Справа № 567/866/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Стаднікова А.Г.

за участю представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Острог цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація в особі Посольства Російської Федерації в Україні про встановлення факту, що має юридичне значення - факту загибелі при виконанні обов`язку військової служби, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України

встановив
23.05.2018 року заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою, згідно якої просив встановити юридичний факт загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 14.08.2015 біля м. Селидове Донецької області України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Ухвалою від 04.07.2018 відкрито провадження у даній справі.

Заявник обґрунтувала свою заяву тим, що 05.02.2015 Острозьким РВК Рівненської області мого чоловіка, ОСОБА_3 , було призвано на військову службу по мобілізації до лав Збройних Сил України. В період з 23.04.2015 по 14.08.2015 ОСОБА_3 безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей.

Вказує, що солдат ОСОБА_3 разом з солдатом ОСОБА_4 та старшиною ОСОБА_5 перебували на бойовому чергуванні на вогневих позиціях батареї поблизу с. Опитне Ясинуватського району Донецької області, що знаходиться поблизу м. Селидове Донецької області. Близько 22 год. 40 хв. вогневі позиції вищевказаної батареї були обстріляні збройними формуваннями окупаційної адміністрації РФ з артилерійських систем 152 мм та РСЗВ «ГРАД», внаслідок чого солдат ОСОБА_3 отримав відкриту черепно-мозкову травму, перелом основи черепа з пошкодженням головного мозку, мінно-осколкове поранення обох верхніх і нижніх кінцівок, проникаючу рану грудної клітини правої підпахової ділянки, перелом нижньої щелепи. Постраждалим була надана перша медична допомога, після чого їх було доставлено до базового табору для надання медичної допомоги, а потім до 66 ВМГ м. Красноармійськ.

Зазначає, що відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 17.08.2015 року №1733, свідоцтва про смерть від 20.08.2015 року серії НОМЕР_1 , отримані під час виконання бойового завдання хвороба , що призвела до смерті- шок, інші комбінації переломів, які охоплюють декілька ділянок тіла, вибухова травма, ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків солдата ОСОБА_3 , послужили причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу м. Селидове Донецької області.

Вказуючи, що її звернення в порядку окремого провадження до суду із заявою про встановлення юридичного факту поранення та загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 14.08.2015 у складі військової частини НОМЕР_2 біля кургану «Савур-Могила», Шахтарський район, Донецької області, що сталося внаслідок збройної агресії РФ проти України, обумовлено, тим, що вона має на меті визначення статусу ОСОБА_3 , як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права.

Заявник, повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно якої просить розглядати справу у її відсутність, наполягаючи на задоволенні заяви.

Представник заявника в судовому засіданні просила задовольнити заяву на підставі обставин наведених у ній.

Заінтересовані особи, повідомлені належним чином, до суду не з`явилися, про поважність причини неявки суд не повідомили, з заявою про відкладення судового розгляду не зверталися.

Представник Міністерства соціальної політики України в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Заявник є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 . (а.с.25)

05.02.2015 Острозьким РВК Рівненської області мого чоловіка, ОСОБА_3 , було призвано на військову службу по мобілізації до лав Збройних Сил України. (а.с.28)

З 20.02.2015 ОСОБА_3 проходив військову службу у складі військової частини - польова пошта НОМЕР_4 , з 07.03.2015 - у військовій частині НОМЕР_5 Військово-Морських Сил України, що підтверджується довідками від 20.02.2015 №15/4 та від 01.04.2015 №314. (а.с.29,30)

З 22.04.2015 ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї 1-го механізованого батальйону у складі військової частини - польова пошта НОМЕР_6 брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. (а.с.31)

05.02.2015 Острозьким РВК Рівненської області ОСОБА_3 , було призвано на військову службу по мобілізації до лав Збройних Сил України. В період з 23.04.2015 по 14.08.2015 ОСОБА_3 безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей. (а.с.81)

Як зазначено в довідці про отримання поранення військовослужбовцями військової частини - польова пошта НОМЕР_6 , 13.08.2015 солдат ОСОБА_3 разом з солдатом ОСОБА_4 та старшиною ОСОБА_5 перебували на бойовому чергуванні на вогневих позиціях батареї поблизу с. Опитне Ясинуватського району Донецької області, що знаходиться поблизу м. Селидове Донецької області. Близько 22 год. 40 хв. вогневі позиції вищевказаної батареї були обстріляні збройними формуваннями з артилерійських систем 152 мм та РСЗВ «ГРАД», внаслідок чого солдат ОСОБА_3 отримав «Відкриту черепно-мозкову травму, перелом основи черепа з пошкодженням головного мозку, мінно-осколкове поранення обох верхніх і нижніх кінцівок, проникаючу рану грудної клітини правої підпахової ділянки, перелом нижньої щелепи». Постраждалим була надана перша медична допомога, після чого їх було доставлено до базового табору для надання медичної допомоги, а потім до 66 ВМГ м. Красноармійськ. (а.с.82-84)

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 17.08.2015 №1733, свідоцтва про смерть від 20.08.2015 серії НОМЕР_1 , отримані під час виконання бойового завдання «Шок. Інші комбінації переломів, які охоплюють декілька ділянок тіла. Вибухова травма. Ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків» солдата ОСОБА_3 , послужили причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу м. Селидове Донецької області. (а.с.85-86,87)

Указом Президента України «Про відзначення державними нагороди України» від 25.12.2015 №722/2015 «за особисту мужність і самовідданість, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, високий професіоналізм, вірність військовій присязі» солдата ОСОБА_3 було посмертно нагороджено орденом «За мужність» III ступеня (а.с.100-110).

Як вбачається з постанови Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21 квітня 2015 року №337-VIII було схвалено текст Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків». З аналізу даної заяви убачається, що 20 лютого 2014 року були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання підрозділів збройних сил Російської Федерації, розташованих в Криму, що знаходились там відповідно до Угоди між Україною і Російської Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин.

З даної заяви, 27 лютого 2014 року збройні підрозділи спеціального призначення Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил РФ захопили будівлі Ради Міністрів та Верховної Ради Автономної Республіки Крим. Водночас, відбулось створення і озброєння нерегулярних збройних формувань найманців з числа місцевих жителів, якими керували офіцери спецслужб і Збройних Сил Російської Федерації, а Чорноморський флот Російської Федерації заблокував українські порти, де знаходились кораблі Військово - Морських Сил України. ОСОБА_6 проголосив себе головою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим та закликав президента Російської Федерації «забезпечити мир і спокій в Криму». У відповідь на цей заклик Президент РФ звернувся до Ради Федерацій Федеральних зборів РФ, яка своєю постановою від 1 березня 2014 року надала згоду на використання на території України Збройних Сил РФ. Як наслідок, це призвело до збройного захоплення і воєнної окупації невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Нелегітимно сформована в умовах російської воєнної окупації виконавча влада Автономної Республіки Крим 16 березня 2014 року провела референдум про входження Автономної Республіки Крим до складу Російської Федерації, однак результати референдуму не були визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації, що підтверджується Резолюцією Генеральної Ради ООН 68/262 від 27 березня 2014 року "Територіальна цілісність України".

17 березня 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим, розпущена постановою Верховної Ради України від 15 березня 2014 року №891-VІІ, всупереч цьому проголосила Крим незалежною державою. 18 березня 2014 року самозвані представники Верховної Ради Автономної Республіки Крим підписали з президентом Російської Федерації «Договір про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим і створення у складі Російської Федерації нових суб`єктів».

21 березня 2014 року владою Російської Федерації було прийнято Федеральний конституційний закон «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Верховною Радою України з метою забезпечення додержання прав і свобод людини і громадянина, захист інтересів держави, державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах окупації прийнято Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII. Цей Закон визначив статус частини території України, як тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановив особливий правовий режим на цій території, визначив особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Також визначено дату початку тимчасової окупації - 20.02.2014.

З метою правової протидії агресору Верховною Радою України також прийнято Закон України «Про санкції» від 14.08.2014 №1644-VII, яким визначено механізм впровадження спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів щодо Російської Федерації.

На виконання зазначеного Закону України «Про санкції» КМ України видано розпорядження від 11.09.2014 №829-р «Про пропозиції щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів» саме у зв`язку з військової агресією Російської Федерації.

Протягом травня 2014 року самоназвані лідери «ДНР» та «ЛНР», серед яких було багато громадян РФ, у неконституційний спосіб провели фіктивні референдуми про відокремлення цих нелегітимних утворень від України. Під приводом і з метою їхньої підтримки на територію України були заслані розвідувально-диверсійні групи, які очолювали кадрові офіцери Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації, парамілітарні формування російського козацтва та укомплектований чеченцями - громадянами Російської Федерації батальйон «Восток», а також задіяні такі озброєні групи найманців як «Русский сектор» та «Оплот». За їхньої участі відбулися захоплення адміністративних будівель у багатьох населених пунктах Донецької та Луганської областей, здійснено збройні напади на частини українських Сухопутних військ та літаки Повітряних сил Збройних Сил України. Вказані факти закріплені постановою Верховної Ради України Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 року № 337-VII.

11.05.2014 року на окупованій території Донецької і Луганської області відбувся референдум щодо самовизначення в Луганському та Донецькому регіонах з погано прихованою метою відокремлення та проголошення так званих «Луганської народної республіки» та «Донецької народної республіки», що не були визнані міжнародною спільнотою.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 визначено, що Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань РФ, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони РФ, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам РФ, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року №1932-ХІІ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема, вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Як підсумок, Україною, за наслідками збройної агресії РФ, прийнято постанову Верховної Ради України від 17.03.2015 №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

За змістом абзацу 2 постанови Верховної ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 №145-VIII, з 20.02.2014 проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки».

Також постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 №129-VIII законодавчий орган України затвердив звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЕ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором.

Факт тимчасової окупації РФ частин Донецької та Луганської області, включаючи їх сухопутну територію у межах окремих районів, міст, селищ і сіл, надра та внутрішні води зафіксовано також ст.1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській області». Згідно із статтею 2 вказаного Закону, окупація цих територій є незаконною, будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, а Україна не несе відповідальності за незаконні дії Російської Федерації чи її окупаційної адміністрації на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях або за прийняті ними незаконні рішення.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_6 по стройовій частині від 22.10.2015 №248, солдата ОСОБА_3 , старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї 1-го механізованого батальйону, який загинув 14.08.2015 в результаті шоку, інших комбінацій переломів, які охоплюють декілька ділянок тіла, вибухової травми, ушкоджень внаслідок військових дій, від інших вибухів та осколків, було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 14.08.2015 у зв`язку зі смертю. (а.с.97)

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 26.11.2015 №4438, мінно-вибухова травма солдата ОСОБА_3 стала причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, даний витяг із протоколу засідання Військово-лікарської комісії встановлює, що така травма і вищевказана причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини. (а.с.98)

23.12.2015 Управління соціального захисту населення Острозької РДА видало ОСОБА_2 посвідчення «члена сім`ї загиблого» військовослужбовця серії НОМЕР_7 , що дає право користуватися відповідними пільгами, встановленими законодавством України, як для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни. (а.с.99)

Згідно з ч. 3 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Це право також гарантовано статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

Згідно з частиною 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до положень постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів, встановлення яких віднесено до компетенції відповідних органів виконавчої влади.

У відповідності до статті 2 Конвенції «Про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях», ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової чи повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конфлікті, може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення.

У відповідності до статті 13 Конвенції: ця Конвенція застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною таких збройних сил.

Ст.4 вказаної Конвенції також вказує, що нейтральні держави за аналогією застосовують положення цієї Конвенції щодо поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу збройних сил конфлікту, прийнятих або інтернованих на території їхніх держав, а також знайдених померлих.

ОСОБА_3 у період з 23.04.2015 по 14.08.2015 безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Луганської та Донецької областей, у складі військової частини польова пошта НОМЕР_6 .

Викладені вище обставини справи встановлюють причинний зв`язок між пораненнями, які ОСОБА_3 отримав під час проходження військової служби на території України, що межує з територією, тимчасово окупованою, та збройною агресією Російської Федерації проти України.

Враховуючи, що ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи обов`язки військової служби, в результаті саме збройної агресії та воєнного конфлікту, розпочатих Російською Федерацією, а також обставини того, що внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено право на життя і здоров`я, передбаченест.27 Конституції України,ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, суд вважає заяву ОСОБА_2 обґрунтованою.

Крім того, заявник довела, що від встановлення цього юридично значимого для неї факту залежить виникнення прав та обов`язків, у тому числі щодо отримання нею відповідної допомоги.

Так, звернення заявника в порядку окремого провадження до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, обумовлено необхідністю визначення статусу ОСОБА_3 , як жертви міжнародного збройного конфлікту, особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених нормами міжнародного гуманітарного права (що складається з Женевських конвенцій про захист жертв війни від 12 серпня 1949 року, Додаткових протоколів до них, інших міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та отримання заявником допомоги від гуманітарних організацій (Міжнародного Комітету Червоного Хреста, Міжнародної Федерації товариств Червоного Хреста і Червоного півмісяця, Товариства Червоного Хреста України).

При цьому, відповідний юридичний факт є індивідуальним, оскільки має правові наслідки лише для заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 265, 273, 294, 316, 319, 354 ЦПК України, суд

вирішив:
заяву ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ), заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України (місцезнаходження: Україна, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10, 01601; ), Російська Федерація в особі Посольства Російської Федерації в Україні (місцезнаходження: Україна, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 27, 03049) про встановлення факту, що має юридичне значення - факту загибелі при виконанні обов`язку військової служби, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України задовольнити.

Встановити юридичний факт загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при виконанні обов`язку військової служби 14 серпня 2015 року в м. Селидове Донецької області України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 жовтня 2018 року.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.