ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/107/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

за участю учасників справи: апелянта ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5, відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 червня 2018 року (суддя Логінова С.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області, про знесення самочинного будівництва,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що у 2012 році власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 самовільно здійснив реконструкцію фасадної (зовнішньої) частини вказаної квартири та зайняв земельну ділянку, що знаходиться біля вказаного будинку розміром 30 кв. м. На вказаній земельній ділянці самовільно побудовані споруди. Відповідачем здійснено також перепланування зовнішньої частини (фасаду) будинку за тією ж адресою.

На самовільно зайнятій ним земельній ділянці знаходяться два антидощові навіси. Крім того, на земельній ділянці, на якій здійснено самочинне будівництво знаходиться каналізація для зливу стоків з будинку.

Вказаними конструкціями заблоковано вхід до аварійної драбини для доступу рятівників МНС України. Також, реконструкція була зроблена таким чином, що рівень покрівлі вбудовано-прибудинкової частини перевищує позначку підлоги квартири позивача.

Позивач посилається на те, що погоджень з власниками квартир багатоквартирного будинку відповідачем, у передбаченому законодавством порядку, не здійснено. Також ним не отримано жодного дозволу на здійснення будівництва на прибудинковій території від окремих жителів даного будинку.

6 липня 2015 року відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №00139 та одночасно надано обов'язковий для виконання припис Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області від 06.07.2015 р. про усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з терміном на його добровільне виконання до 07.01.2016 р.

Незаконними діями відповідача, які полягають у самовільному зайнятті земельної ділянки, що розташована під загальним двором багатоквартирного будинку, та самовільним зведенням додаткових будівель створюються їм перешкоди у користуванні прибудинковою територією їхнього будинку та порушуються їхні права.

ОСОБА_4 посилається на те, що оскільки земельна ділянка для будівництва на ній споруд відповідачеві не виділялась, здійснення ним самочинного будівництва порушує її права та інших співвласників будинку та чинить їм перешкоди у користуванні земельною ділянкою, земельна ділянка підлягає приведенню в попередній стан, а самочинно здійснені споруди - знесенню.

У зв'язку з цим позивач просила суд зобов'язати відповідачів знести самовільно зведену прибудову, що розташована біля квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7 на праві власності.

Протокольною ухвалою суду першої інстанції від 4 травня 2018 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_7, яка є власником АДРЕСА_1 (а.с. 109).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, судові витрати покласти на відповідачів.

Вважає вказане рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки суду було надано достатньо доказів для задоволення позову. При цьому судом не досліджено докази та не надано їм належної оцінки.

Посилається на те, що нею було надано суду багато звернень до компетентних державних органів, надано підтвердження встановленої вини відповідачів у вигляді притягнення одного з них до адміністративної відповідальності, в тому числі, за порушення прав позивача.

Крім того апелянт зазначає те, що прибудова (реконструкція) квартири не прийнята в експлуатацію в належному порядку, відповідно, до цього часу є самочинним будівництвом та не є власністю відповідачів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 вважає рішення Хмельницького міськрайонного суду від 5 червня 2018 року правомірним та обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам цивільного законодавства, а апеляційну скаргу - такою, що не підлягає до задоволення, зважаючи на безпідставність доводів.

ОСОБА_7 зазначає, що посилання апелянта, що відповідачем у передбаченому законодавством порядку не здійснено погоджень з власниками квартир багатоквартирного будинку, не отримано жодного дозволу на здійснення будівництва на прибудинковій території від уповноважених органів є необґрунтованим. Безпідставним, на думку відповідача є посилання апелянта, про самовільне зайняття земельної ділянки, розташованої під загальним двором багатоквартирного будинку, та зведенням додаткових будівель. Зазначене спростовуються матеріалами справи, а саме: рішеннями №5 та №27 Копистинської сільської ради Хмельницького району, листом, де містяться підписи власників будинку по АДРЕСА_1.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно з частиною другою статті 376 Цивільного кодексу України особа яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 Цивільного кодексу України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Частиною другою статті 386 Цивільного кодексу України закріплений окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності.

Таким чином, виходячи зі змісту частини другої статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути пред'явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 є співвласником АДРЕСА_7.

ОСОБА_7 є власником кв. 6, розташованої під квартирою АДРЕСА_7, що підтверджується договором купівлі ? продажу від 3 квітня 2012 року, копією витягу про державну реєстрацію прав (а. с. 54, 56). З договору вбачається, що означена квартира складалась з однієї житлової кімнати площею 11,2 кв. м коридору площею 4,7 кв. м, загальною площею 15,9 кв. м.

11 травня 2012 року ОСОБА_7 звернулась до Голови Копистинської сільської ради за дозволом здійснити добудову (санвузла та кухню) до означеної квартири, яка не має відповідних зручностей (а. с. 106).

31 травня 2012 року виконавчий комітет Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області прийняв рішення №5 про надання дозволу ОСОБА_7 на добудови до кімнати в якій немає ніяких побутових зручностей: кухні, санвузла, за адресою : АДРЕСА_1 (а. с. 39).

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснили прибудови до квартири АДРЕСА_1 площею 17,9 кв. м, висота приміщень 2,5 м, що підтверджується технічним висновком за результатами технічного обстеження добудови до означеної житлової квартири. Всі роботи по реконструкції виконані відповідно до вимог ДБН В.2.2-999 «Громадські будинки та споруди». ДБН В.1.2-14- 2009 «Загальні принципи надійності» (а. с. 41-46).

14 листопада 2017 року ОСОБА_7 звернулась до Копистинської сільської ради із заявою про виділення земельної ділянки під прибудову до квартири №6. До заяви долала список мешканців, які не заперечують про виділення земельної ділянки (а. с. 102-103).

24 листопада 2017 року рішенням №27 Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,0025 га, яка виділена ОСОБА_7 під прибудову (площею 17,9 кв. м) до квартири АДРЕСА_1 з метою встановлення особистого земельного сервітуту для обслуговування прибудови до вбудованих приміщень багатоквартирного житлового будинку (а. с. 63).

Відповідно до висновку експерта Хмельницького бюро технічної інвентаризації №03/18 від 16 січня 2018 року, за результатами якого встановлено, що стан конструкцій АДРЕСА_7: перекриття та несучої стіни - не придатний до нормальної експлуатації. Конструкції перевантаженні, мають місце дефекти та пошкодження, які свідчать про зниження їх несучої здатності, але на основі певних розрахунків та аналізу пошкоджень можливо забезпечити їх цілісність на час підсилення. Експлуатація конструкцій можлива лише після ремонту (а. с. 69-88).

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивач не надала належних та допустимих доказів яким чином дії відповідачів порушують її права.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Посилання апелянта на те, що всупереч висновкам суду нею було надано суду багато звернень до компетентних державних органів, надано підтвердження встановленої вини відповідачів у вигляді притягнення одного з них до адміністративної відповідальності, в тому числі, за порушення прав позивача, є безпідставними та не доводять порушення прав позивача і причинного зв'язку між діями відповідачів та обставинами, на які посилається позивач.

Твердження апелянта про те, що прибудова (реконструкція) квартири не прийнята в експлуатацію в належному порядку, відповідно, до цього часу є самочинним будівництвом та не є власністю відповідачів не може бути підставою для скасування рішення суду. Дана обставина не визначена законом як підстава для визначення будівлі самочинно побудованою.

Посилання апелянта на висновок експерта №03/18 не є обґрунтованим. Зазначений висновок не містить посилання на причини утворення тріщин та наявності грибка.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2018 року.

Судді А.В. Купельський

Т.В. Спірідонова

Т.О. Янчук

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Логінова С.М. Категорія - 47

Доповідач - Купельський А.В.