Справа №718/3118/18
Провадження №2/718/980/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2018 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю: позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

представника Кіцманської РДА ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кіцманська районна державна адміністрація про припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_7 про припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за час спільного проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей син ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з відповідачкою. Зазначає, що у 2012 році ОСОБА_7 зверталась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_3, яка була задоволена та рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.04.2012 року з нього стягнуто на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_11 аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно. В подальшому рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31.05.2016 року розмір аліментів було змінено та збільшено розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_11 та стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_7 в розмірі по 750 грн. щомісячно. В подальшому виконавчий лист щодо примусового виконання рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області №718/746/16-ц було предявлено відповідачкою на примусове виконання до Кіцманського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області. В процесі виконання вищевказаного рішення суду між ним та відповідачкою було досягнуто домовленості про припинення права на аліменти на старшого сина ОСОБА_8 у звязку з дарування йому нерухомого майна житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 39,60 кв.м., в тому числі й житловою площею 32,30 кв.м., та земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :02:002:0073, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою с.П`ядиківці, вул. Миколайчука, 16. На підтвердження їхніх домовленостей, 12 травня 2017 року між ним та сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в інтересах діяла відповідачка, було укладено договір дарування нерухомого майна, який посвідчено приватним нотаріусом Кіцманського РПО ОСОБА_12 та зареєстровано в реєстрі № 478.

10.05.2017 року відповідачка зверталась з заявою до Кіцманського РВ ДВС про закінчення виконавчого провадження №51693389 з примусового виконання виконавчого листа №718/746/16-ц про стягнення з нього аліментів у звязку з тим, що ним сплачено аліменти до повноліття дитини.

Не дивлячись на передачу ним майна синові. ОСОБА_7 в 2017 році повторно звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_11, не повідомивши суд про описані вище обставини. За результатами розгляду, 27.11.2017 року Кіцманським районним судом Чернівецької області було ухвалено заочне рішення №718/2440/17, яким з нього стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1200 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 03.11.2017 року. На примусове виконання даного рішення суду, відповідачка отримала виконавчі листи, які направлено на виконання до Снятинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, тобто дії відповідачки свідчать про те, що вона не визнає того, що з 12 травня 2017 року у неї припинилося право на аліменти на нашого сина ОСОБА_8 у звязку з набуттям права власності на нерухоме майно. А тому просить суд припинити право ОСОБА_7 на аліменти на утримання сина ОСОБА_8 у звязку із набуттям останнім права власності на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив такий задоволити, посилаючись на те, що укладаючи в нотаріуса договір дарування майна синові, він мав на меті укладення саме договору відмови від аліментів в зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, колишня дружина обіцяла, що відмовиться від аліментів. У зв`язку із тим, що відповідач не дозволяє йому бачитися із дітьми, він в 2017 році звертався до суду із позовом про скасування даного договору дарування, у задоволенні якого було відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_4 вказував суду на те, що досягнувши домовленість між позивачем та відповідачем про дарування синові ОСОБА_11 нерухомого майна в рахунок аліментів, 10.05.2017 року відповідачка зверталась з заявою до Кіцманського РВ ДВС про закінчення виконавчого провадження №51693389 з примусового виконання виконавчого листа №718/746/16-ц про стягнення з нього аліментів у звязку з тим, що ним сплачено аліменти до повноліття дитини. А дане, на його думку, свідчить, що укладаючи договір дарування 12.05.2017 сторони мали на увазі укладення договору про припинення права на аліменти для дитини ОСОБА_4 у зв`язку із передачею права власності на нерухоме майно житлового будинку та земельної ділянки, як передбачено ч.2 ст. 235 ЦК України. Перебуваючи у нотаріуса, сторони пояснили з якою метою укладають договір дарування. Так як позивач не є фахівцем в галузі права, а нотаріус знаючи, що сторони мають на меті, не запропонувала укласти договір відмови від аліментів в зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, а запропонувала укласти простий договір дарування.

Представник третьої особи Кіцманська районна державна адміністрація ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, при цьому пояснила, що в 2017 році ОСОБА_7 зверталась до органу опіки та піклування щодо надання згоди на прийняття в дар малолітнім сином ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4 житлового будинку та земельної ділянки, з приводу чого було прийнято відповідне Розпорядження №161 від 93.05.2017 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, суд вважає, що у позові слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31.05.2016 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення набрало законної сили 11.06.2016 року (а.с.8).

Від шлюбу у сторін 09.06.2008 року народився син ОСОБА_8, а 08.10.2014 року син ОСОБА_9, відповідно до копій свідоцтв про народження. (а.с.10,11).

У відповідності до заяви ОСОБА_7 до Кіцманського ВДВС 10.05.2017 року, остання просить закінчити виконавче провадження №51693389 з примусового виконання виконавчого листа №718/746/16-ц від 01.06.2016 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на її користь на утримання сина ОСОБА_11 по 750 грн. щомісячно у звязку з тим, що аліменти сплачено до повноліття дитини, претензій немає. (а.с.16)

На підставі даної заяви стягувача, постановою головного державного виконавця закінчено виконавче провадження 10.05.2017 року. (а.с.11-17)

Згідно довідки від 31.08.2018 року № 941 Неполоковецької селищної ради, ОСОБА_3, колишня дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_8 та син ОСОБА_9 зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с.6)

Відповідно до договору дарування житлового будинку від 12.05.2017 року, ОСОБА_3 подарував, а обдаровуваний ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені якого на підставі розпорядження Кіцманської РДА від 03.05.2017 року №161 діє мати ОСОБА_7, прийняв у дар житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с.П`ядиківці, вул. Миколайчука, 16, Кіцманського району, Чернівецької області. На приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:002:0073, розташовані: житловий будинок, загальною площею 39,6 кв.м, в тому числі житловою площею 32,3 кв.м.

