АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1865/18Головуючий по 1 інстанції - Токова С.Є.
Категорія: 30 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Карпенко О.В.

за участю секретаря Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

відповідачі - ОСОБА_4, Моторно (транспортне) страхове бюро України;

особа, яка подає апеляційну скаргу - Моторно (транспортне) страхове бюро України;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - адвоката Колдоби Максима Валерійовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Токової С.Є. у залі Соснівського районного суду м. Черкаси 22 серпня 2018 року о 12 год.40 хв. повний текст рішення складено 31 серпня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, - :

в с т а н о в и в :

27.02.2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою.

Позивач ОСОБА_3 в обґрунтування своїх вимог посилається, що постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.10.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 закрито за ст. 124 КУпАП у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як вбачається із постанови суду водій автомобіля «ВА3 21013» д. н. НОМЕР_2, виявивши автобус «Богдан»д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, який 24.12.2014 року близько 17 год., рухаючись по вул. Руставі у м. Черкаси, та здійснюючи поворот ліворуч до зупинки громадського транспорту «вул. Гайдара», порушив вимоги п. 2.3 б Правил дорожнього руху, зокрема виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес Віто», який рухався у зустрічному напрямку, після чого контактував з автомобілем ВАЗ 21011. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ21013» д. н. НОМЕР_2 та його пасажир отримали тілесні ушкодження.

Цивільна відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» згідно полісу АС/8689811. Проте даного страховика визнано банкрутом, тому позивач звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, але отримав відмову у відшкодуванні шкоди.

Згідно даних висновку експерта № 09 судової автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку, спричиненого позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу складає 98 356 грн.

Тому ОСОБА_3 змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав та просив суд стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_3 шкоду у сумі 50 000 грн. Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 48 356 грн. та судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_3 шкоду в сумі 50 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 48 356 грн.

Стягнуто солідарно з Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті експертизи у розмірі 1200 грн. та судового збору у розмірі 983,56 грн. , всього 2183, 56 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції/, представник Моторного (транспортного) страхового бюро України оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що позивач не вчинив всі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» для того, щоб МТСБУ мало правові підстави для здійснення регламентованої виплати з фонду захисту потерпілих. Для здійснення виплати необхідна наявність підтвердження, що Господарський суд м. Києва затвердив реєстр вимог кредиторів, до якого включено вимогу ОСОБА_3 та затвердив ліквідаційний баланс. Крім того зазначає, що позивач не звертався з письмовою заявою про вимогу до боржника та не надав відповідні документи, що її підтверджують протягом тридцяти днів.

ПАТ «УСК «Гарант -Авто» постановою Господарського суду м. Києва від 29.11. 2017 року визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2018 року і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

13.12.2018 року представник ОСОБА_3 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначається, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням усіх норм матеріального та процесуального права. ПАТ «УСК «Гарант-Авто» постановою суду визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, а тому відповідно до ст. 41.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду має відшкодувати шкоду потерпілим. Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Дана справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін у суд апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та його представника, відповідача, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з?ясування обставин. що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи у сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позову про відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог, посилаючись, що відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Суд, виходив із того, що оскільки цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант - Авто» згідно полісу АС / 8689811, яка визнана банкрутом, то відповідно до вимог закону кошти слід стягнути з обох відповідачів: Моторного (транспортного) страхового бюро України та винуватця дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_4

Апеляційний суд не повністю погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України відшкодування шкоди, оскільки вважає висновки суду в цій частині задоволення вимог такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції , встановивши дійсні обставини справи, не дав належної оцінки зібраним доказам, не правильно застосував норми матеріального права, чим допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі незаконне рішення, яке не може залишатись у силі, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються. як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.10.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 закрито за ст. 124 КУпАП у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови суду вбачається, що водій автомобіля «ВА321013» д.н. НОМЕР_2, виявивши автобус «Богдан» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, який 24.12.2014 року близько 17 год., рухаючись по вул. Руставі у м. Черкаси, та здійснюючи поворот ліворуч до зупинки громадського транспорту вул. Гайдара, порушив вимоги п. 2.3 б Правил дорожнього руху, зокрема виїхав на зустрічну смугу руху, та скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес Віто», який рухався у зустрічному напрямку, після чого контактував з автомобілем ВАЗ 21011. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ 21013 та його пасажир отримали тілесні ушкодження.

Цивільна відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» згідно полісу АС/8689811.

Постановою Господарського суду м. Києва від 29.11.2017 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до положень п. 20.3. ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Статтею 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п/п «ґ» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції на час визнання банкрутом ПАТ «УСК «Гарант-Авто»), передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно з п.п. 36.7 п. 36 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013, заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, що ліквідується власником, подаються безпосередньо до господарського суду. Розгляд грошових вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі ст. 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарським судом затверджується реєстр вимог кредиторів.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі ( ч.4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ).

