ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 156/1215/15-ц

провадження № 61-4544св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Заставненська первинна мисливська організація Українського товариства мисливців і рибалок, Іваничівська районна організація Українського товариства мисливців і рибалок,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Волинської області від 15 червня 2016 року, постановлене у складі колегії суддів: Шевчук Л. Я., Данилюк В. А., Подолюка В .А.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Заставненської первинної мисливської організації Українського товариства мисливців і рибалок (далі - Заставненська первинна мисливська організація УТМР), Іваничівської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок (далі - Іваничівська районна організація УТМР) про скасування рішення зборів та рішення президії щодо виключення його із членів Українського товариства мисливців і рибалок (далі - УТМР).

Посилався на те, що рішенням загальних зборів Заставненської первинної мисливської організації УТМР від 3 лютого 2015 року, затвердженим президією Іваничівської районної організації УТМР, його незаконно виключено із членів УТМР за порушення Статуту товариства, оскільки він ніякої шкоди товариству не завдавав і не був присутнім на засіданні при вирішенні питання щодо його виключення.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 5 квітня 2016 року, ухваленим у складі судді Шумського А. А., позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення Заставненської первинної мисливської організації УТМР від 3 лютого 2015 року та рішення президії Іваничівської районної організації УТМР від 27 лютого 2015 року в частині виключення ОСОБА_1 із членів Українського товариства мисливців і рибалок.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ні про проведення загальних зборів первинної мисливської організації 3 лютого 2015 року, ні про засідання президії районної організації УТМР 27 лютого 2015 року ОСОБА_1 повідомлено не було, що позбавило його передбаченого Статутом права приймати участь у зборах і давати особисті пояснення, а, відтак, вплинути на прийняте рішення. Такі обставини дали суду першої інстанції підстави для висновку про порушення відповідачами процедури припинення членства позивача у громадській організації. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що, застосовуючи до члена УТМР виключний засіб громадського впливу, який може бути застосований тільки за дії, що завдають морального або матеріального збитку товариству або окремим його членам, товариством доказів заподіяння таких збитків не надано.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 15 червня 2016 року рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 5 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що збори учасників Заставненської первинної мисливської організації УТМР, на яких вирішувалося, у тому числі, питання про виключення із учасників УТМР ОСОБА_1, та засідання президії районної організації УТМР проведені з дотриманням вимог Закону України «Про громадські об`єднання» та Статуту УТМР; сам ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції не заперечував, що його повідомляли про проведення зборів учасників товариства, отже позовні вимоги є недоведеними.

Щодо заподіяння позивачем товариству матеріальних і моральних збитків, що стало підставою для виключення його з членів УТМР, то апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів як порушення позивачем Статуту УТМР, так і нормативних актів, якими врегульовані питання мисливства.

У липні 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків апеляційного суду обставинам справи, просив рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що доказів його повідомлення про проведення загальних зборів у справі немає; положеннями Статуту УТМР не визначено процедуру виключення із членів УТМР, отже до повноважень президії районної організації УТМР не входить питання про затвердження рішення первинної організації про виключення особи із членів УТМР; доказів заподіяння організації УТМР матеріальних та моральних збитків матеріали справи не містять.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою і ухвалою цього суду від 8 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Від Іваничівської районної організації УТМР надійшов відзив на касаційну скаргу, в якій відповідач вважає рішення апеляційного суду законним та обґрунтованим і вказує, що правомочність загальних зборів за Статутом УТМР пов`язується не із належним повідомленням учасників засідання, а з кількістю присутніх на загальних зборах членів товариства. Голова президії Волинської обласної організації УТМР у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції, допитаний як свідок, пояснив, що він особисто повідомляв ОСОБА_1 про проведення зборів; крім того, на вимогу суду першої інстанції під час розгляду справи 6 лютого 2016 року проведено загальні збори Заставненської первинної мисливської організації УТМР, на яких ОСОБА_1 був присутній, і на цьому засіданні ухвалено рішення про виключення ОСОБА_1 із членів УТМР.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У 2018 році справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги і відзиву, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 визначено, що у разі виникнення спору щодо порушення об`єднаннями громадян, їх посадовими і службовими особами прав і свобод громадянина, останній має право на підставі статті 55 Конституції України звернутись за їх захистом до суду. Визначення належності питань до внутріорганізаційної діяльності або виключної компетенції об`єднання громадян у кожному конкретному випадку вирішує суд в разі оскарження громадянином актів і дій таких об`єднань.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 був членом добровільної Всеукраїнської громадської організації Українського товариства мисливців і рибалок, діяльність якої здійснюється відповідно до Конституції України та Закону України «Про об`єднання громадян», а також Статуту організації Українського товариства мисливців і рибалок, затвердженого ХІІ з`їздом Товариства мисливців і рибалок 7 травня 1991 року із змінами та доповненнями від 27 травня 2010 року.

Також апеляційним судом встановлено, що чітка процедура порядку скликання загальних зборів членів громадської організації та вимоги до змісту протоколу загальних зборів Статутом УТМР не передбачені.

Разом з тим, до повноважень загальних зборів товариства, у тому числі, належить прийняття осіб у члени товариства і виключення з нього (пункт 4.3 Статуту), а положеннями 3.8 Статуту передбачено, що за порушення Статуту товариства до членів товариства можуть застосуватися, у тому числі, виключення із членів товариства за дії, які завдають морального та матеріального збитку товариству або окремим його членам.

Рішення про виключення із членів товариства приймаються загальними зборами первинної організації і затверджуються президією районної, міжрайонної, міської, Кримської республіканської, обласної, Київської міської, Севастопольської регіональної рад УТМР. Рішення про виключення має право приймати президія районної, міжрайонної, міської, обласної, Київської міської, Севастопольської регіональної, Кримської республіканської, Всеукраїнської рад УТМР (пункт 3.8 Статуту).

Рішення про застосування до члена товариства заходів громадського впливу може бути оскаржено у вищестоящій організації товариства (пункт 3.11 Статуту).

Встановлено, що рішенням зборів Заставненської первинної організації УТМР від 3 лютого 2015 року ОСОБА_1 виключено із членів Українського товариства мисливців і рибалок за порушення Статуту, яке виявилось у вчиненні неодноразових дій, які завдають морального збитку УТМР.

Рішенням президії районної організації УТМР від 27 лютого 2015 року рішення зборів Заставненської первинної організації УТМР про виключення ОСОБА_1 із членів Українського товариства мисливців і рибалок затверджено.

Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, розуміють втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, а також вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості морального збитку, нанесеного юридичній особі, носить виключно оціночний характер.

Матеріали справи, у тому числі протокол засідання президії Іваничівської районної організації УТМР, на якому вирішувалось питання про виключення ОСОБА_1 з членів УТМР, містять докази, які апеляційний суд вважав належними та допустимими, що доводять завдання товариству морального збитку (шкоди) діями позивача.

Посилання заявника на те, що відповідач не довів завдання товариству такої шкоди, за заподіяння якої до нього застосовані передбачені положеннями пункту 3.8 Статуту заходи, зводяться до переоцінки доказів у справі, що до компетенції суду касаційної інстанції не віднесено.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, про те, що неналежне повідомлення ОСОБА_1 про проведення загальних зборів позбавило його права відстоювати свої права на участь у УТМР, що свідчить про їх неправомірність, також безпідставні.

При вирішенні позовних вимог у цій частині апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не заперечував, що його повідомляли про проведення зборів учасників товариства, проте заперечував, що йому повідомили про місце проведення таких зборів.

Суд касаційної інстанції погоджується з рішенням апеляційного суду в цій частині, оскільки позивач не довів, яким чином такі порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення, з огляду на те, що на загальних зборах Заставненської первинної мисливської організації 6 лютого 2016 року вирішувалось питання щодо перегляду рішення про виключення ОСОБА_1 з членів УТМР та вирішено не переглядати це рішення повторно.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства», рішення від 15 листопада 1996 року, зазначив, що, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції.

Також Європейський суд з прав людини вказав, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

У даній справі позивач, звертаючись із касаційною скаргою, вважає, що рішення апеляційного суду підлягає скасуванню виключно з тих підстав, що він, позивач, має іншу точку зору на дотримання порядку проведення загальних зборів та оцінку поняття «морального збитку», завданого його діями УТМР.

Проте суд касаційної інстанції враховує висновки Европейського суду з прав людини, викладені у Рішенні «Нелюбин (Nelyubin) против Российской Федерации» від 2 листопада 2006 року, в якому суд наголосив, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації»), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення ? без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 410 ЦПК України).

Розглядаючи зазначений позов, апеляційний суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, встановив обставини справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками апеляційного суду щодо встановлених обставин справи. Однак згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - залишенню без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. А. Стрільчук С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов О. В. Ступак Г. І. Усик