до діючого законодавства, що регулює загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (пункт 8.1. договору).

Згідно із п.5.3 договору у разі припинення трудових відносин між учасником та вкладником нарахування та перерахування пенсійних внесків припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у трудових відносинах, які припинені 17 лютого 2016 року.

Пунктом 2.2 розділу 2 Положення про недержавне пенсійне забезпечення в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Комерційний Індустріальний Банк» передбачено, що вкладник самостійно визначає розмір пенсійних внесків та регулярність нарахування, враховуючи свою фінансову платоспроможність та обмеження, встановлені Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств», «Про податок з доходів фізичних осіб» та іншими законами України.

Розмір та регулярність нарахування пенсійних внесків затверджується рішенням Правління Банку.

Правління вкладника може приймати рішення про перегляд сум пенсійних внесків у разі внесення відповідних змін до чинного законодавства України.

З матеріалів справи вбачається, що на засіданні Правління ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» 25 жовтня 2012 року, на якому також був присутній ОСОБА_3 та доповідав по питанню можливості призупинення нарахування пенсійних внесків, постановлено рішення щодо призупинення з жовтня 2012 року нарахування пенсійних внесків учасникам недержавного пенсійного забезпечення з метою недопущення погіршення фінансового стану Банку.

Установивши відсутність неправомірних дій банку з приводу ненарахування ОСОБА_3 пенсійних внесків, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та суперечать умовам укладеного між сторонами Договору.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України &q?дн;Про недержавне пенсійне забезпечення&quне; (далі - Закону) система недержавного пенсійного забезпечення - це складова частина системи накопичувального пенсійного забезпечення, яка ґрунтується на засадах добровільної участі фізичних та юридичних осіб, крім випадків, передбачених законами, у формуванні пенсійних накопичень з метою отримання учасниками недержавного пенсійного забезпечення додаткових до загальнообов'язкового державного пенсійного страхування пенсійних виплат.

Відповідно до ст.3 Закону України законодавство про недержавне пенсійне забезпечення складається з цього Закону, законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, законів України &q?е ;Про страхування&q?ів;, &q?ни;Про банки і банківську діяльність&q?о ;, &quі ;Про інститути спільного інвестування (пайові та корпоративні інвестиційні фонди)&quко;, &q?ив;Про цінні папери та фондовий ринок&q? ц;, &q?ап;Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні&q? р;, &q?ін;Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг&q?юв; та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цього Закону.

Стаття 1 цього Закону визначає наступні поняття:

- учасник недержавного пенсійного забезпечення - фізична особа, на користь якої сплачуються (сплачувалися) пенсійні внески до пенсійного фонду або на пенсійний депозитний рахунок у банку і яка має право на недержавне пенсійне забезпечення на умовах і в порядку, визначених пенсійним контрактом, договором про відкриття пенсійного депозитного рахунка або договором страхування довічної пенсії та цим Законом, або яка отримує пенсійні виплати із пенсійного фонду;

- вкладник недержавного пенсійного фонду (далі - вкладник фонду) - особа, яка сплачує пенсійні внески на користь учасника шляхом перерахування грошових коштів до недержавного пенсійного фонду відповідно до умов пенсійного контракту та закону;

- пенсійні депозитні рахунки - вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, що відкриваються банківськими установами з урахуванням умов, установлених законодавством, для накопичення заощаджень на виплату пенсії;

- пенсійна виплата - грошова виплата учасникові недержавного пенсійного забезпечення або його спадкоємцям, що здійснюється за рахунок накопичених у недержавному пенсійному фонді та облікованих на індивідуальному пенсійному рахунку грошових коштів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону, недержавне пенсійне забезпечення здійснюється на визначених вказаним Законом принципах, в тому числі - неможливості необґрунтованої відмови роботодавця від здійснення пенсійних внесків до системи недержавного пенсійного забезпечення на користь своїх працівників, якщо роботодавець розпочав здійснення таких пенсійних внесків.

Аналізуючи в сукупності положення Закону, умови Договору №624/005 банківського вкладу (відкриття пенсійного депозитного рахунку для накопичення пенсійних заощаджень в системі недержавного пенсійного забезпечення), а також Положення про недержавне пенсійне забезпечення в ТОВ &q?не;Комерційний Індустріальний Банк&qu;К;, затверджене рішенням Правління згідно із Протоколом від 07 липня 2009 року, та Положення про недержавне пенсійне забезпечення в ПАТ &q?вн;Комерційний Індустріальний Банк&quКо; (нова редакція, затверджена рішенням Правління згідно із Протоколом від 29 жовтня 2010 року), колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів позовної заяви щодо відсутності підстав для припинення нарахування Банком пенсійних внесків на рахунок позивача до припинення трудових відносин між ними.

При цьому, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те що чинність рішення правління банку про зупинення нарахування пенсійних внесків учасникам недержавного пенсійного забезпечення з жовтня 2012 року є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки таке рішення суперечить положенням ст. 4 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» та умовам укладеного між сторонами Договору. Договір не містить положень, які б надавали право банку зупиняти нарахування пенсійних внесків, лише право встановлювати та змінювати їх в межах абз.5 п.2.4 Положення.

Відповідно до розділу 10 Договору, зміни і доповнення до нього оформляються додатковими угодами, проте угоди про припинення нарахувань між сторонами не укладалось.

Виступ на засіданні правління банку та позиція, якої притримувався ОСОБА_3 на цьому засіданні, не може жодним чином сприйматися як зміна умов договору чи рішення учасника про припинення йому нарахувань.

З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2017 року та 08.11.2017 року представниками відповідача по справі до суду першої інстанції подавались заяви про застосування строку позовної давності.

За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем, що йому було відомо про зупинення нарахування пенсійних внесків з дня прийняття правлінням Банку відповідного рішення, тобто з 25 жовтня 2012 року, в той час як з даним позовом до Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 звернувся в жовтні 2016 року.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» нарахувати пенсійні внески, однак лише за період в межах строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, тобто з 01.10.2013 року по 17.02.2016 року.

Доводи позивача щодо переривання строку позовної давності, викладені в заяві від 12.09.2018 року, не можуть бути прийняті судом, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Крім того, колегія суддів вважає правильним відмовити позивачу у задоволенні вимог в частині визначення конкретної суми пенсійних внесків, які підлягають донарахуванню, оскільки п.2.4 Положення про недержавне пенсійне забезпечення в ПАТ &q?вн;Комерційний Індустріальний Банк&quКо; передбачає порядок нарахування та перерахування пенсійних внесків, які здійснюються відділом внутрішньобанківських операцій за допомогою програмного комплексу «Зарплата», а тому вирішення цього питання не відноситься до компетенції суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов'язати Акціонерне товариство &quer;Комерційний Індустріальний Банк&q?тв; відповідно до Договору №624/005 банківського вкладу (відкриття пенсійного депозитного рахунку для накопичення пенсійних заощаджень в системі недержавного пенсійного забезпечення) від 07 липня 2009 року нарахувати ОСОБА_3 пенсійні внески за період з 01 жовтня 2013 року по 17 лютого 2016 року

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді Н.В. Ігнатченко

К.П.Приходько