Справа №463/5787/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Волоско І.Р.,

секретар судового засідання Мисько С.М.

за участю: представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), заінтересована особа: Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» (місце знаходження: 79005, м. Львів, вул. Грушевського, 16) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, факту належності ОСОБА_3 правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на квартиру №15366 від 25.02.1994 p., що видане Комунальною установою «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» на основі розпорядження Львівської міської адміністрації від 25.02.1994 р. №212.

В обґрунтування поданої заяви заявник покликається на те, що ОСОБА_2 проживає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказана квартира належить йому на праві приватної власності та отримана ним у приватну власність шляхом приватизації. Окрім нього, вказана квартира була приватизована на ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Після смерті своєї дружини ОСОБА_3 заявник звернувшись в нотаріальну контору, з метою отримання в спадщину частину квартири, отримав інформацію про те, що згідно відповідних реєстрів нерухомого майна, одним із співвласників квартири АДРЕСА_1 є не ОСОБА_3, а ОСОБА_5.

Таким чином, з метою надання заявнику можливості безперешкодно розпоряджатись свою власність та використати своє право на отримання в спадщину частину квартири, що належала його дружині ОСОБА_5, просить суд встановити той факт, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на квартиру №15366 від 25.02.1994 p.. що видане Комунальною установою «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» на основі розпорядження Львівської міської адміністрації від 25.02.1994 р. №212 належить ОСОБА_3.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 заяву підтримав в повному обсязі, просив таку задовольнити.

Представник заінтересованої особи Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши заявника, дослідивши заяву з додатками, зясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 (29.11.1924 р.н.) проживає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 (загальна площа квартири 44.5 кв.м з коморю в підвалі площею 4,0 кв.м.).

Вказана квартира належить ОСОБА_2 на праві приватної власності та отримана ним у приватну власність шляхом приватизації.

Вказана квартира була приватизована 1994 році на трьох осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3 (дружина ОСОБА_2, що стверджується копією свідоцтва про одруження серія ЯР №854689 а.с. 14) та ОСОБА_4 (син).

ОСОБА_3 померла 09 травня 1997 p.. що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-СГ №079108, що видане 09.05.1997 р.

Після смерті своєї дружини заявник звернувся в нотаріальну контору, де отримав інформацію про те, що згідно відповідних реєстрів нерухомого майна, одним із співвласників квартири АДРЕСА_1 є не ОСОБА_3, а ОСОБА_5.

12.12.2017 р. заявником було отримано дублікат свідоцтва про право власності на квартиру №15366 від 25.02.1994 p., що виданий комунальною установою «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду».

Із дублікату вказаного свідоцтва про право власності на квартиру вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Довбуша. б.7-а. кв.6 належить на праві приватної спільної сумісної власності гр. ОСОБА_2 та членам його сім'ї: ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Свідоцтво про право власності було видане на підставі розпорядження від 25.02.1994 p.. №212.

В 2018 року заявник звернувся із відповідним зверненням до комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» з проханням внести відповідні зміни в дублікат свідоцтва про право власності на квартиру, замінивши запис з ОСОБА_5 на ОСОБА_3.

У відповідь на звернення, була отримана заявнику відмовлено у внесенні змін у дублікат свідоцтва про право власності; зазначено, що дублікат свідоцтва про право власності на квартиру містить ті ж відомості, що й оригінал свідоцтва про право власності на квартиру; рекомендовано звернутись до суду.

У серпні 2018 року заявник повторно звернувся до комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» з метою отримання копій документів, що були підставою для видачі свідоцтва про право власності на квартиру.

У відповідь на вказане звернення заявнику було надано: копію Заяви від 31.12.1993 p.;копію ОСОБА_1 зі списку громадян, яким передавались у власність квартири на підставі розпорядження Львівської міської адміністрації №212 від 25.02.1994 р.

В списку громадян, яким передаються у власність, що є додатком до розпорядження Львівської міської адміністрації №212 від 25.02.1994 р. зазначено, що квартира АДРЕСА_2 передається трьом особам: ОСОБА_2 (уповноважений власник); ОСОБА_3; ОСОБА_4.

Із копії Заяви від 31.12.1993 p. вбачається, що саме через те, що у вказаній заяві слова «Мазур Ганна Миколаївна» були написані від руки, то саме тому, відповідальною особою органу приватизації при видачі свідоцтва про право власності і було роблено помилку в імені померлої дружини заявника.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

При цьому, згідно ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Після набрання рішенням законної сили воно згідно ст.18 ЦПК України стає обов'язковим для органів, які реєструють факти, що мають юридичне значення, або оформлюють права, які виникають в зв'язку з встановленням судом фактів.

Судом встановлено, що свідоцтво про право власності на квартиру №15366 від 25.02.1994 p., що видане Комунальною установою «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» на підставі розпорядження Львівської міської адміністрації від 25.02.1994 р. №212, належить ОСОБА_3.

За таких обставин, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності правовстановлюючого документа ОСОБА_3, який має для заявника юридичне значення, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 18, 81, 89, 259, 263, 265, 268, 315, 319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

заяву задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_3 правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на квартиру №15366 від 25.02.1994 p., що видане Комунальною установою «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» на підставі розпорядження Львівської міської адміністрації від 25.02.1994 р. №212.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 04 січня 2019 року.

Суддя І.Р. Волоско