Постанова

Іменем України

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 677/2145/16-ц

провадження № 61-4915св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області, Державна казначейська служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Хмельницької області у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П`єнти І. В., від 18 грудня 2017 року

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 19 жовтня 2015 року він звернувся до голови Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області із запитом щодо дати надходження матеріалів справи до канцелярії суду. Лист отримано судом 20 жовтня 2015 року, проте відповіді на звернення не надано.

18 листопада і 02 грудня 2015 року подав заяви про дотримання строків розгляду справи, які залишені без реагування.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року визнано протиправною бездіяльність посадової особи Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в особі голови суду Сенькова О. Г., яка полягала у ненаданні відповіді на запит від 19 жовтня 2015 року і зобов`язано надати відповідь на цей запит. Судове рішення виконувалось у примусовому порядку. При цьому дії державного виконавця також оскаржувалися до суду.

Зазначав, що у зв`язку з протиправними діями відповідача йому завдано майнову шкоду у сумі 8 084 грн, яка полягає у витратах на проїзд, відрядження, послуги адвоката, залучення третіх осіб, листування із судовими інстанціями. Також завдано моральних страждань, внаслідок перенесених переживань і стану психоемоційної напруги, що сприяли зниженню настрою і виникненню нервозності, порушенню сну, виникненню гіпертонічних кризів.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив стягнути на його користь за рахунок коштів державного бюджету збитки у сумі 8 084 грн, доплату за приріст індексу споживчих цін у відсотках за період розгляду справи у суді першої інстанції у сумі 3 279,57 грн та моральну шкоду у сумі 21 755 грн.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області у складі судді Боголюбової Л. М. від 16 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями посадових осіб Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, які полягають у ненаданні відповіді на письмовий запит позивача від 19 жовтня 2015 року, не призначення розгляду справи за його заявою про перегляд винесеного вироку суду у визначенні законом строки, затягування розгляду вказаної справи, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку з протиправною поведінкою посадових осіб Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області щодо нього та необхідністю докладання додаткових зусиль для організації свого життя, необхідність звертатись до іншого суду за захистом свого порушеного права, розмір якої судом визначено у сумі 3 000 грн.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 грудня 2017 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задоволено частково, рішення суду першої інстанції змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення посилання на неправомірні дії відповідача № 1, які полягають у непризначенні у визначені законом строки розгляду справи за заявою про перегляд вироку суду, затягуванні розгляду справи, що призвели до заподіяння позивачу моральної шкоди, та зменшено розмір морального відшкодування до 500 грн. У решті рішення суду залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що посилання у рішенні суду першої інстанції на неправомірні дії Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, які полягають у непризначенні у визначені законом строки розгляду справи, затягуванні розгляду справи, що призвели до заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, є помилковим, оскільки законність процесуальних дій (бездіяльності) судді при розгляді конкретної справи не може перевірятися поза передбаченим процесуальним законом порядком.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням характеру заподіяння моральної шкоди, характеру і об`єму моральних страждань позивача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 3000 грн до 500 грн.

У січні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно зменшив розмір моральної шкоди з 3 000 грн до 500 грн, оскільки матеріали справи містять докази, якими підтверджено незаконність дій та бездіяльності посадової особи Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, у зв`язку з чим позивачу завдано моральну шкоду, розмір якої правильно визначив суд першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами установлено, що 19 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до голови Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області із заявою про повідомлення дати надходження до суду для розгляду матеріалів справи за його заявою про перегляд вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року.

Звернення отримано судом 20 жовтня 2015 року, відповідь на звернення не надана.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року, що набрала законної сили, визнано протиправною бездіяльність посадової особи Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в особі голови суду Сенькова О. Г., яка полягала у ненаданні відповіді на запит від 19 жовтня 2015 року, та зобов`язано цю посадову особу надати ОСОБА_1 відповідь на запит відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно із частиною третьою статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналогічні положення містяться в частині четвертій статті 82 ЦПК України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні ним повноважень, відшкодовується державою на підставі статті 1174 ЦК України, незалежно від вини цієї особи.

Суд апеляційної інстанції, установивши, щоголова Старокостянтинівського районного суду не надав відповіді на звернення позивача від 19 жовтня 2015 року щодо дати надходження матеріалів справи до канцелярії суду, чим допустив протиправну бездіяльність, що підтверджується постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року, дійшов правильного висновку про те, що вказаними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, оскільки це призвело до переживань, нервозності, моральних страждань.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходив із обставин справи, характеру спірних правовідносин та засад розумності і справедливості, врахував характер і тривалість моральних страждань та дійшов правильного висновку про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 3000 грн до 500 грн.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду апеляційної інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 18 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта