Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Савлук Т. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, присуджених за рішенням суду,

в с т а н о в и в:

04 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась з вимогами до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які мотивує тим, що Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2008 року, зобов`язано стягувати із відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень до повноліття дитини. На теперішній час донька навчається у Київському державному коледжі туризму та готельного господарства на платному навчанні. Відповідно до укладеного договору за № 310ТО д/9 від 31 серпня 2017 року, загальна вартість освітньої послуги становить 48750,00 гривень. Крім того, з народження донька перебуває на диспансерному обліку у кардіолога, з діагнозом екстрасистолія (порушення серцевого ритму), кожні півроку дитина проходить комплексне обстеження, що теж є платним. Позивач працює у дитячому навчальному закладі № 672 Дніпровського району м. Києва помічником вихователя, середня заробітна плата становить приблизно три тисячі п`ятсот гривень. Зарплати позивача для створення нормальних умов для нормального розвитку дитини та її матеріального забезпечення катастрофічно не вистачає, а саме оплата за навчання, сплата комунальних послуг, харчування, оздоровлення та інші потреби. На неодноразові прохання позивача, відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу, тому просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 2 500 гривень

14 вересня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України.

20 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки, мотивуючи свій відзив тим, що у вихованні дитини відповідач теж бере активну участь: баче доньку регулярно, відвідують разом місця відпочинку, намагається цікаво проводити час з дитиною. Відіграє активну роль у формуванні дочкою світобачення та світосприйняття. Зустрічами із донькою не нехтує, оскільки дуже сильно її любить та сумує за нею, як і вона за ним. Відповідач в добровільному порядку перераховує донці кошти на її особистий картковий рахунок. Хоча згідно з рішенням суду про стягнення аліментів повинен сплачувати лише 500 гривень на місяць. Відповідач зазначив що він є здоровою людиною, офіційно не працевлаштований, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, за період з 1-го кварталу 2018 року по 2-й квартал 2018 року. З огляду на зазначені розміри прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01 липня 2018 року по 30 листопада 2018 року сума становить 1944 гривень на обох батьків, тобто по 972 гривень в місяць, збільшення розміру аліментів поставить відповідача у край невигідне становище, коли він не зможе сплачувати аліменти в повному розмірі, внаслідок чого утвориться заборгованість, тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст. 275 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі,14 лютого 2008 року шлюб між чоловіком ОСОБА_2 та дружиною ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_1 , змінила прізвище « ОСОБА_1 ».

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції.

09 грудня 2008 року Деснянським районним судом м. Києва, ухвалено рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 12 листопада 2008 року і до досягнення дитини. Розмір аліментів підлягає індексації у відповідності до вимог закону.

Відповідно до Договору № 31-ТОд/9 від 31 серпня 2017 року, ОСОБА_5 навчається в Київському державному коледжі туризму та готельного господарства.

Відповідно до п.6.3. Договору № 31-ТОд/9 від 31 серпня 2017 року, оплата за навчання проводиться на умовах попередньої оплати в наступному порядку: Перший рік навчання (перший семестр 6 475,00 грн. до 30 серпня; другий семестр 6 475,00 грн. до 30 січня); Другий рік навчання (перший семестр 6 750,00 грн. до 30 серпня; другий семестр 6 750,00 грн. до 30 січня); Третій рік навчання (перший семестр 6 975,00 грн. до 30 серпня; другий семестр 6 975,00 грн. до 30 січня); Четвертий рік навчання (перший семестр 8 350,00 грн. до 30 серпня)

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Змістом ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ст. 181 СК, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це передбачено ст. 182 СК України.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України.

Надані позивачем Звіт про проведення добового моніторингу електричної активності серця від 14 вересня 2017 року, що підтверджують хворобливий стан дитини сторін, не можуть бути враховані судом як докази по справі про збільшення розміру аліментів, оскільки витрати на лікування дитини відносяться до додаткових витрат на дитину, що не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом про збільшення розміру додаткових витрат на дитину, як це передбачено ст. 185 СК України.

Пунктами 3-1 та 3-2 ч.1 ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

На підтвердження наявності у відповідача будинку, автомобіля, позивачем не надано відповідних доказів, та не надано доказів, що підтверджують виїзд відповідача за кордон.

Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру ** НОМЕР_3 , за період* з 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2018 року інформація про доходи відсутня.

Відповідно до наданих відповідачем виписки по витратам по картці/рахунку НОМЕР_4 , за період 11 травня 2018 року по 19 листопада 2018 року, вбачається що відповідачем було здійснення перерахунку коштів на ім`я ОСОБА_1 , а саме: 18 травня 2018 року в сумі 502,51 гривень; 20 червня 2018 року в сумі 502,51 гривень; 12 липня 2018 року в сумі 700,51 гривень; 20 липня 2018 року в сумі 502,51 гривень; 18 серпня 2018 року в сумі 502,51 гривень; 20 вересня 2018 року в сумі 502,51 гривень; 19 листопада 2018 року в сумі 502,51 гривень;

Однак, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень.

Збільшення на законодавчому рівні прожиткового мінімуму на дитину є підставою для збільшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду, у розумінні ст. 192 СК України.

Відповідно до ст. ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03, в якому вказується, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Таким чином, враховуючи встановлений законодавцем прожитковий мінімум для дітей відповідного віку та беручи до уваги матеріальне становище відповідача, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, призначених за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2008 року у справі №2-6521 2008р., що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 500,00 грн. до 1500,00 грн., що місяця на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2018 року.

Пунктом 6 ст.141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, тому розподіл судових витрат необхідно здійснити наступним чином, зобов`язати відповідача ОСОБА_2 сплатити в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7,141,150,174,180,181,182,184,191,192 Сімейного кодексу України, Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 247, 265, 272, 274-279, 354, 430 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, присуджених за рішенням суду, - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, присуджених за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2008 року в цивільній справі № 2-6521, що присудженні до стягнення з ОСОБА_2 з 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок до 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до Закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту набрання рішення суду законної сили.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - відсутній, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я: