Справа № 583/357/18
17 жовтня 2018 року м. Охтирка
Охтирський міськрайсуд Сумської області в складі:
головуючого судді Ільченко В.М.
за участі секретаря Верби Н.О.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника третьої особи ОСОБА_3,
19.02.2018 відкрито провадження у даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 15.09.2010 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 26.04.2017 відповідач, перебуваючи з ним в шлюбі, народила дитину ОСОБА_5, в свідоцтві про народження якої, згідно з ч. 1 ст. 122 СК України, він був записаний батьком. Проте, позивач має сумніви свого батьківства щодо ОСОБА_5. Так, в орієнтовний період часу, коли відповідач завагітніла (липень-серпень) 2016 року, сторони разом не проживали, ОСОБА_4 на тривалий час залишила місце спільного проживання, по декілька днів та тижнів перебувала у невідомих місцях, зловживаючи при цьому алкогольними напоями. Позивач проживав разом з їх спільними дітьми. ОСОБА_5 була народжена відповідачем таємно від нього та після народження дитина проживає окремо від їх сімї, а саме з бабусею відповідача. На момент народження ОСОБА_5 він не знав, що не являється батьком дитини, та, маючи бажання збереження нормальних сімейних відносин, вирішив не приділяти уваги своїм сумнівам. Після народження дитини стосунки сторін погіршилися, відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вкотре на тривалий час залишає будинок, в якому вони мешкають, і по декілька днів перебуває в невідомих для нього місцях. На даний час в дитини вже сформувалися зовнішні риси та можна бачити, що вона зовсім не схожа на нього та має іншу будову обличчя, яка позбавлена жодної схожості з позивачем. Вважає, що дана обставина свідчить про можливу відсутність між ним та ОСОБА_5 кровного споріднення, як між батьком та дочкою. В ході спілкування відповідач уникає прямої відповіді на питання чи дійсно позивач являється батьком ОСОБА_6 та не дає однозначної стверджувальної відповіді про його батьківство. Тому просить виключити запис про нього як батька з актового запису №135 від 19.05.2017, вчиненого Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з відповідача судові витрати.
В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, та просили задовольнити.
Представник третьої особи не заперечувала проти задоволення позову.
Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавала, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Приймаючи до уваги згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, покази свідків, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Зі свідоцтва про шлюб серії І-БП №117186, виданого 20.05.2017 повторно Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 15.09.2010 зареєстрували шлюб.
Згідно свідоцтва про народження серії І-БП №216207, виданого 19.05.2017 Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, 26.04.2017 народилася ОСОБА_5, про що 19.05.2017 складено відповідний актовий запис за №135. Батьком дитини зазначений ОСОБА_1.
Відповідно до ч. 1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини.
Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122 цього Кодексу має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.
У п.п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України - шляхом предявлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.
Свідок ОСОБА_7, яка доводиться позивачу рідною сестрою, суду пояснила, що вона часто буває у своїх батьків, у яких проживають сторони. Знає, що влітку 2016 року відповідач не проживала разом з позивачем, а восени повідомила, що вагітна. В грудні 2016 року дізналися, що ОСОБА_4 на 6 місяці вагітності. З жовтня 2016 року до січня 2017 року остання пожила разом з ОСОБА_1 у батьків, потім десь поїхала. Під час вагітності від ОСОБА_4 часто відчувався запах алкоголю, остання вчиняла сварки. З часу народження ОСОБА_5 ОСОБА_4 з позивачем не проживала, останній проживає з іншими доньками, мати позивача опікується ними. ОСОБА_6 на даний час проживає з бабусею відповідача.
Свідок ОСОБА_8, яка доводиться позивачу рідною сестрою, суду пояснила, що на початку літа 2016 року ОСОБА_4 пішла з дому та повернулася в кінці вересня 2016 року. Потім їй сказали, що відповідач вагітна, а взимку дізналися, що вже 6 місяців вагітності, а тому позивач не міг бути батьком дитини. ОСОБА_4 уникала спілкування. Під час вагітності останньої викликали працівників поліції, так як вона, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, вчиняла сварки. Навесні остання народила дитину. Після народження дитини ОСОБА_4 приходила до ОСОБА_1 і деякий час проживала з ним, але без ОСОБА_5.
Свідок ОСОБА_9, яка доводиться позивачу рідною сестрою, суду пояснила, що на початку 2016 року ОСОБА_4 пішла з дому та повернулася в кінці вересня 2016 року. Через пару місяців позивач сказав, що ОСОБА_4 вагітна. Потім телефонували з жіночої консультації, щоб поставити ОСОБА_4 на облік, але остання відмовилася. Тоді ж дізналися, що відповідач вагітна вже 6 місяців, хоча на той час вона прожила разом з позивачем лише кілька місяців. В січні 2017 року ОСОБА_4 знову пішла з дому, а потім вони дізналися, що в квітні вона народила дитину. Десь через півроку після народження ОСОБА_5 відповідач повернулася, деякий час проживала разом з позивачем, а потім знов пішла і близько 9 місяців сторони не проживають разом. ОСОБА_6 свідок бачила один раз, дитина постійно проживає у бабусі.
В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказується, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, імя та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ЦПК може визнати факт, для зясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.
З метою визначення походження дитини від позивача за його клопотанням ухвалою суду від 16.04.2018 була призначена судово-генетична експертиза.
Як вбачається із листа відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 16.05.2018 №11/859 відбір зразків крові призначено на 11.00 год. 21.06.2018, для чого просили забезпечити явку ОСОБА_1 та ОСОБА_4 разом з дитиною ОСОБА_5
Проте, відповідач відмовилася отримати копію вказаного листа, що підтверджується телефонограмою від 29.05.2018.
Згідно електронного повідомлення від 04.07.2018, надісланого відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, 21.06.2018 ОСОБА_1 зявився для відбору зразків крові, ОСОБА_4 разом з дитиною для відбору зразків крові не зявилась, в звязку з чим експертна установа повідомила суд про повторне призначення часу та місця відбору біологічних зразків на 10.30 год. 17.08.2018, про що відповідач була повідомлена, що підтверджується телефонограмою від 01.08.2018.
Листом від 20.08.2018 №11/1564 відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи повідомило суд про неможливість проведення експертизи у звязку із неявкою ОСОБА_4 разом з дитиною на відбір зразків крові.
Разом з тим, враховуючи права малолітньої ОСОБА_5, передбачені Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією ООН про права дитини, суд не здійснював примусовий привід відповідача, оскільки такий привід мав би бути здійснений з малолітньою дитиною з метою відібрання у останньої експериментальних зразків для проведення експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач, незважаючи на неодноразові призначення дати відбору, на відбір зразків крові не зявилася, та ухвала суду про призначення судово-генетичної експертизи була повернута без виконання, що у відповідності до ст.109 ЦПК України, суд розцінює як ухилення від проведення такої експертизи, а також враховуючи покази свідків, з показів яких вбачається, що на час зачаття дитини сторони не проживали разом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 122, 136 Сімейного кодексу України, Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 12, 13, 77-81, 109, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 22 жовтня 2018 року.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_10