Справа № 723/1121/18
Провадження № 2/723/1560/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Дедик Н.П.,

за участю секретарів судового засідання Петреску Л.М., Кисельової С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_4, від імені якої діє представник - адвокат ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4, від імені якої діє представник - адвокат ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2, зазначала, що рішенням 10 сесії 6 скликання Красноїльської селищної ради №38-1-/12 від 07.04.2012 року їй було надано дозвіл на розробку проекту відведення у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та інших споруд, площею 0,15 га, в межах смт. Красноїльск по вул. Дружби.

Вказує, що ОСОБА_2, який був зацікавлений в отриманні вищезазначеної земельної ділянки, за допомогою екскаватора, знищив частину збудованого нею фундаменту житлового будинку площею 10мх0,9м, вартістю 30740 грн., завдавши їй матеріальну шкоду на вказану суму. На підтвердження даних обставин посилається на висновок експерта про вартість спричинених збитків, пояснення свідка ОСОБА_5, ухвалу Сторожинецького райсуду від 15.11.2017 року, за якою досудовим слідством встановлений факт пошкодження майна відповідачем.

Вважає, що майнова шкода, яка їй завдана знаходиться в прямому причинному звязку з винною протиправною поведінкою ОСОБА_2 та повинна бути відшкодована в повному обсязі, тому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 30740 грн. матеріальної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав, посилаючись на вищевказані обставини, додатково пояснив, що фундамент, закладений позивачем під житловий будинок був зруйнований відповідачем в серпні 2013 року. На той час довірителька перебувала за кордоном, від її імені із заявою в поліцію звернулася її мати, а також до експерта для визначення суми завданої шкоди. Довірительці стало відомо про руйнування фундаменту 14 липня 2014 року, коли вона уклала угоду про надання правової допомоги, на той час було зареєстровано кримінальне провадження за знищення майна, пізніше перекваліфікували на самоуправство. Вважає, що строк позовної давності в даній справі не пропущений, так як його слід обраховувати з часу винесення постанови про закриття кримінального провадження, дану постанову отримали в 2017 році.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, позовні вимоги не визнав, дав пояснення як свідок, відповідно до яких фундамент він не руйнував, в нього немає такого трактора, яким було пошкоджено фундамент, про це він також пояснював і в поліції, він не звертався щодо виділення йому ділянки в тому місці, де її надано позивачці. Він наймав трактор, щоб викопати озеро в березні минулого року.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказавши на відсутність доказів пошкодження ОСОБА_2 фундаменту. Позивачем не доведено, що вона є власником фундаменту, так як надано лише рішення про відведення земельної ділянки, в якому не зазначено адресу. Постанова про закриття кримінального провадження та ухвала слідчого судді, винесена за результатами оскарження даної постанови не відповідають доказам згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України, ними фактично не встановлена вина ОСОБА_2. З наданих позивачем висновку експерта та ухвали слідчого судді вбачаються розбіжності у розмірах будинку та вартості збитків. Просив також застосувати строк позовної давності, який слід обраховувати з часу, коли позивач дізналася про шкоду, а не з моменту винесення органом досудового розслідування постанови про закриття кримінального провадження. Як вбачається з висновку експерта для визначення вартості шкоди від пошкодження фундаменту позивач звернулася 30.09.2013 року. В поліцію звернулися 05.06.2014 року. Таким чином, на час звернення до суду з даним позовом закінчився 3-річний строк позовної давності.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали справи №723/2822/17 за скаргою ОСОБА_1 на постанову про закриття кримінального провадження, заслухавши свідка ОСОБА_5, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням 10 сесії 6 скликання Красноїльської селищної ради №38-10/12 від 07.04.2012 року ОСОБА_4 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га по вул. Дружби в смт. Красноїльск Сторожинецького району Чернівецької області.

З копії висновку №15/09-13 від 30.09.2013 року експертного дослідження за заявою ОСОБА_4 вбачається, що спеціалістом ОСОБА_6 було проведено дослідження фундаменту розмірами 12х12 м., розташований в кварталі житлової новозабудови в смт. Красноїльськ, по вул. Дружби. Про обстеженні виявлено руйнування фундаменту. Встановлено, що вартість нанесених збитків шляхом часткового руйнування фундаменту складає 30740 грн.

Ухвалою слідчого судді від 15.11.2017 року відмовлено в задоволенні скарги представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_1 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Як зазначено в ухвалі, в постанові, яка оскаржується, слідчим під час досудового розслідування був встановлений факт пошкодження ОСОБА_2 фундаменту на житловий будинок ОСОБА_4 та дана обставина підтверджена прокурором в судовому засіданні, завдана шкода станом на серпень 2013 року склала 30740 грн., що підтверджується висновком експерта. Однак дана сума є меншою від встановленого законом розміру значної шкоди як ознаки злочину за ст.356 КК України, тому в задоволенні скарги відмовлено.

Постановою заступника начальника слідчого відділення Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області від 30.03.2016 р. закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000335 від 05.06.2014 р. на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв»язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Як зазначено в постанові вивченням матеріалів досудового розслідування встановлено достатньо даних про те, що ОСОБА_2 пошкодив фундамент на житловий будинок ОСОБА_4, але в його діях відсутні склад злочину, передбачений ст.356 КК України через відсутність значної шкоди, склад злочину за ч.1 ст.194 КК України через відсутність шкоди у великих розмірах, а також відсутній склад злочину, передбачений ст.296 КК України так як громадський порядок грубо не був порушений.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні дав показання про те, що в серпні 2013 року він із знайомою відпочивали біля лісу в смт.Красноїльськ. Він бачив, як ескаватор під"їхав до фундаменту під забудову і ковшом зруйнував частину фундаменту на одному з кутів та в середині перегородку. Чий це був фундамент - йому невідомо. Він бачив, що за кермом ескаватора був ОСОБА_2, імені і по батькові якого не знає. З ним зустрічався неодноразово в смт.Красноїльск на заправці, яка належить останньому. Він бачив раніше ескаватор на заправці та біля будинку ОСОБА_2, адресу назвати не може, так як не знає вулиць в смт.Красноїльск.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.5,6 ст.81 ЦПК).

Підстави звільнення від доказування визначені ст.82 ЦПК України. За змістом даної статті обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов»язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Представник позивача в обгрунтування позовних вимог посилається на ухвалу суду від 15.11.2017 року, за якою досудовим слідством встановлений факт пошкодження майна відповідачем. Однак за змістом ст.82 ЦПК України зазначене судове рішення не є підставою звільнення від доказування обставин в даній цивільній справі, а також не є обов»язковим для суду в питанні вчинення відповідачем дій по руйнуванню фундаменту позивача. Тобто обставини, на які посилається позивач як на підставу свої вимог, мають бути ним доведені перед судом.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторін свідок ОСОБА_5 надав показання, які самі по собі не доводять, що пошкодження фундаменту вчинено саме відповідачем, так як свідок пояснив, що це вчинив чоловік на прізвище «Морараш», імені і по батькові якого не знає, тобто дані показання дають підстави для припущення, що є недопустимим в доказуванні.

Інших доказів в доведення обставин як на підставу позовних вимог стороною позивача суду не надано, як і не заявлялося клопотань про витребування доказів в зв»язку з неможливістю самостійного їх надання.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз»яснено, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а обов'язок доведення наявності шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою покладено законом саме на позивача.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в зв»язку з недоведеністю позивачем обставин, якими обгрунтовувалися позовні вимоги.

На підставі ст.ст.22, 1166 ЦК України, ст.ст.3,4,5,12,13,19, 23,76,81, 263-265 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2018 року.

Суддя: