Справа № 523/7672/18
Провадження №2/523/3583/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" жовтня 2018 р.

Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подала до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву до ОСОБА_4 про визнання відповідача втратившим право на користування житлом, розташованим за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, буд. 50. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що вона є власницею будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, буд. 50. У вказаному будинку відповідач по справі не проживає з 2002 року, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку. Крім того, у вказаному будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Позивач просила визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування будинком № 50, розташованому по вул. Парковій, м. Одеса.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 липня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Позивачка у судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, у разі відсутності у судовому засіданні відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач, ОСОБА_4, у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено, про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 06 серпня 2001 року, ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_3 купила 21/50 частин житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, буд. 50.Вищевказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с. 6-7).

Згідно додаткової угоди від 21 червня 2003 року до договору купівлі-продажу від 06 серпня 2001 року, ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_3 купила 21/100 частин житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, буд. 50. Додаткова угода також посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Відповідно до довідки про склад сім'ї та прописку від 16 лютого 2018 року № 7, за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, буд. 50 зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Факт не проживання відповідача за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, буд. 50 підтверджується актом, складеним секретарем ОСНКМ «Нова Слободка» ОСОБА_8В.(а.с. 10). Крім того, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 червня 2007 року та рішенням апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2007 року встановлено, що ОСОБА_4 виїхав з будинку після розлучення з позивачкою у 2002 році.

Проводячи оцінку аргументів ОСОБА_3, які ґрунтуються на поданих доказах, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для захисту житлових прав та права власності позивача.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Однією з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником квартири, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Отже, положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, той факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 не проживає у житловому будинку з 2002 року, суд приходить до висновку, що відповідач, як особа, що понад один рік без поважних причин у житловому приміщенні не проживає, власником будинку не є, комунальні послуги не сплачує, реєстрація відповідача у вищевказаній будівлі порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню права користування майном, відповідач втратив право користування спірним будинком, тому позовні вимоги про визнання ОСОБА_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, буд. 50 підлягають задоволенню.

Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Керуючись ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР, ст. ст. 16, 385, 405 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце реєстрації: вул. Паркова, буд. 50, м. Одеса, НОМЕР_1, виданий Біляївським РВ Одеської обл 17.02.1997 р.), таким, що втратив право користування будинком № 50, по вул. Парковій в м. Одесі.

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце реєстрації: вул. Паркова, буд. 50, м. Одеса, НОМЕР_1, виданий Біляївським РВ Одеської обл 17.02.1997 р.) з реєстраційного обліку з житлового приміщення - будинку № 50, по вул. Парковій в м. Одесі.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: