АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/37/18, №22-ц/791/99/18 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоІгнатенко П.Я.
Суддів:Вейтас І.В.
Воронцової Л.П.
СекретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 серпня 2017 року та апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання інформації недостовірною та її спростування,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_5 в мережі Інтернет у відеозаписі «ІНФОРМАЦІЯ_1» поширено недостовірну інформацію стосовно позивача. Вказаний сюжет містить посилання на факти вчинення позивачем незаконних дій, які справді не мали місця, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Порушує особисті немайнові права останнього, дискредитує його в очах суспільства. Позивач просив суд визнати недостовірними відомості поширені у відеозаписі та зобов'язати відповідача їх спростувати. Зокрема:

«ОСОБА_6 роздає депутатам комунальне майно, землі, ресурси»;

«ОСОБА_6 став головою обласної ради шляхом політичної корупції»;

«ОСОБА_6 нікому не відомий держатель казино, пивних палаток та напівкримінальних бізнесів»;

«ОСОБА_6 вирішив зайнятися найуспішнішим бізнесом в Україні тих часів - державною службою. За допомогою свого друга та покровителя ОСОБА_7 він знайомиться з іншим впливовим «регіоналом» ОСОБА_8, а той у свою чергу із сином ОСОБА_9 - ОСОБА_10.»;

«Без допомоги ОСОБА_6 діяльність конвертаційних центрів була б неможливою»;

«Крім покровительства над конвертами ОСОБА_6 з генералом ОСОБА_11 зачищають конкурентів»;

«За короткий час силовики зачистили ринок, а монополісти ОСОБА_6 та ОСОБА_11 спокійно збирали мільйонні виручки, переводячи у готівку бізнесменам не обліковані прибутки»;

«Наприклад, точно відомо про переведення у готівку 60 мільйонів доларів при підтримці київських колег»;

«Цей актив потрапив у власність ОСОБА_6 незаконно»;

«ІНФОРМАЦІЯ_2 Господарський суд Херсонської області приймає рішення, із якого стає зрозумілим, що ОСОБА_6 з компаньйонами обманули продавця та не заплатили тому ні копійки.»;

«Майбутній голова обласної ради повинен був до вересня 2016 року сплатити борг у розмірі майже 2 мільйонів доларів»;

«Підприємство ОСОБА_6 ухилилося від податків на суму 800 тисяч гривень.» «На момент махінації з терміналом ОСОБА_6 очолював державну інспекцію сільського господарства»;

«На цій посаді він не один раз ставав фігурантом кримінальних справ»;

«Попрацював менше місяця на новій посаді в Одесі ОСОБА_6 відразу став фігурантом кримінальної справи і був повинен ходити на допити. Керівництво сільгоспінспекції фіктивно працевлаштувало співробітницю, що призвело до розтрати бюджетних коштів»;

«Шляхом фальсифікації документів ОСОБА_6 незаконно звільняв своїх підлеглих та вчиняв інші протиправні дії»;

«Але сумне життя дрібного вимагателя набридло нашому герою»;

«ОСОБА_6 в результаті політичної корупції вдалося зібрати голоси та стати головою обласної ради. Когось купили грошима, когось посадою, а когось - у кращих традиціях 90-х - залякали».

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області 15 серпня 2017 року позов задоволено. Вирішено визнати недостовірними наступні відомості, поширені ОСОБА_5 у відеозаписі «ІНФОРМАЦІЯ_1»: «ОСОБА_6 роздає депутатам комунальне майно, землі, ресурси»;

«ОСОБА_6 став головою обласної ради шляхом політичної корупції»;

«ОСОБА_6 нікому не відомий держатель казино, пивних палаток та напівкримінальних бізнесів»;

«ОСОБА_6 вирішив зайнятися найуспішнішим бізнесом в Україні тих часів - державною службою. За допомогою свого друга та покровителя ОСОБА_7 він знайомиться з іншим впливовим «регіоналом» ОСОБА_8, а той у свою чергу із сином ОСОБА_9 - ОСОБА_10.»;

«Без допомоги ОСОБА_6 діяльність конвертаційних центрів була б неможливою»;

«Крім покровительства над конвертами ОСОБА_6 з генералом ОСОБА_11 зачищають конкурентів»;

«За короткий час силовики зачистили ринок, а монополісти ОСОБА_6 та ОСОБА_11 спокійно збирали мільйонні виручки, переводячи у готівку бізнесменам не обліковані прибутки»;

«Наприклад, точно відомо про переведення у готівку 60 мільйонів доларів при підтримці київських колег»;

«Цей актив потрапив у власність ОСОБА_6 незаконно»;

«ІНФОРМАЦІЯ_2 Господарський суд Херсонської області приймає рішення, із якого стає зрозумілим, що ОСОБА_6 з компаньйонами обманули продавця та не заплатили тому ні копійки.»;

«Майбутній голова обласної ради повинен був до вересня 2016 року сплатити борг у розмірі майже 2 мільйонів доларів»;

«Підприємство ОСОБА_6 ухилилося від податків на суму 800 тисяч гривень.» «На момент махінації з терміналом ОСОБА_6 очолював державну інспекцію сільського господарства»;

«На цій посаді він не один раз ставав фігурантом кримінальних справ»;

«Попрацював менше місяця на новій посаді в Одесі ОСОБА_6 відразу став фігурантом кримінальної справи і був повинен ходити на допити. Керівництво сільгоспінспекції фіктивно працевлаштувало співробітницю, що призвело до розтрати бюджетних коштів»;

«Шляхом фальсифікації документів ОСОБА_6 незаконно звільняв своїх підлеглих та вчиняв інші протиправні дії»;

«Але сумне життя дрібного вимагателя набридло нашому герою»;

«ОСОБА_6 в результаті політичної корупції вдалося зібрати голоси та стати головою обласної ради. Когось купили грошима, когось посадою, а когось - у кращих традиціях 90-х - залякали».

Також вирішено зобов'язати ОСОБА_5 спростувати поширені ним недостовірні відомості шляхом зачитування ним спростування та оприлюднення його на відео-каналі сайту YouTube, на якому було поширене відео «ІНФОРМАЦІЯ_1».

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.09.2017 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 в частині вимог про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.

Ухвалою від 03 листопада 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення щодо змісту спростування та його строку.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу від 03.11.2017 року, задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення щодо змісту спростування та способу його оприлюднення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення і ухвали суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню щодо уточнення змісту (способу) та строку спростування з таких підстав.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред'явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Зміст права на ділову репутацію полягає в можливості правомочної особи претендувати на те, щоб репутація про неї складалась на підставі достовірного сприйняття третіми особами її поведінки і щоб суспільна моральна оцінка відповідала дійсності виконуваних нею вимог закону, моралі, ділових звичаїв, ділової етики.

Таким чином, діючим цивільним законодавством закріплена презумпція добропорядності особи.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ №1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» встановлено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до змісту ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Судом першої інстанції правильно встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідачем ОСОБА_5 в мережі Інтернет на відео-каналі сайту YouTube поширено відеозапис під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», автором якого є відповідач.

Отже, зазначена інформація поширена відповідачем в мережі Інтернет, тобто доведена до відома багатьох осіб.

У спірному відеосюжеті дійсно викладена інформація, яка стосується позивача та містяться фрагменти, які не можна розцінювати як гостру критичну оцінку діяльності позивача, оскільки в них прямо вказується на вчинення позивачем тих чи інших правопорушень, які мають ознаки кримінальних злочинів, зокрема, пов'язаних із зловживанням службовим становищем, відмиванням грошей, вимаганням, нечесною підприємницькою діяльністю, ухиленнями від податків, тощо. Інформація, яку надав відповідач є негативною, оскільки в ній стверджується про порушення норм чинного законодавства. При цьому відповідач не довів достовірності цієї інформації.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян лише в тому випадку, коли вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього.

Враховуючи вищезазначене положення матеріального закону, судом вірно зазначено, що автор у статті не посилається на жодну оприлюднену публікацію в якості джерела отримання ним певної інформації. Підтвердження, що це є загальновідомою інформацією відповідачем також не надано.

Також не можна інформацію, викладену у сюжеті, визнати авторським аналізом відомостей щодо позивача, які були наявні в інтернет-просторі, оскільки не встановлено жодної публікації, яка б передувала спірному сюжету, з посиланнями на зазначені у відео сюжеті обставини щодо зловживань позивачем владою, підкупу та залякувань, щодо незаконних оборудок, вчинених позивачем із комунальним майном, не міститься будь-яких доказів щодо ведення підпільного бізнесу з конвертування валюти та нечесне ведення ним господарської діяльності; ухилення позивачем, або підприємством, належним йому від сплати податків, махінацій з терміналом, а також те, що ОСОБА_6 був «фігурантом» кримінальних справ і шляхом фальсифікації документів незаконно звільняв співробітників.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що зі змісту наведених висловлювань вбачається, що вони можуть сформувати у громадськості думку про причетність позивача до кримінальної діяльності. Критика діяльності позивача фактично зводиться до обвинувачень його у вчиненні протиправних дій, які мають ознаки кримінальних злочинів, але не мають під собою жодного підґрунтя.

Таким чином, суд вірно виходив із того, що зазначена інформація щодо фактів та обставин викладена в статті, подана в формі фактичних тверджень (даних) не підтверджена належними та допустимими доказами як в суді першої, так і апеляційної інстанції і не може кваліфікуватись як оціночні судження.

З матеріалів справи щодо наведених вище обставин вбачається, що при характеристиці позивача автор майже не використовує гіперболи, алегорії або сатиру, які зазвичай застосовуються при наданні критичної оцінки діяльності тієї чи іншої особи. Натомість, речення містять багато дієслів та стверджувальних висловів, які вказують на вчинення позивачем тих чи інших протиправних дій та дискредитують його в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку його ділових та професійних якостей, а тому суд дійшов правильного висновку, що вищезазначені фрагменти статті є негативною інформацією, яка подана у формі фактичних тверджень. Належних та допустимих доказів на підтвердження правдивості зазначеної інформації відповідачами не було надано та судом не встановлено.

При цьому, інформація поширена в мережі Інтернет про зайняття посади ОСОБА_6 у сільгоспінспекції сама по собі не може вважатися недостовірною, оскільки стосується біографічних даних позивача, однак цей факт пов'язаний автором із «вчиненням махінацій з терміналом» та «ухиленням підприємства ОСОБА_6 від податків на 800 тисяч гривень», що не доведено і не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому є недостовірною і підлягає спростуванню у спосіб, визначений судом першої інстанції.

В рішенні у справі "Педерсен і Бодсгор проти Данії", в якому суд зробив висновок, що у випадку, коли твердження зводиться до оціночних суджень, повинна існувати достатня фактична підстава для його підтримки, в іншому випадку це буде надмірним. Крім того, суд дійшов висновку про необхідність розрізняти оціночні судження та звинувачення, які підлягають доведенню.

Так, використання автором на його думку узагальнюючого терміну «політична корупція» пов'язується ним із вчиненням позивачем незаконних дій щодо підкупу, залякування, тощо. Вислів у відеосюжеті: «Але сумне життя дрібного вимагателя набридло нашому герою» окрім емоційного забарвлення оцінки особистості позивача містить одночасно смислове навантаження, з якого слідує, що ОСОБА_6 «дрібний вимагатель», що не має жодного підґрунтя та є безпідставним звинуваченням. Ця інформація є негативною та такою, що порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Таким чином, хоча зазначений вислів містить оціночні судження, судова колегія дійшла висновку, що вони настільки глибоко переплетені із загальними фактологічними відомостями, що виключає можливість розглядати їх окремо і само по собі не впливає на висновки суду першої інстанції у цій справі щодо задоволення позову.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом правильно встановлено і належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та задоволено вимоги про визнання недостовірними і спростування зазначених вище відомостей. Судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його зміни чи скасування по суті задоволених вимог немає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Посилання ОСОБА_5 на те, що висловлювання у відеосюжеті «ІНФОРМАЦІЯ_2 Господарський суд Херсонської області приймає рішення, із якого стає зрозумілим, що ОСОБА_6 з компаньйонами обманули продавця та не заплатили тому ні копійки.»; «Майбутній голова обласної ради повинен був до вересня 2016 року сплатити борг у розмірі майже 2 мільйонів доларів», - є оціночними судженнями не приймаються до уваги судовою колегією, оскільки саме відповідачем ОСОБА_5 в ході розгляду справи надавались докази на підтвердження зазначених обставин щодо заборгованості ТОВ «Кредо Інвест», а саме, рішення суду про стягнення з ТОВ «Кредо Інвест» 105 тис.грн. та копії декларації позивача за 2015 - 2016 р.р., з яких вбачається, що у 2015 році у власності позивача перебувало 50% статутного капіталу ТОВ «Кредо Інвест». Разом з тим, з урахуванням наданих у ході апеляційного розгляду витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_6 не був власником ТОВ «Кредо Інвест» ні на момент укладення договору купівлі-продажу від 26.03.2014 року з якого виникла заборгованість, ні на вересень 2016 року - строку виконання зобов'язань по погашенню цієї заборгованості. Отже, посилання на те, що ОСОБА_6 повинен був до вересня 2016 року сплатити борг майже 2 млн.доларів США та обманув продавця не відповідає дійсності. При цьому, доводи про те, що ОСОБА_6 формально передав свою частку підставним особам, з якими пов'язаний особистими стосунками, нічим не підтверджені.

В деяких твердженнях у відеосюжеті позивач зазначений, як «герой» даного сюжету, за таких обставин, посилання відповідача на те, що це стосується абстрактного героя, а не ОСОБА_6 суперечать фактичним обставинам, встановленим судом та на висновки суду не впливають.

Доводи про те, що висловлювання: «ОСОБА_6 став головою обласної ради шляхом політичної корупції», «роздає депутатам комунальне майно, землі, посади, ресурси», «займався найуспішнішим бізнесом - державною службою», а також про те, що ОСОБА_6 за допомогою «покровителя» ОСОБА_7 познайомився із впливовими регіоналами і що «без допомоги податківця ОСОБА_6 діяльність конвертаційних центрів була б неможливою»,- є переконанням, оцінкою автора та власною суб'єктивною думкою автора і на його думку не підлягають доказуванню, не приймається до уваги судовою колегією, оскільки наведені обставини не звільняють від обов'язку навести фактичні підстави та підґрунтя таких обвинувачень, як і обвинувачень у незаконному відмиванні грошей позивачем, незаконності його активів, нечесній підприємницькій діяльності та ухиленні позивача від податків і фальсифікації документів.

За таких обставин судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позову, визнання недостовірною зазначеної вище поширеної відповідачем інформації та її спростування.

Обраний спосіб захисту забезпечує дотримання справедливого балансу між захистом втіленої у статті 10 Конвенції свободи вираження поглядів, з однієї сторони, та захистом репутації осіб, проти яких були висунуті твердження, - правом, що є аспектом права на приватне життя, захищеного статтею 8 Конвенції, - з іншої сторони (див., серед інших джерел, рішення у справах "Шові та інші проти Франції", заява N 64915/01, п. 70 in fine, ECHR 2004-VI, та "Кудерк та "Hacheoe Filipacchi Associs" проти Франції" [ВП], заява N 40454/07, п. 91, від 10 листопада 2015 року).

Стосовно доводів щодо невизначеності змісту (способу) спростування, судова колегія дійшла таких висновків.

Згідно вимог ч.7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Крім того, визначаючи спосіб спростування відомостей, суд відповідно до вимог статті 37 Закону про пресу та положень іншого відповідного законодавства може зобов'язати редакцію (видавництво) опублікувати спростування в спеціальній рубриці або на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення: у газеті - не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, в інших періодичних виданнях - у запланованому найближчому випуску.

В резолютивній частині оскарженого рішення судом першої інстанції вирішено визнати відомості поширені ОСОБА_5 у відеосюжеті недостовірними та зобов'язано відповідача спростувати ці відомості шляхом зачитування спростування та оприлюднення його на відео-каналі сайту, на якому було поширене зазначене вище відео. З наведеного вбачається, що в рішенні не зазначено змісту спростування, яке ОСОБА_5 має оприлюднити.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_6 на ухвалу суду від 03.11.2017 року підлягає частковому задоволенню, ухвала суду від 03.11.2017 року, якою відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо уточнення способу спростування та його строків,- підлягає скасуванню, а рішення суду зміні, доповнивши його вказівкою щодо змісту (способу) спростування та строків виконання. В частині зобов'язання ОСОБА_5 спростувати недостовірну інформацію, встановити порядок спростування шляхом зачитування резолютивної частини рішення Херсонського міського суду від 15.08.2017 року. Строк спростування - 15 днів з дня набрання рішенням законної сили. В решті рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, оскільки доводи, викладені в скарзі висновки суду не спростовують та не приймаються судовою колегією до уваги з підстав, наведених вище.

Враховуючи викладене та згідно вимог ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, ухвалу суду від 03.11.2017 року скасувати, а рішення суду змінити у зазначеній вище частині.

Керуючись ст.ст.374,376,382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2017 року задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2017 року про відмову в ухваленні додаткового рішення скасувати.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 серпня 2017 року змінити, доповнити його резолютивну частину щодо змісту (способу) спростування недостовірної інформації та зобов'язати відповідача - ОСОБА_5 спростувати поширені ним недостовірні відомості шляхом відеозапису зачитування ОСОБА_5 тексту рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15.08.2017 року у справі №766/12234/17 та оприлюднення зазначеного вище відеозапису на веб-сайті www.youtube.com у публічному доступі в 15-денний строк з моменту набрання рішення законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 16 січня 2018 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: І.В.Вейтас

Л.П.Воронцова