За приписами ч.1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав.

Вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

З метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, здійснюється офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Якщо майна банкрута вистачило для задоволення вимог кредиторів у повному обсязі, він вважається таким, що не має боргів і може продовжувати свою підприємницьку діяльність.

Згідно п. 51.7 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика або визнання його банкрутом страховик зобов'язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

МТСБУ відповідає за зобов'язаннями страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності у разі його ліквідації, тимчасової неплатоспроможності або банкрутства.

Ліквідатор виконує свої повноваження до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про припинення юридичної особи - банкрута.

Враховуючи вище викладене, та приймаючи до уваги, що ліквідаційна процедура страхової компанії триває та остаточно не визначена ліквідаційна маса, відповідно неможливо встановити спроможність або неспроможність виконання боржником своїх зобов'язань перед конкурсними, поточними кредиторами, встановлення черговості задоволенні вимог, на теперішній час не затверджено звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, позовні вимоги до МТСБУ є передчасними.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки суд першої інстанції не звернув уваги та на надав належної оцінки обґрунтуванням відповідача, які він зазначив у листі відповіді позивачу, доводи, на які посилався відповідач у суді першої інстанції , та якими обґрунтовує апеляційну скаргу, оскільки відповідачем було зазначено, що він відмовив позивачу у відшкодуванні шкоди за відсутності правових підстав для задоволення вимог. Відповідач посилається, що для здійснення вищевказаної виплати необхідна наявність підтвердження Господарським судом м. Києва , що ним вчинено затвердження реєстру вимог кредиторів, до якого включено вимогу позивача ОСОБА_7, затвердження ліквідаційного балансу.

Однак, як вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_3 не звертався до Господарського суду м. Києва із відповідною письмовою заявою, та не надав документи, що підтверджують подання заяви протягом тридцяти днів.

ПАТ «УСК «Гарант авто» визнано банкрутом з 29.11. 2017 року, а постанова суду про винуватість відповідача ОСОБА_4 набрала законної сили з 20.11 2017 року ( а.с. 8-9) , тому позивач мав виконати вимоги закону та дотриматись процедури, що ним не було зроблено.

За таких обставин, у відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України відсутні правові підстави для відшкодування шкоди позивачу ОСОБА_3, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення вимог позивача та стягнення відшкодування із Моторного (транспортного) страхового бюро України у розмірі 50000 гривень та судових витрат.

Виходячи з вище викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки скаржник просив скасувати рішення суду повністю, хоча як вбачається із змісту апеляційної скарги оскаржується рішення лише щодо відшкодування шкоди із Моторного (транспортного) страхового бюро України у розмірі 50000 гривень та судових витрат, і відсутні доводи апеляційної скарги щодо скасування рішення та відмови у задоволенні вимог щодо відшкодування шкоди із відповідача ОСОБА_4 Тому рішення суду слід змінити, скасувавши лише у частині задоволення вимог про відшкодування шкоди із Моторного (транспортного) страхового бюро України, відмовивши в їх задоволенні позивачу в цій частині щодо стягнення відшкодування із Моторного (транспортного) страхового бюро України, а в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, слід зазначити, що суд першої інстанції, вирішуючи питання судових витрат, та стягуючи в солідарному порядку з відповідачів судовий збір, допустив порушення вимог чинного законодавства, оскільки при повному або частковому задоволенні позову до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. (п.35 Постанови від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору не в повній мірі врахував всі обставини справи, прийшов до помилкового висновку про задоволення вимог позивача, не звернувши належної уваги на доводи відповідача, тому допустив неправильне застосування норм матеріального права і порушення процесуального права, які підлягали застосуванню до даних правовідносин, що призвело до неправильного вирішення спору по суті та є підставою для зміни рішення суду і скасування рішення у частині безпідставно задоволених позовних вимог, так як в решті рішення підлягає залишенню без змін.

Частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційним судом змінено рішення суду та скасовано у частині задоволення вимог з одного із відповідачів, то перерозподілу підлягають судові витрати, які підлягають частковому задоволенню та стягненню пропорційно задоволених вимог.

Отже, стягненню з відповідача ОСОБА_4 підлягають судові витрати за оплату експертизи у розмірі 1200 гривень та частково витрати за сплату судового збору у розмірі 490 гривень, всього 1690 гривень на користь позивача ОСОБА_3 .

Також підлягають стягненню судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги відповідачем, тому слід стягнути із позивача ОСОБА_3 на користь відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати у розмірі 737,67 грн. на користь МТСБУ пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376 , 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - адвоката Колдоби Максима Валерійовича задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2018 року у частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди у сумі 50 000 грн. та у частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 та Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_3 судових витрат - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті експертизи в розмірі 1200 грн. та судового збору в розмірі 490 грн., всього 1690 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України частково судові витрати у розмірі 737,67 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови .

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Карпенко О.В.