АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/155/2018 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Савчука Костянтина Петровича, діючого в інтересах Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року в справі за поданням старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві Савчука КостянтинаПетровича, заінтересовані особи: ОСОБА_4 про обмеження у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савчук К.П., звернувся до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4

В обґрунтування подання зазначав про те, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції м. Києві перебуває виконавче провадження № 54181127 з примусового виконання виконавчого листа № 761/33625/16-ц, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 16.06.2017 р., про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 11 189,00 євро та 162 123,43 грн. Виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа відкрито на підставі постанови старшого державного виконавця від 22.06.2017 року, якою також зобов'язано боржника надати до Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві декларацію про доходи та майно. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику для виконання за адресою, вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_1, та стягувачу до відома. Проте, боржником рішення суду не виконано та не надано державному виконавцю декларацію про доходи та майно. Фактично боржник ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. 15.09.2017 року до виконавчої служби надійшла заява стягувача про обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду, в якій ОСОБА_5 вказувала, що боржник може виїхати в іншу країну і відповідно ухилитися від виконання рішення суду, що призведе до порушення прав та інтересів стягувача, а тому заявник просила суд тимчасово обмежити ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань за рішенням суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року подання залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Савчук К.П., діючий в інтересах Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення подання.

В судовому засіданні апеляційної інстанції старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савчук К.П. підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Боржник ОСОБА_4 повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи без задоволення подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савчука К.П., суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не доведено, що боржник свідомо вчиняє дії, спрямовані на невиконання обов'язку у виконавчому провадженні.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституцією України визначено, що судові рішення є обов'язковими для виконання.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконання на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

За правилом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві перебуває виконавче провадження №54181127 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 16 червня 2017 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року в справі №761/33625/16-ц про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 11 189 євро та 162 123 грн. 43 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

22 червня 2017 року державним виконавцем у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника. Копії вказаних постанов були направлені боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1, доказом чого є відповідні супровідні листи (а.с. 8-11). Проте, вказані постанови були повернуті поштою Шевченківському РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві без вручення адресату «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.12).

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно відомостей адресно -довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в м. Києві ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 30 червня 2017 року зареєстрованим по м. Києву не значиться (а.с.14).

З актів державного виконавця від 01 серпня 2017 року та 11 вересня 2017 року про вихід державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що боржника та належного йому майна не розшукано. Як видно з пояснень старшого державного виконавця в суді апеляційної інстанції, двері квартири, де проживає боржник, ніхто не відкриває, тому розшукати майно ОСОБА_4 не є можливим.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо боржника встановлено, що за боржником ОСОБА_4 нерухомого майна не зареєстровано (а.с.14).

З відповідей Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України та Витягу з Єдиного державного реєстру МВС України слідує, що боржник заробітної плати, пенсії чи будь - яких інших доходів не отримує, а також за боржником транспортних засобів не зареєстровано (а.с. 9-10).

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 вказаного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом, як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 є боржником за невиконаним ним судовим рішенням про стягнення з нього грошових коштів в розмірі 11 189 євро та 162 123 грн. 43 коп., від виконання якого ухиляється, боржник зареєстрованим в АДРЕСА_1 не значиться, у нього відсутнє майно та доходи, на які можливо б було звернути стягнення заборгованості, тому державний виконавець позбавлений можливості виконати рішення суду.

Разом з тим, як вбачається із довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.с. 22), ОСОБА_4 в період з вересня 2012 р. по листопад 2016 р. здійснював неодноразові поїздки за кордон, що свідчить про його ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, і в подальшому може призвести до невиконання рішення суду про стягнення боргу та порушення права стягувача.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 до виконання ним зобов'язань за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року, у зв'язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савчука К.П.

Керуючись ст. ст.367, 374, 382, 441 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу СавчукаКостянтина Петровича, діючого в інтересах Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року - скасувати та постановити нову постанову, якою подання задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до виконання ним зобов'язань за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 12 січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: