Справа № 644/5391/17
Провадження № 2/615/349/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Товстолужського О.В.,

при секретареві Неділько І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2018 року до Валківського районного суду Харківської області із Орджонікідзевського районного суду міста Харкова на підставі ухвали суду від 12.04.2018 року надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - за підсудністю.

Згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12.04.2018 року було замінено первісного відповідача - ОСОБА_2, належним - ОСОБА_1.

В уточненій позовній заяві зазначено, що 11.04.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, у відповідності до умов якого останній отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду підписавши заяву разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку». 25.06.2016 року ОСОБА_2 помер. В процесі розгляду справи було встановлено, що правонаступником померлого є ОСОБА_1 Станом на дату смерті заборгованість позичальника пере банком за кредитним договором б/н від 11.04.2008 року становить 9126,24 грн.

Позивач вимагає стягнути із правонаступника ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 11.04.2008 року у розмірі 9126 грн.24 коп.

Ухвалою судді Валківського районного суду Харківської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження.

Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило.

28.09.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_1, в якому зазначає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» вона не визнає, також просила застосувати до позовних вимог наслідки пропуску позовної давності.

06.11.2018 року представник позивача надав відповідь на відзив, згідно якого прохав суд задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі. З приводу строків позовної давності вказав, що кредитний договір є чинним та продовжував свою дію на момент звернення Банком до суду, строк позовної давності дотримано, а підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає.

26.12.2018 року ОСОБА_1 подала відзив на уточнену позовну заяву, в якому вказала, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» є невиправдано завищеними та співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідки порушення зобов'язання не є рівними, виходячи з принципів справедливості та розумності. Тому, позов ПАТ КБ «Приватбанк» вона не визнає в повному обсязі та прохає відмовити в його задоволенні. Крім того, в розрахунку заборгованості зазначено, що останній платіж померлим ОСОБА_2 було здійснено 31 жовтня 2008 року в сумі 200 грн. Таким, чином позивачем пропущений строк позовної давності

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 шляхом підписання заяви від 11.04.2008 року, уклав з Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» договір № б/н, у відповідності до умов якого отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7).

Вказані обставини підтверджено наданою до позову копією заяви від 11.04.2008 року, яка містить підпис ОСОБА_2 про ознайомлення ним з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку та які разом становлять договір про надання банківських послуг (кредитний договір). (а.с.7)

Отже, уклавши кредитний договір, сторони погодили його істотні умови, які визначені Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання не виконував належним чином, порушив умови договору, наслідком чого стало виникнення заборгованості. Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 станом на 31.07.2017 року становить 11229,58 грн., яка складається з наступного: - 1676,85 грн. - заборгованість за кредитом; - 5471,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3070,62 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 510,93 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості.(а.с.4-6)

25.06.2016 року позичальник, ОСОБА_2 помер, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №0 від 06.10.2017 року. (а.с.44)

Відповідно до листа Четвертої Харківської державної нотаріальної контори №6411/01-16 від 21.11.2017 року, 19.12.2016 року у нотаріальній конторі заведена спадкова справа №1078/2016 після смерті ОСОБА_2, померлого 25.06.2016 року. 19.12.2016 року поштою до Четвертої ХДНК надійшла заява про прийняття спадщини від сестри спадкодавця, ОСОБА_1 Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтва про право на спадщину ні за законом, ні за заповітом нікому не видавалися.(а.с.57)

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12.04.2018 року було замінено первісного відповідача - ОСОБА_2, належним - ОСОБА_1

12.12.2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій було змінено позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме замість 11229,58 грн., ПАТ КБ «Приватбанк» вимагає стягнути вже з ОСОБА_1 9126,24 грн. за кредитним договором б/н від 11.04.2008 року.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву було заявлено вимогу про застосування судом строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 181/467/17, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору.

У Постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п. 3.1.1. Умов та правил надання банківських послуг, які були додані банком до позовної заяви, картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицевому боці картки. (а.с. 12 на звороті).

Відповідно до п. 3.1.3. вказаних Умов та правил надання банківських послуг, по закінченню строку дії відповідна кредитна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) (а.с. 12 на звороті).

Згідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_2, що була долучена до відповіді на відзив, строк дії кредитної картки №025564, було встановлено до 04/2012 року, тобто останнім днем дії картки є 31.03.2012 року.

За таких обставин, враховуючи наведені вище правові позиції та висновки Верховного Суду, початок перебігу трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі почався 01 квітня 2012 року, а щодо періодичних платежів - з моменту несплати чергового платежу, зокрема щодо погашення процентів та сплати пені.

З позовної заяви, вбачається, що позов було подано 31.08.2017 року .

Зважаючи на зазначене, до суду з даним позовом позивач звернувся 31.08.2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності, який дорівнює трьом рокам, оскільки строк дії кредитної картки був встановлений до 31.03.2012 року, зважаючи на що, загальний строк позовної давності сплинув 31.03.2015 року.

Відносно перебігу позовної давності, що розпочався з дати останнього платежу по кредитній картці вбачається, що ОСОБА_2 здійснив останній платіж 31.10.2008 року, що також свідчить про сплив позовної давності 31.10.2011 року.

Таким чином, аналізуючи вище викладене та те, що відповідач ОСОБА_1 вимагала застосувати строк позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 128, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 253,256,257,526,530,1048,1049,1054, 1218,1282 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області.

Суддя О.В. Товстолужський