Постанова

Іменем України

06 вересня 2018 року

м. Харків

справа № 646/422/18

провадження № 22-ц/790/4367/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 травня 2018 року, ухвалене у складі судді Шелест І.М.,

встановив:

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 24.12.2013 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань належним чином не виконала, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість розмірі 76000 грн. 69 коп., яка станом на 21 грудня 2017 року складається з: 6835 грн. 72 коп. заборгованості за кредитом; 62341 грн. 13 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 3300 грн. нарахованої пені; а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина, 3623 грн. 84 коп. - процентна складова.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 травня 2018 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 24.12.2013 року в загальному розмірі 70 376 грн. 85 коп., яка складається з: 6 835,72 грн - заборгованості за кредитом; 62 341 грн. 13 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом та 1200 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також 1 762 грн. судового збору. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

В обґрунтування скарги зазначила, що підписання нею анкети-заявки не є укладенням кредитного договору, позивачем не надано доказів отримання нею коштів, розмір нарахованих позивачем процентів не відповідає зазначеній у розрахунку заборгованості процентній ставці, крім того, позивач звернувся до суду зі спливом позовної давності.

ПАТ КБ «ПриватБанк» рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 24 грудня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було збільшено до 6835 грн. 72 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань належним чином не виконала, правовими наслідками чого є стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 6 835,72 грн, 62 341 грн. 13 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом та 1200 грн. пені за порушення зобов'язань.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Кредитний договір було укладено шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання, де вказано, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг та про те, що вона ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Умовами договору виконання позичальником зобов'язань визначено щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості.

Строк дії картки, яка була надана ОСОБА_1 встановлено до останнього дня серпня 2017 року.

Отже сторони встановили як строк повернення кредиту у повному обсязі, який відповідає строку дії картки (серпень 2017 року), так і строки виконання зобов'язань - щомісячними платежами.

Встановлено, що ОСОБА_1 не виконала своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого у неї перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість.

Зазначені обставини відповідачем жодними доказами не спростовано.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Установивши, що кінцевим строком повернення кредиту визначено 31 серпня 2017 року, а з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду 20 січня 2018 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що строк позовної давності не сплив.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, у зв'язку з чим судом першої інстанції правильно визначено період, за який підлягає стягненню пеня, у сумі 1200 грн.

Як убачається із матеріалів справи, умовами кредитного договору було передбачено зобов'язання відповідача сплачувати проценти за користування кредитом із розрахунку 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов договору у зв'язку з порушенням ОСОБА_1 зобов'язань щодо повернення кредиту банком було збільшено процентну ставку за кредитом з 01.09.2014 року до 32,40% річних, а з 01.04.2015 року до 42% річних.

З урахуванням вищевказаної процентної ставки за кредитним договором заборгованість ОСОБА_1 за процентами за користування кредитом за період з 01.01.2015 року по 31.08.2017 року становить 6937 грн.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15327 грн 90 коп., яка складається з: 6835 грн. 70 коп заборгованості за кредитом, 7292 грн. 20 коп. заборгованості за процентами та 1200 нарахованої пені за порушення зобов'язань за договором.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2013 року у розмірі 15327 грн. 90 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1762 грн 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова