РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 грудня 2018 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді Єпішина Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Стрекозової О.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особа такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання особа такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем є власниками квартири АДРЕСА_1. У згаданій квартирі також зареєстроване їх місце проживання. Оскільки відповідач не проживає без поважних причин у квартирі з 2001 року, так як поїхала закордон, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавиться, позивач просила суд усунути їй перешкоди у користуванні згаданою квартирою шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратив право на користування квартирою №158 в будинку №3 по вулиці Шенгелія у місті Херсоні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є матір'ю відповідача у справі ОСОБА_2 (а. с. 12).

ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 (а. с. 5, 35-36).

Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої ОСББ «Шенгелія 3» від 02 лютого 2018 року в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані громадяни: Власники - ОСОБА_1 09.05.1947 р. н.; дочка - ОСОБА_3, 09.12.1971р. н.; дочка - ОСОБА_2, 22.04.1982р. н.; Онук - ОСОБА_4, 03.08.2006р. н. (а.с.6).

Відповідно до акту від 14.06.2018 року про проживаючих осіб в житловому приміщенні, який складений представниками ОСББ «Шенгелія З» - ОСОБА_2 не проживає в житловому приміщенні понад один рік (з листопада 2001 року) без поважних причин (а.с.7).

Допитана у якості свідка ОСОБА_5 показала, що проживає в одному підїзді з позивачем, її доньку ОСОБА_2І, яка є власником частини квартири останні роки не бачила, як їй відомо відповідач поїхала закордон.

Статею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно з нормою ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу.

Ст. 346 ЦК України врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам'яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316-319 ЦК України).

Зважаючи на те, що квартира АДРЕСА_1 є об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в силу вимог ст. ст. 319, 321 ЦК України відповідач не втратив право власника на користування вказаною квартирою.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки положення ст. 405 ЦК України не розповсюджуються на спірні правовідносини (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постанові від 28 лютого 2018 року у справі №647/1683/15-ц).

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 319-321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особа такою, що втратила право користування житловим приміщенням- відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.М.Єпішин