ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року

м. Київ

справа № 333/8734/15-ц

провадження № 61-5439св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», подану його представником Товстоус Тетяною Василівною, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року, ухвалене колегією у складі суддів: Сапун О. А., Краснокутської О. М., Пільщик Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі - ВАТ «Запоріжжяобленерго») про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що йому на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 . 23 березня 2013 року між ним та ВАТ «Запоріжжяобленерго» укладений договір № 551366055 про користування електричною енергією. Позивач вказує на те, що 23 листопада 2015 року енергопостачальником безпідставно припинено постачання електричної енергії до належного йому будинку шляхом відключення.

Посилався на те, що відповідачем не дотримана відповідна процедура відключення, оскільки жодних попереджень про відключення він не отримував, заборгованості за оплату електричної енергії не має і стосовно нього не складався акт про порушення Правил користування електричною енергією.

Враховуючи викладене, позивач просив визнати дії відповідача з відключення постачання електричної енергії до його будинку незаконними, зобов`язати ВАТ «Запоріжжяобленерго» відновити постачання електричної енергії та сягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Рішенням Комунарського районного суд м. Запоріжжя від 4 квітня 2016 року, ухваленим у складі судді Кулик В. Б., у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, встановивши, що підставою для припинення постачання електроенергії у будинок позивача стала несплата заборгованості за виявлені порушення Правил користування електричною енергією для населення, а також те, що відключення мало місце 19 листопада 2015 року, а не 23 листопада 2015 року, як зазначав позивач і 22 грудня 2015 року відновлено, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення цих позовних вимог.

Також суд першої інстанції вважав, що не підлягають задоволенню і вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки такого виду відповідальності електропостачальника за ненадання чи неналежне надання послуг не передбачено укладеним сторонами договором про користування електричною енергією.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 4 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання дій відповідача з відключення постачання електричної енергії і відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ВАТ «Запоріжжяобленерго» щодо відключення будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , від електропостачання.

Стягнено з ВАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 500 грн, 1 071,84 грн сплаченого судового збору та 1 000 грн витрат на правову допомогу.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визнання дій відповідача з відключення постачання електричної енергії незаконними і в частині відшкодування моральної з ухваленням у цій частині нового рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що належних і допустимих доказів на підтвердження заборгованості позивача за спожиту електричну енергію або складання відповідного акта про порушення ним Правил користування електричною енергією для населення, відповідач не надав.

Крім того, встановивши, що ксерокопія акта від 6 березня 2007 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення та рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2010 року про стягнення шкоди за порушення вказаних Правил, на які посилається відповідач при обґрунтуванні причин відключення будинку позивача, стосуються іншої особи, а саме ОСОБА_2 , дійшов висновку про часткове задоволення позову.

У липні 2016 року представник ВАТ «Запоріжжяобленерго» - Товстоус Т. В. подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не встановив фактичних обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Зокрема, залишив поза увагою те, що з 2005 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , тому несе повну відповідальність за своє майно. Крім того, апеляційний суд, у порушення норм процесуального права, належним чином не перевірив доводи відповідача про існування у позивача заборгованості за недообліковану електроенергію, що свідчить про правомірне відключення електропостачання, відповідно до частини десятої пункту 53 Правил користування електричною енергією для населення. Докази попередження позивача про відключення від електричної енергії містяться у матеріалах справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою і ухвалою цього ж суду від 15 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту четвертого пункту першого розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту шостого розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Вказана справа у січні 2018 року надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просив рішення апеляційного суду залишити без змін як законне і обґрунтоване. Посилався на те, що апеляційною інстанцією на підставі повного і всебічного з?ясування обставин справи, встановлено, що позивач як споживач не має заборгованості перед відповідачем, тому безпідставне відключення порушує право позивача як споживача на одержання послуги з постачання електричної енергії.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

23 березня 2013 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Східного районного відділення Запорізьких міських електричних мереж укладений договір № 551366055 про користування електричною енергією, на підставі якого ОСОБА_1 користується електроенергією та сплачує за спожиту електричну енергію.

З ксерокопії акта № 00087185 від 6 березня 2007 року про порушення побутовим споживачем Правил користування електричною енергією для населення судом апеляційної інстанції встановлено, що зафіксовані відповідачем порушення стосуються ОСОБА_2 .

Також апеляційний судом встановлено, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2010 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Запоріджжяобленерго» завдану шкоду у розмірі 12 841,30 грн.

Оцінивши надані докази, суд апеляційної інстанції встановив, що вказані документи стосуються не позивача, а іншої особи.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (стаття 714 ЦК України).

Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, містять вичерпний перелік підстав та суб`єктів, які мають право відключити споживача від споживання електричної енергії. Зокрема, таким суб`єктом є енергопостачальник.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику визначено у статті 27 Закону України «Про електроенергетику».

Відповідно до пункту 48 Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку; розукомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів; насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов`язки.

Згідно з п. 53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил.

У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 року № 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

У разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії, енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення).

Задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, врахував норми закону і дійшов правильного висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять доказів порушення саме позивачем Правил користування електричною енергією для населення, оформлення щодо нього акта про порушення Правил, на підставі якого позивачеві нарахована до сплати відповідна вартість необлікованої еклектичної енергії.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 та частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної шкоди при задоволенні вимог споживача.

Ухвалюючи рішення про відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходив з того, що незаконне відключення будинку позивача від електропостачання спричинило моральні страждання ОСОБА_1 , оскільки він був позбавлений можливості належним чином облаштувати свій побут, не міг користуватися електроприладами. Через ці незручності він нервував та змушений був докладати більших зусиль для організації свого життя.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при вирішенні справи судом апеляційної інстанції у частині визнання дій відповідача неправомірним і в частині відшкодування моральної шкоди допущено неправильне застосування норм матеріального права і порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, висновки суду у відповідних частинах не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм процесуального права і правильним застосуванням норм матеріального права, висновки якого доводами касаційної скарги не спростовані, що є підставою для залишення його без змін.

Оскільки суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», подану його представником Товстоус Тетяною Василівною, залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов С. О. Погрібний Г. І. Усик