Справа № 182/437/18
Провадження № 2/0182/1451/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.09.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житло за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності.

Свої вимоги мотивує тим, що з 1991 року вона разом з чоловіком ОСОБА_2 проживала в будинку двоюрідної бабусі чоловіка ОСОБА_3 (яка померла в 1990 році) за адресою: вул.Горького, буд.66 с.Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області. Її чоловік ОСОБА_2 помер 29 липня 2005 року. Однак, за час життя чоловік не оформив право на спадкування за законом. На сьогоднішній день вона продовжує проживати у вказаному будинку, добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується даною нерухомістю, доглядає за будинком та утримує його, робить ремонти, оскільки завжди проживає в ньому. За останні роки нею в будинку був зроблений ремонт даху, замінені вікна, двері, установлений новий паркан та ворота, підключено газопостачання та замінений котел для опалення. 21 листопада 2007 року рішенням № 122 Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області на її ім'я був наданий дозвіл на розробку технічної документації для виготовлення державних актів на право приватної власності для обслуговування житлових будинків та господарських будівель, ведення особистого господарства за адресою: вул.Горького, буд.66 с.Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області. Однак, у зв"язку з тим, що її чоловік за час свого життя спадщину в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_3 не оформив, це позбавляє її користуватися та розпоряджатися будинком на власний розсуд. Вважає, що у зв'язку із добросовісним, безперервним володінням чужим майном, у неї виникло право власності на вказаний обєкт нерухомого майна, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, який складається з: літ.А1, загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею 15,5 кв.м.; з надвірними будівлями (літ.Б сарай, площею 13,7 кв.м; літ.В - вбиральня; № 1-3 споруди), що розташований за адресою: вул.Горького, будинок № 66 в с.Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд її позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Суду пояснила, що зараз проживає в будинку разом із своїм сином та донькою. Хазяйка будинку ОСОБА_4 померла в 1990 році, а її чоловік, який спадщину після бабусі отримав фактично шляхом проживання в будинку, помер в 2005 році. З того часу вона проживає в будинку з дітьми.

Відповідач - Покровська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області в судове засідання не з"явилася, від представника до суду надійшла заява, в якій він просить суд розгляд справи проводити за його відсутності і просить суд задовольнити (а.с.49).

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в спірному житловому будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, с.Покровське, вул.Горького, буд.66, з серпня 1991 року (а.с.31). Вищевказаний житловий будинок належав ОСОБА_3, яка доводиться бабусею ОСОБА_2, та яка в 1990 році померла. 29 липня 2005 року помер ОСОБА_2, про що свідчить актовий запис № 60 від 01 серпня 2005 року, складений виконавчим комітетом Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.14). З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом, у відповідності до вимог чинного законодавства, не оформив. При цьому, за час спільного проживання з дружиною в житловому будинку, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, с.Покровське, вул.Горького, буд.66, вони добросовісно, безперервно володіли та відкрито користувалися даною нерухомістю, доглядали за будинком та утримували його (а.с.8-13,15-30). Крім того, суд приймає до уваги й той факт, що рішенням № 122 Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 21 листопада 2007 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку технічної документації для виготовлення державних актів на право приватної власності для обслуговування житлових будинків та господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, за адресою: вул.Горького, буд.66 с.Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.11).

Як зазначено в пунктах 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до ч.1 ст.344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, чи є володіння добросовісним, відкритим. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування, набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Беручи до уваги вищевикладене, позивач, дійсно, відкрито і добросовісно володіє житловим будинком № 66 по вул.Горького в с.Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області, утримує його, сплачує всі комунальні послуги, що підтверджується наданими доказами, з чого слідує, що позивач є добросовісним набувачем.

Дані факти в судовому засіданні підтвердили також і свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Так, свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_1 невістка, дружина її двоюрідного племінника (сина її двоюрідного брата). Знає її років 25. Будинок спочатку належав тітці свекрухи позивачки. Позивачка там живе з 1992 року постійно. На цей будинок ніхто не претендує.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що позивачка дружина його товариша. Знає її з 1992 року. Вони жили постійно по вул.Горького, 66. там позивачка живе й зараз. Будинок все життя належав раніше родичам її чоловіка.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що вона сусідка навпроти. Знає позивачку з 1991 року, як вони переїхали жити по сусідству. Будинок спочатку належав ОСОБА_4 З 1991 року позивачка проживає там постійно.

Також судом встановлено, що інші особи, які б претендували на будинок, не встановлені

Тому суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок за позивачем, у відповідності до ст.344 ЦК України за набувальною давністю ,підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.344 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 81, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок № 66, розташований по вул.Горького в с.Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області, який складається з: літ.А1, загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею 15,5 кв.м.; з надвірними будівлями (літ.Б сарай, площею 13,7 кв.м; літ.В - вбиральня; № 1-3 споруди) за набувальною давністю.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8