Договір дарування земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, укладається сторонами одночасно з цим договором та посвідчується цим же приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_12, зареєстровано в реєстрі № 478. (а.с.18).

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання договору дарування від 12.05.2017 року недійсним, посилаючись на те, що правочин був вчинений під впливом тяжкої для нього обставини хвороби, знаходження в медичних закладах, погані самопочуття та пам'ять. 27.11.2017 року рішенням Кіцманського районного суду у задоволенні позову було відмовлено, справа № 718/1968/17. Згідно постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 30.01.2018 року, рішення суду першої інстанції скасовано, у позові відмовлено. (а.с.29-32).

В листопаді 2017 року ОСОБА_7 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Заочним рішенням Кіцманського районного суду від 27.11.2017 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_11 та сина ОСОБА_13 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 03.11.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. (а.с.19-20)

20.02.2018 року відкрито виконавче провадження №55830867 про примусове виконання виконавчого листа №718/2440/17 від 29.11.2017 року . (а.с.21).

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Приписами ч. 1 ст.718, ч. 2 ст.719 ЦК України встановлено, що дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 190 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 07 вересня 2016 року при розгляді справи за N 6-1026цс16.

Крім того, у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Тобто воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен указати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.

Як зазначено в узагальненні Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24 листопада 2009 р. спільною ознакою фіктивного та удаваного правочинів є те, що розбіжність між волею та зовнішнім виявом стає наслідком навмисних дій його учасників, які мають за мету одержання певної користі усіма або принаймні одним із них.

Оскільки згідно із ч. 1 ст.202, ч. 3 ст.203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з'ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Частиною 2-7 ст. 190 СК України передбачено, що набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов'язується самостійно утримувати її. Укладення договору не звільняє того з батьків, хто проживає окремо, від обов'язку брати участь у додаткових витратах на дитину. На майно, одержане за договором відповідно до частини першої цієї статті, не може бути звернене стягнення. Майно, одержане дитиною за цим договором, може бути відчужене до досягнення нею повноліття лише з дозволу органу опіки та піклування. Договір, укладений відповідно до частини першої цієї статті, визнається судом недійсним за вимогою відчужувача нерухомого майна у разі виключення його імені як батька з актового запису про народження дитини. У разі визнання договору недійсним у відчужувача відновлюється право власності на нерухоме майно. За позовом відчужувача нерухомого майна договір, укладений відповідно до частини першої цієї статті, може бути розірваний у разі невиконання тим із батьків, з ким проживає дитина, обов'язку по її утриманню.

Оспорюваний договір дарування від 12.05.2017 року укладено між двома сторонами, відповідно до положень ст. 717 ЦК України, яка передбачає виключно дві сторони договору дарування (дарувальник та обдарована особа).

Тоді як передбачений статтею 190 СК України договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, передбачає наявність трьох сторін та певних умов, які мають бути передбачені в нотаріально посвідченому договорі: той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний передати нерухоме майно та правомочний не сплачувати аліменти; той із батьків з ким проживає дитина зобов`язаний самостійно утримувати дитину. А також може бути набувачем разом з дитиною на праві спільної часткової власності нерухомого майна, яке передає по договору той із батьків, хто проживає окремо від дитини; сама дитина є набувачем нерухомого майна в повному обсязі, або на праві спільної часткової власності разом з тим із батьків, з ким вона проживає.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 190 СК України, договір про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно може бути укладено виключно з дозволу органу опіки та піклування.

Однак, укладений між сторонами договір дарування житлового будинку від 12.05.2017 року, який позивач вважає удаваним договором про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, укладений за відсутності дозволу органу опіки та піклування.

Так, із наданого суду копії розпорядження Кіцманської РДА від 03.05.2017 року № 161 вбачається, що матері ОСОБА_7 надано згоду на прийняття в дар на ім`я малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 житлового будинку та земельної ділянки за адресою с.П`ядиківці, вул. Миколайчука, 16, Кіцманського району, Чернівецької області. (а.с.53)

Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦК України, правочин вчинений без дозволу органу опіки та піклування є нікчемним.

Слід зазначити, що на підтвердження своїх вимог позивач посилається на заяву ОСОБА_7 подану до Кіцманського ВДВС 10.05.2017 року, в якій остання просить закінчити виконавче провадження №51693389 з примусового виконання виконавчого листа №718/746/16-ц від 01.06.2016 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на її користь у звязку з тим, що аліменти сплачено до повноліття дитини, претензій немає.

Однак дана заява не свідчить, на думку суду, про те, що згодом 12.05.2017 року укладаючи договір дарування житлового будинку, сторони насправді матимуть на увазі укладення договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку із набуттям права власності на нерухоме майно.

У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено в судовому засіданні станом на 12.05.2017 року орган опіки та піклування Кіцманської РДА не надавав дозволу саме для укладення договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, а надав тільки згоду на прийняття малолітнім дарунку в дар, що і було вчинено на підставі договору дарування.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердила, що 12.05.2017 року сторонами було укладено саме договір дарування, при укладенні якого ОСОБА_3 усвідомлював, що дарує синові ОСОБА_8 житловий будинок та земельну ділянку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для припинення права у ОСОБА_7 на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що договір дарування від 12.05.2017 року укладався сторонами для приховування іншого правочину.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 202, 203, 224, 235, 717 ЦК України, ст. 190 СК України, ст. ст. 12,81,141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кіцманська районна державна адміністрація про припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текс рішення виготовлено 03.01.2019 року.

Суддя: О.І. Мінів