Єдиний унікальний номер: 448/1030/17
Провадження № 2/448/269/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27.12.2018 року Мостиський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Торської І.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Мостиська справу за позовом Міського комунального підприємства «Житловик» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

учасники справи:

представники позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, де просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь МКП «Житловик» заборгованість за надання житлово-комунальних послуг у сумі 5 779,08 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що МКП «Житловик» з 01.03.2004 року МКП «Житловик» є балансоутримувачем та надає житлово-комунальні послуги по обслуговуванню будинку №17 по вулиці 16 Липня повязаних з утримання будинку і споруд та прибудинкової території (обслуговування паспортним відділом, прибирання внутрішнього будинкових приміщень, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо). Відповідач є мешканцем квартири АДРЕСА_1, договору щодо надання комунальних послуг з комунальним підприємством не уклала, однак користується послугами з утримання будинку, споруд та прибудинкової території та зобовязана щомісячноза надані послуги оплачувати. Проте, ОСОБА_2 належним чином не виконує свої зобовязання щодо оплати послуг, позивач неодноразово звертався до відповідача про необхідність сплатити утворену заборгованість, але такі звернення були проігноровані. Крім того, 01.10.2017 року між сторонами був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, однак відповідач згідно погодженого договором графіку погашення заборгованості не проводила, що і зумовило комунальне підприємство звернутись з позовом до суду.

В судовому засіданні 27.12.2018 року представниками позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останні змінюють предмет позову та просятькрім первісних вимог також стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 698,05 грн. яка виникла за період з грудня 2016 року по вересень 2018рік, однак судом відмовлено в прийняті вищевказаної заяви, оскільки така подана в порушення вимог ч.3 ст. 49 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання 27.12.2018 не зявилась, подавши заяву про відкладення розгляду справи на півтора місяці у звязку з виїздом останньої з м.Мостиськ. Судом відмовлено в задоволенні заяви відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки така подана без будь яких доказів виїзду за межі міста, а також розцінена судом як зловживання відповідачем у затягуванні розгляду справи. Суд, вважає за можливе слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов суду не подала, однак в судових засіданнях 25.09.2018, 23.10.2018, 03.12.2018 позовні вимоги не визнала, та зазначила, що зареєстрована та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, житлово-комунальні послуги оплачує які фактично надані позивачем, за житлово-комунальні послуги які не виконані позивачем оплачувати не буде.

Дослідивши матеріали справи,зясувавши фактичні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті три ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою ЛКП «Житловик» № 671 від 12.06.2017 року, а також відповіддю на запит щодо доступу до персональних даних від 18.06.2018 року.

Згідно рішення виконавчого комітету Мостиської міської ради №152 від 31.05.2011 року, будинок №17 по вул. 16 Липня у м.Мостиська, перебуває на балансі та утриманні МКП «Житловик».

У період з 01.01.2008 року по 01.12.2016 року, у відповідача виникла заборгованість по несплаті нею житлово-комунальних послуг, яка згідно розрахунку становить 4 784,17 грн. та 994,91 грн. заборгованості яка виникла до 01.01.2008 року.

Відповідно зі ч.1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Частиною 3 ст. 16 цього Закону, визначено принцип безперебійного надання споживачу послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому, такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України РСР, плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Статтею 14 цього ж закону передбачено, що тарифи на комунальні послуги затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно до ст. 7 вказаного Закону, до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: 1) затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; 2) встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; 3) затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням.

Постановою КМУ №529 від 20.05.2009 року «Про порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території», в редакції, яка діяла на час правовідносин, які виникли, затверджений Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Суд знаходить обґрунтованим покликання представника позивача на відсутність укладеного договору, з приводу надання та отримання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, але наявності, при цьому зобов'язання між сторонами щодо оплати таких послуг, оскільки відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати спожитих житлово-комунальних послуг, що також узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-56220св10, рішення від 07.09.2011 року та у справі №6-2951цс15, рішення від 20.04.2016 року.

Таким чином, встановлено, що позивач надає, а відповідач споживає послуги з утримання будинку №17 та його прибудинкових територій по вул. 16 липня в м.Мостиська.

Вказана обставина також стверджується актами виконаних робіт, актами про використання електричної енергії, накладними (а.с.48-52, 54-80), з яких вбачається, що мешканцям будинку №17 по вул. 16 Липня у м.Мостиська надаються житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Крім того, згідно анкети опитування яка проведена мешканцями будинку №17 по вул. 16 Липня 29.03.2013 року останні підтвердили (в тому числі відповідач), що позивачем за останні 10 років надаються послуги по: - обслуговуванню прибудинкової території, прибирання сходових кліток підїзду, вивіз сміття та послуги електрика і коминяра(а.с.63).

Згідно попередження №168 від 05.10.2016 року на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.9), відповідача було письмово повідомлено про необхідність сплати вартості отриманих послуг з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно розрахунків (а.с.3,61,62) наданих позивачем вбачається, що заборгованість відповідача за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2008 року по 01.12.2016 року складає в розмірі 4 784,17 грн. Зазначена заборгованість підтверджена письмовими доказами, які надані позивачем в ході розгляду справи на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому Законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують факт надання відповідачу житлово-комунальних послуг, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування. Щодо заборгованості в сумі 994,91 грн. яка виникла у відповідача як стверджує позивач до 2008 року, то позивачем не надано письмових доказів які б підтверджували наявність такої заборгованості, а також не зазначено періоду виникнення такої заборгованості.

Відповідач в судових засіданняне надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача в той же час в матеріалах справи наявний договір № 6 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 6 337,93 грн., який укладений сторонами 01.10.2017 року. Уклавши зазначений договір, відповідач фактично підтвердила наявність заборгованості, яка виникла у неї за несплату житлово-комунальних послуг.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги ЛКП «Житловик» щодо стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а відтак позов підлягає задоволенню частково з відповідача на користь ЛКП «Житловик» підлягає стягненню заборгованість за період з 01.01.2008 року по 01.12.2016 року, що становить 4 784,17 грн. В решті частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" (із змінами та доповненнями станом на 01.01.2017 рік ) - судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями станом на 01.01.2017 року) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотки від ціни позову, але не менше 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600 гривні.

При зверненні з позовом до суду про стягнення заборгованості, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 689,00 грн., однак відповідно до ЗУ «Про судовий збір» позивачем не доплачено суму судового збору в сумі 911,00 грн., яка підлягає стягненню з позивача в дохід державного бюджету.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259,263-265,280-284 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позовні вимоги Міського комунального підприємства «Житловик» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Міського комунального підприємства «Житловик» заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 4 784,17 грн. ( чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири гривні 17 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Міського комунального підприємства «Житловик» судовий збір в сумі 1 324,54 грн. (тисяча триста двадцять чотири гривень 54 копійки).

Стягнути з Міського комунального підприємства «Житловик» в дохід державного бюджету України судовий збір в сумі 911,00 грн. (девятсот одинадцять гривень).

В решті частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 02 січня 2019 року.

Позивач: Міське комунальне підприємство «Житловик», 81300, Львівська область, м.Мостиська, вул. Грушевського, 6, р/р 520 Центральна філія ПАТ «Кредобанк», МФО 325365, .

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, 81300, Львівська область, м.Мостиська, вул. 16 Липня, 17/55

Суддя І.В.Торська

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя І.В.Торська