АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 року м. Одеса

справа №522/20084/15-ц

провадження №22-ц/785/6158/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Маслова Р.Ю.,

учасники справи:

заявник- ОСОБА_6,

представник заявника-ОСОБА_7,

заінтересовані особи-старший державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Тєлєуца Лілія Юріївна, товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2018 року у складі судді Бондаря В. Я.,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 20018 року ОСОБА_6 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Тєлєуци Л.Ю. (далі-державний виконавець Першого Приморського ВДВС ГТУЮ в Одеській області, державний виконавець), зазначивши суб'єктом оскарження Перший Приморський ВДВС ГТУЮ в Одеській області та заінтересованою особою товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (далі- ТОВ «Українська факторингова компанія»).

Скарга обґрунтована тим, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2016 року задоволено позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі-ПАТ «УкрСиббанк») до неї про звернення стягнення на спадкове майно та стягнута з неї заборгованість за кредитним договором.

Вказане судове рішення оскаржене нею до апеляційного суду Одеської області, який ухвалою від 08 листопада 2017 року відкрив апеляційне провадження, а тому відповідно до ч.1ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження мало бути зупинене державним виконавцем.

20 березня 2018 року вона дізналася про те, що постановою державного виконавця від 18 січня 2018 року накладено арешт на її кошти на розрахункових рахунках.

Посилаючись на вказані обставини заявник просила:

-визнати дії державного виконавця щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на її рахунках протиправними;

-скасувати постанову про арешт коштів боржника ВП №53934556 від 18 січня 2018 року, винесену державним виконавцем (а.с.2-4).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2018 року скарга ОСОБА_6 залишена без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що постанова про накладення арешту від 18 січня 2018 року була прийнята державним виконавцем з дотриманням вимог закону. Так, 15 травня 2017 року державним виконавцем на підставі виконавчого листа №522/20084/15-ц, виданого Приморським районним судом м.Одеси 07 вересня 2016 року, відкрито виконавче провадження ВП №53934556 про стягнення зОСОБА_6 на користь ТОВ «Українська факторингова компанія» 270 161,61 грн. В рамках здійснення виконавчих дій державним виконавцем 18 січня 2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника. 28 березня 2018 року представник ОСОБА_6 звернулася до Першого Приморського ВДВС ГТУЮ в Одеській областііз заявою про зупинення виконавчого провадження до якої була додана копія ухвали апеляційного суду від 08 листопада 2017 року про відкриття апеляційного провадження. Після надходження вказаних документів державним виконавцем була ухвалена 13 квітня 2018 року постанова про зупинення виконавчого провадження.

Встановивши, що ухвала апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження була отримана державним виконавцем 28 березня 2018 року, тобто після винесення постанови про накладення арешту від 18 січня 2018 року, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність протиправних дій при ухваленні оскаржуваної постанови.

В апеляційній скарзі представникпредставник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги на дії державного виконавця.

Неправильність судового рішення обґрунтовано порушенням судом норм процесуального права (а.с.68-72).

Зокрема, апелянт зазначила, що державний виконавець порушила процедуру ведення виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій, оскільки всупереч:

-ч.1ст.38 Закону України «Про виконавче провадження», коли апеляційне провадження було відкрито, державний виконавець наклав арешт на грошові кошти, що є незаконним;

-ч.2ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виніс постанову про зупинення виконавчих дій лише 13 квітня 2018 року, тобто з пропуском належного строку

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Українська факторингова компанія» послався на безпідставність доводів апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін (а.с.91-92).

Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2016 року задоволено позов ПАТ«УкрСиббанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на спадкове майно.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь банка заборгованість за кредитним договором на загальну суму 12 046,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09 вересня 2015 року становить 270 161,61 грн. (а.с.6-7).

На виконання вказаного рішення суду 07 вересня 2016 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №522/20084/15-ц (а.с.30).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2017 року задоволена заява ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача у цивільній справі за позовом ПАТ«УкрСиббанк» до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів.

Замінено стягувача з виконання виконавчого листа по справі № 522/20084/15-ц, виданого Приморським районним судом м. Одеси 07 вересня 2016 року, на ТОВ «Українська факторингова компанія», у звязку з переходом до ТОВ «Українська факторингова компанія» прав кредитора, відповідно до договору факторингу № 46 від 17 листопада 2016року(а.с.31-32).

Постановою старшого державного виконавця Першого Приморського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Тєлєуци Л.Ю. від 15 травня 2017 року на підставі заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» від 28 квітня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП №53934556 з виконання виконавчого листа №522/20084/15-ц, виданого Приморським районним судом м.Одеси 07 вересня 2016 року, про стягнення з ОСОБА_6 на користь стягувача ТОВ «Українська факторингова компанія» 270 161,61 грн.(а.с.33).

Постановою державного виконавця від 15 травня 2017 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження (а.с.35).

Крім того, державним виконавцем у червні 2017 року здійснювалися виклик боржниці, а також надсилалися запити до ДФС України, ПФУ тощо про джерела отримання доходів ОСОБА_6 (а.с.36-37,39,40-42).

20 грудня 2017 року з ДФС України до державного виконавця надійшла інформація про рахунки ОСОБА_6 у низці банків та фінансових установ (а.с.44).

18 січня 2018 року державний виконавець винесла постанову про арешт коштів боржника на рахунках установ, зазначених ДФС України у відповіді на запит (а.с.47-48).

28 березня 2018 року представник ОСОБА_6 ОСОБА_5 подала до Першого Приморського ВДВС ГТУЮ в Одеській області заяву в якій повідомила про те, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 листопада 2017 року відкрито апеляційне провадження у справі №522/20084/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2016 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на спадкове майно та просила зупинити виконавче провадження ВП №53934556 (а.с.50-51).

До вказаної заяви представник приєднала копію вищеназваної ухвали апеляційного суду (а.с.52).

Відповідно до ч.5ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п.9ч.3ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент виникнення спірних правовідносин були врегульовані Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження».

Права і обов'язки державного виконавця визначені у ст.11 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є, зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч.1ст.19 цього Закону).

За змістом п.1ч.1ст.32Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст.57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказане свідчить, що з метою забезпечення реального виконання рішення суду державний виконавець може накласти арешт на майно боржника.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали виконавчого провадження ВП №53934556, яке було відкрито 28 квітня 2017 року, дійшов висновку про те, що постанова державного виконавця від 18 січня 2018 року про накладення арешту на майно ОСОБА_6 є правомірною, оскільки про наявність ухвали апеляційного суду від 08 листопада 2017 року представник боржника повідомив орган примусового виконання лише 28 березня 2018 року.

Враховуючи те, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, а судове рішення є обов'язковим до виконання на всій території України, що державний виконавець несвоєчасно був повідомлений представником боржника про оскарження ним заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2016 року та відкриття 08 листопада 2017 року апеляційного провадження за її апеляційною скаргою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги про те, що державний виконавець не надсилав копії всіх документів виконавчого провадження боржнику, виніс постанову про зупинення виконавчих дій лише 13 квітня 2018 року, тобто з пропуском належного строку, до уваги не приймаються, оскільки зазначена бездіяльність державного виконавця не були предметом оскарження у даній справі.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2018 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков