Номер провадження: 22-ц/785/5109/18
Номер справи місцевого суду: 523/1366/18
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Бєляєвої А.О.

імена (найменування сторін)

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

представник відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій суміза апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 березня 2018 року (суддя Дяченко В.Г.)

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій сумі у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн., посилаючись на те, що сторони по справі є батьками двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки спільне життя з відповідачем у позивача не склалось, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.04.2017 року шлюб було розірвано. Спільні діти, перебувають на повному утриманні позивачки та угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Протягом 2017 року відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, ніякої участі у їх вихованні не приймає, розвитком не цікавиться, відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач працездатний, утримань по виконавчим документам з нього не проводиться, а тому він може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначив, що згоден виплачувати аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі щомісячно і до досягнення їх повноліття в розмірі 2000 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 березня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: доньки - ОСОБА_7, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до набуття доньки повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року та на утримання доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до набуття доньки повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень, щомісячно. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В частині стягнення аліментів допущене негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, в частині визначеного розміру аліментів, визначити до стягнення аліменти в розмірі 1000 грн. на місяць на кожну дитину, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що він офіційно не працевлаштований, має періодичні підробітки та не регулярний дохід, тому можливості сплачувати аліменти у розмірі 4 000 тисяч гривень на місяць у нього не має. Також апелянт зазначає, що жодних розрахунків, щодо необхідності стягнення аліментів саме в заявлених розмірах, ОСОБА_2 не надано. Крім того, за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/11098/17 з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 52 549,89 грн.

В порядку п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що з 04.10.2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, зареєстрованому Першим відділом РАЦС Суворовського району м. Одеси актовий запис 953. (а.с. 3-4)

03.04.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. (а.с. 2)

Від даного шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають разом з матір'ю ОСОБА_2 у АДРЕСА_1, та перебувають на її утриманні.(а.с. 9)

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дітей, то кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі просила ОСОБА_2 у позовній заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1492 гривень та дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 гривень.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що розмір аліментів на утримання дитини, який був встановлений рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 березня 2018 року є обґрунтованим.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо важкого матеріального становища, оскільки офіційно не працює, має нерегулярний дохід, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки судом першої інстанції враховано матеріальний стан сторін, враховано встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, і за таких обставин суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання двох доньок, а саме: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 4000 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, проте не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до їх повноліття.

Доводи апелянта про те, що позивачкою не надано до суду жодного розрахунку щодо необхідності стягнення аліментів у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень та відсутність розрахунків суду, щодо майбутнього доходу апелянта, к4олегія суддів вважає безпідставним, оскільки право вибору способу захисту належить позивачу (ст. 20 ЦК України), діючим сімейним законодавством встановлено право одержувача аліментів на власний розсуд обрати спосіб нарахування аліментів (частка від доходу або тверда грошова сума). В контексті обставин даної справи позивачка, скориставшись наданою їй законом можливістю, звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача аліменти на забезпечення двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі.

Доводи стосовно того, що під час прийняття рішення суд не з'ясував всі обставини справи, є також безпідставними, оскільки суд приймаючи рішення керувався перш за все інтересам дітей, що закріплено ст. 27 Конвенції про права дитини яка регламентує, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, тобто судом враховане вартість життя та забезпечення соціально-побутових потреб дітей, їх навчання та здоров'я, розмір аліментів, який був встановлений судом першої інстанції, та відповідно до норм як матеріального так і процесуального права постановив законне та справедливе рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.

Наведені у апеляційній скарзі доводи містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 19 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 жовтня 2018 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець