Справа № 495/8458/18
№ провадження 2-з/495/155/2018
Ухвала

про забезпечення позову

03 жовтня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Боярський О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Ухвалою суду від 14.09.2018 року провадження по справі було відкрито та визначено порядок розгляду справи - загальне позовне провадження.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

27.09.2018 року позивач подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову по справі, а саме просить заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, посилаючись на те, що зазначена квартира є предметом спору та спірним нерухомим майном.

У звязку із побоюваннями про можливість відчуження відповідачем зазначеного майна на користь третіх осіб, що призведе до ускладнення виконання рішення суду, позивач просить заборонити відчуження квартири № 65, розташованої за адресою: вулиця Буджакська, 3/2, смт Сергіївка, м. Білгород-Дністровський, Одеська область.

Розглянувши надану заяву та документи надані позивачем, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; інше.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини, у звязку з якими позивач просить вжити заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача з огляду на наступне.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об'єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З позовної заяви вбачається, що предметом позову є визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, м. Білгород-Дністровський, недійсним.

При розгляді заяви про забезпечення позову знайшли своє підтвердження доводи позивача про наявність між сторонами спору з приводу спірного майна, а саме, спору про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, м. Білгород-Дністровський, недійсним.

Також матеріали справи містять докази того, що відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира № 65, розташована за адресою: вулиця Буджакська, 3/2, смт Сергіївка, м. Білгород-Дністровський, Одеська область (а.с. 14).

З огляду на наявність спірних правовідносин щодо предмету позову, у суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження належного відповідачу нерухомого майна може призвести до відчуження спірного майна відповідачем та переходу права власності до третіх осіб, що в свою чергу призведе до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Суд вважає, що заборона відчуження майна відповідача дійсно є заходом забезпечення позову, спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, заявлений позивачем вид забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна відповідача гарантує виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Суд при постановленні ухвали про заборону відчуження майна враховує принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

При цьому заборона відчуження спірного майна не виключає його з використання відповідача, а тому додаткових обмежень крім неможливості його відчуження для відповідача не існує.

Частина 7 ст. 153 ЦПК України: в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З викладених підстав, вирішуючи питання щодо зустрічного забезпечення, суд вважає за необхідне не вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обраний захід забезпечення позову, як вище було зазначено, не впливає на матеріальний стан відповідача як власника квартири та не може вплинути на фінансову діяльність відповідача у разі її здійснення, чи понесення ним додаткових витрат, тобто, застосований вид забезпечення позову не може завдати відповідачу будь-яких збитків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити.

Заборонити відчуження нерухомого майна, а саме: квартири № 65, розташованої за адресою: вулиця Буджакська, 3/2, смт Сергіївка, м. Білгород-Дністровський, Одеська область.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: