Справа № 310/5289/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 57 років помер її чоловік ОСОБА_2 Її чоловік працював генеральним директором ПАТ «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання», його заробітна плата складала більш ніж двадцять тисяч гривень. Крім того, з 02.06.2014 року по 04.09.2017 року він отримував пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання в розмірі 7562,00 грн. Зазначила, що вона є інвалідом другої групи, не працює, іншого доходу окрім пенсії по інвалідності в розмірі 1452,00 грн. не має, до дня смерті чоловіка знаходилась на його повному утриманні. Просила встановити, що вона перебувала на утриманні свого чоловіка, ОСОБА_2 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5.

Заявник та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився без поважних причин.

З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п. 2 ст. 273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст.62 ЦПК.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що:

- за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні (ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ) .

Судом встановлено, що заявник та ОСОБА_2 уклали шлюб 05.06.1987 року (а.с.8).

Чоловік заявника ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.16).

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Усиновлені діти мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми.

Пасинок і падчерка мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми, якщо вони не одержували аліментів від батьків.

Неповнолітні діти, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, зберігають це право і в разі їх усиновлення.

Положення цього Закону, що стосуються сім'ї померлого, відповідно поширюються і на сім'ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку.

Пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Таким чином, за ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік, дружина, батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2.11 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за документ, який засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації). або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно з вимогами ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Із довідки, яка видана головою вуличного комітету №22 Олійник Р.Д. встановлено, що ОСОБА_2 по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 разом із своєю дружиною - ОСОБА_1 (а.с. 10).

Таким чином, судом встановлено, що заявник не має можливості надати в Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області належний документ, який передбачено пунктом 2.11 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на підтвердження факту перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, тому цей факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Стаття 3 СК України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Судом встановлено, що заявник та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 05.06.1987 року до 04.09.2017 року (а.с.8, 16).

Із копії паспорта заявника видно, що її зареєстроване місце проживання знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Аналізуючи зазначеної докази судом встановлено, що заявник та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю з 05.06.1987 року.

ОСОБА_1 відповідно до довідки МСЄК від 20.02.2018 року призначена пенсія по інвалідності другої групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_3 від 28.02.2018 року (а.с. 7).

Враховуючи положення ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є непрацездатною особою.

Стаття 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає, що до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які були на повному утриманні померлого годувальника та одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно довідки №1863 від 14.05.2018 року, №2956 від 14.08.2018 року, №2921 від 10.08.2018 року, №2920 від 10.08.2018 року та довідки №2919 від 10.08.2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бердянському об'єднаному УПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання з грудня 2017 року по травень 2018 року у розмірі 1452 грн. щомісячно, з жовтня 2012 року по серпень 2015 року на загальну суму 31696,29 грн., з січня 2017 року по грудень 2017 року на загальну суму 15904,00 грн., з січня 2016 року по грудень 2016 року на загальну суму 13453,00 грн., з серпня 2015 року по грудень 2015 року на загальну суму 5245,00 грн.

У відповідності до пенсійного посвідчення НОМЕР_4 від 30.07.2014 року та пенсійного посвідчення НОМЕР_5 від 22.09.2015 року ОСОБА_2 знаходився на обліку в Бердянському об'єднаному УПФУ в Запорізькій області і отримував пенсію по інвалідності другої групи загального захворювання (а.с. 11, 12).

Відповідно до довідки Правобережного об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя №3785 від 28.08.2018 року, довідки №3786 від 28.08.2018 року та довідки №3787 від 29.08.2018 року ОСОБА_2 з січня 2015 року по грудень 2015 року фактично отримав коштів на загальну суму 83295,01 грн., з січня 2016 року по грудень 2016 року - 87802,93 грн., з січня 2017 року по вересень 2017 року 68023,10 грн.

Крім того ОСОБА_2 за період з 01.02.2015 року по 31.01.2016 року згідно довідки №519 від 17.05.2018 року, перебуваючи на посаді генерального директора ПАТ «Бердянського заводу підйомно-транспортного обладнання» отримав заробітної плати на загальну суму 254502,99 грн. (а.с. 14)

Аналізуючи зазначені докази суд приходить до висновку, що допомога, яка надавалась ОСОБА_1 її чоловіком ОСОБА_2 була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування, тому заява про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259,263-265,273,315,319,354,355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) заінтересована особа Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, місцеперебування: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, буд. 23-л) про встановлення факту задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, уродженки м. Запоріжжя, Україна, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, уродженця м. Жашків Черкаської області, Україна, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя