Справа №359/3889/17
Провадження №2/359/1836/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина,

встановив:

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 19 липня 2003 року він уклав шлюб з ОСОБА_3 25 грудня 2003 року у них народився син ОСОБА_4 Водночас, сторони припинили проживати однією сімєю. Крім того, сторони не можуть дійти згоди щодо розміру аліментів на утримання дитини. Тому ОСОБА_2 просить суд розірвати шлюб та стягнути з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

Відповідач не зявився у судове засідання. ОСОБА_3 надіслала заяву (а.с.27), в якій вона визнає позов та просить розглянути цивільну справу в її відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 19 липня 2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВРАГС Бориспільського МУЮ Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис за №214. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-БК №216679 від 19 липня 2003 року (а.с.2).

25 грудня 2003 року у них народився син ОСОБА_4 Це підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії 1-ОК №359859 від 21 червня 2017 року (а.с.3).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу супере-чило б інтересам хоча б одного з них.

Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допуска-ється. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_2 не бажає жити однією сімєю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_3 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між ОСОБА_5 та відповідачем, допустимо розірвати.

Сторони визнали, що вони припинили проживати однією сімєю, дитина залишилась проживати з матірю та перебуває на її утриманні. На підставі ч.1 ст.82 ЦПК України ці обставини не потребують доказування.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на отримання дитини (аліменти) присуджують у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст.182 та ч.1, ч.3 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі, а також враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Він не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 приймає участь в утриманні сина. Відсутні також докази, з яких вбачається, що відповідач має поганий стан здоровя або тяжке матеріальне становище, а також на його утриманні перебувають інші діти або непрацездатні батьки.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 належить стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання синазадовольнити.

Шлюб, укладений 19 липня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис за №214, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої в кв.17 по вул. Нижній вал, 2 в м. Борисполі, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду, а саме з 21 травня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття, а саме до 25 грудня 2021 року.

Рішення суду звернути до негайного виконання в межах стягнення аліментів за 1 місяць.

Рішення суду складено в повному обсязі 16 листопада 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення його в повному обсязі.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_6