Справа № 476/438/18
Провадження № 2/476/191/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2018 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Козаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Єланець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В :

08.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Свої вимоги мотивує тим, що 04.07.2012 року у с. Українка Сакмарського району Оренбурської області Росія помер ОСОБА_2, який за життя зробив розпорядження, склавши заповіт, згідно якого земельну ділянку площею 8,10 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області заповів йому. Своєчасно, у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк, він спадщину не прийняв у зв'язку з тим, що не був обізнаний про смерть спадкодавця та про існування вищевказаного заповіту, а тому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Так, відповідно до статті 70 Закону України "Про міжнародне приватне право" спадкові відносини регулюються з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, за винятком, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. У разі, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося, вибір права спадкодавцем буде недійсним.

Згідно ст. 71 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлює, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Відповідно до ст. 45 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних сімейних і кримінальних справах, право спадкування майна, крім випадку, передбаченого пунктом 2 цієї статті, визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої спадкоємець мав останнє місце проживання. Право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної сторони, на території якої знаходиться це майно.

За таких обставин спадкування земельної ділянки, розташованої на території України, регулюється правом України.

У зв'язку з викладеним ухвалою від 13.06.2018 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду направ заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого.

Так, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини(ст. 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини 1, 3 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 04.07.2012 року помер ОСОБА_2, місце смерті с. Українка Сакмарського району Оренбурської області Росія (а. с. 7).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 8,10 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, яку спадкодавець 04.03.2010 року заповів позивачу, склавши заповіт, посвідчений секретарем Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №14 (а. с. 8).

Судом встановлено, що позивач не проживав разом зі спадкодавцем і пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись до суду з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини (а. с. 6).

З матеріалів справи слідує, що у Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_2, померлого 04.07.2012 року (а. с. 36-39).

За змістом ч.3 ст.1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець в 2011 року виїхав на постійне місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_1 Росія, де 04.07.2012 року і помер. Позивач не був обізнаний про смерть спадкодавця та про існування заповіту, складеного спадкодавцем.

Суд враховує вищевикладене, а також те, що позивач не є родичем спадкодавця, не був обізнаний про смерть останнього, оскільки не підтримував з ним постійних та сталих відносин, про існування заповіту та відкриття спадщини йому стало відомо лише у квітні 2018 року, а тому вважає, що вказані обставини є поважними причинами для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справі № 6-1320цс17 від 23.08.2017 року.

З огляду на викладене, у відповідності до ч.3 ст. 1272 ЦК України дана позовна заява підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2, померлого 04.07.2012 року, терміном в три місяці, який рахувати з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В.Чернякова