Справа № 344/496/18
Провадження № 22-ц/4808/89/18
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.

секретаря Возняк В.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 12 березня 2018 року у складі судді Антоняка Т.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «ПриватБанк» у січні 2018 року звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором у сумі 30084,88 грн.

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що 25.06.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір б/н у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку в сумі 300,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав заборгованість за кредитом, станом на 31.12.2017 року становить 30084,88 грн. просив стягнути вказану суму боргу з відповідача.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 березня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 30084,88 грн заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.06.2014 року та 1 762 грн витрат по оплаті судового збору.

На вказане рішення представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Представник апелянта зазначив, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не підтверджені жодними доказами, ОСОБА_1 особисто не підписував заяву-анкету, тобто з умовами та правилами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою, а також тарифами банку не ознайомлювався.

В матеріалах справи відсутнє підтвердження про отримання ОСОБА_1 платіжної картки, не має даних про те, що позивачем був відкритий картковий рахунок відповідачу та видана йому відповідна картка.

Представник апелянта вважає, що позивач не надав доказів отримання ОСОБА_1 спеціального платіжного засобу (платіжної картки) під визначеним номером, в матеріалах справи наявні дані про три різні платіжні картки, у зв»язку з чим, суд зобов»язаний застосувати положення ст.257 ЦК України щодо позовної давності.

Представник апелянта просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу представник позивача не скористався.

Згідно із абзацом третім пункту 3 розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та пунктом 8 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжували здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч.6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у частині виконання рішень про утворення судів та п. 3 ч.1 ст. 31 ЦПК України дану справу передано для розгляду до Івано-Франківського апеляційного суду у зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Івано-Франківської області.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що 25.06.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, за яким останній отримав кредит в розмірі 300,00 грн., взятих на себе обов»язків за договором не виконував у зв»язку з чим допустив заборгованість яка станом на 31.12.2017 року становить 30084,88 грн. і така підлягає стягненню у судовому порядку.

Однак такий висновок суду не відповідає зібраним доказам по справі.

Відповідно до положень ст.ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звертаючись із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором як на підставу своїх вимог посилався на факт укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 25.06.2014 року кредитного договору у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач посилався на те, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між сторонами Договір.

Разом з тим до матеріалів справи позивачем долучено Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку із змісту якої вбачається, що працівником банку заповнено анкету-заяву від імені клієнта ОСОБА_1 із зазначенням даних про його особу, дату народження, місце проживання, контактну інформацію. Разом з тим, дана заява не містить даних про те, яку саме платіжну картку із наявного переліку виявив бажання отримати ОСОБА_1 та бажаний кредитний ліміт.

У заяві-анкеті відсутній підпис ОСОБА_1 номер отриманої ним платіжної картки та строк її дії.

Позивачем представлено виписки за період з 01.06.2014 року по 07.06.2018 року, однак виписка містить дані про три різні платіжні картки. (а.с.69-71).

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем не представлено суду належних доказів укладення кредитного договору 25.06.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за даним кредитним договором є недоведеними.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки вищезазначеним обставинам справи суд першої інстанції не дав належної правової оцінки та дійшов помилкового висновку про укладення між сторонами кредитного договору 25.06.2014 року на умовах зазначених позивачем у позовній заяві, то ухвалене рішення відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 12 березня 2018 року скасувати та постановити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин