Провадження № 2/748/400/18
Єдиний унікальний № 748/805/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні у залі суду у місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства;

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Чернігівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26 березня 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство його ОСОБА_1, з актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за №20 від 2 серпня 2000 року, зареєстрованого Киселівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області.

Позов обґрунтовується тим, що у період з 15.03.1998 р. по 17.05.2001 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і 13.06.1998 року відповідач народила сина ОСОБА_4, а 08.07.2000 року народила дочку ОСОБА_3. Подружнє життя у сторін не склалося і після чергової сварки у 1999 році позивач пішов із сімї та почав проживати зі своїми батьками у м. Мена Чернігівської області, а 27.08.1999 року був затриманий за підозрою у вчиненні злочину та за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 22.11.1999 року був засуджений до 2 років 6 місяців позбавлення волі. В подальшому за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14.03.2000 року ОСОБА_1 засуджений до покарання у виді 4 років позбавлення волі. 17.05.2001 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з нього на користь відповідача аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів на утримання сина та доньки. У 2017 році йому стало відомо, що він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки з 1999 року він проживав окремо від сімї в іншому населеному пункті і статевих відносин з дружиною на час зачаття дитини не підтримував. У звязку з вище викладеним просить на підставі ст.136 СК України виключити запис про нього як батька з актового запису про народження ОСОБА_3

Ухвалою судді від 3 квітня 2018 року відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання.

24 квітня 2018 року суд закінчив підготовче провадження та призначив у справі судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, а провадження у справі зупинив на час проведення експертизи, про що постановлено ухвалу.

Ухвалою суду від 4.09.2018 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті, у звязку з поверненням ухвали суду про призначення судової експертизи без виконання із-за неявки сторін 23 серпня 2018 року на відбір зразків крові.

У судовому засіданні позивач категорично наполягав на проведенні заочного розгляду справи із-за неявки відповідача у судове засідання, підтримав вимоги позовної заяви, виклав факти зазначені у позові, та крім іншого зазначив про те, що ОСОБА_3 зачата відповідачкою не від нього він знав, однак не заперечував проти запису його батьком дитини, а зараз вирішив оспорити батьківство, щоб відновити справедливість і не сплачувати аліменти дитині біологічним батьком якої він не являється. На даний час заборгованості по сплаті аліментів він не має і ОСОБА_3 є повнолітньою.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, відповідно до приписів статей 128, 130, 131 ЦПК України, причини неявки не повідомила, представника не направила і відзив на позов до суду не подала. (а.с.66)

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, оскільки начальником Чернігівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області подано до суду заяву з проханням справу розглянути за відсутності їх представника, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. (а.с.68)

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, для участі у розгляді не зявився, про причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ураховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявилась, а позивач наполягає на ухваленні заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_2, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, після заслуховування пояснень позивача, дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного.

У період з 15.03.1998 р. по 17.05.2001 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і після чого розлучились. 08.07.2000 р. у с. Киселівка Чернігівського району Чернігівської області народилась ОСОБА_3, батьками якої, згідно актового запису про народження №20 від 02.08.2000 р., являються ОСОБА_1 та ОСОБА_2. У медичному свідоцтві про народження дитини дошлюбне прізвище матері «Самотяжко». Заявником актового запису є ОСОБА_2 (а.с.4-5, 7, 40)

За вироком Менського районного суду Чернігівської області від 22.11.1999 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.81 ч.2, ст.89 ч.1 КК України та призначено покарання у відповідності зі ст.42 КК України за сукупністю злочинів у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є особистою власністю засудженого, а вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.01.2003 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.81 ч.3 КК України та на підставі ст.42 ч.3 КК України призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі у ВТК посиленого режиму з конфіскацією всього особисто йому належного майна. (а.с.8-11)

Довідка Новгород-Сіверської установи виконання покарань (№31) свідчить, що ОСОБА_1 дійсно утримувався в установі з 27.08.1999 року по 12.07.2001 року на підставі вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14.03.2000 року. 12.07.2001 року ОСОБА_1 було направлено до колонії-поселення при Менській виправній колонії №91. (а.с.12)

Із встановлених судом обставин випливають наступні правовідносини.

Оскільки дитина сторін ОСОБА_3 народилася у 2000 році, то в силу п.1 Прикінцевих положень СК України 2004 року, згідно з яким цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і за загальним правилом застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, то норми ст.136 СК України, на положення яких посилається позивач, на правовідносини сторін про оспорювання батьківства щодо дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 не поширюється, а повинні регулюватись положенням Кодексу про шлюб та сімю України.

Відповідно до ст.56 КпШС України, чинного на час спірних сімейних відносин, особа, яка записана як батько, має право оспорити проведений запис протягом року з часу, коли їй стало відомо або повинно було стати відомо про проведений запис.

Так як, позивач знав про те, що він не є біологічним батьком ОСОБА_3, оскільки у період часу з 27.08.1999 року 12.07.2001 року утримувався в установі відбування покарань, і з його свідчень не мав статевих відносин з дружиною, а отже погодився на внесення у 2000 році до актового запису про народження даних про його батьківство, та після звільнення з місць позбавлення волі не оспорив факт свого батьківства по відношенню до ОСОБА_3, то він не має права оспорити проведений запис, оскільки сплинув річний строк звернення до суду, при цьому слід зазначити, що позивач сплачував аліменти на утримання ОСОБА_3 за виконавчим листом №2-835, виданим 22.11.2002 року Чернігівським районним судом Чернігівської області. (а.с.13)

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи і узгоджуються з нормами матеріального права та розясненнями, викладеними у пп.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.56 КпШС України та на підставі ст.ст. ст.ст.12, 13, 43, 49, 76-81, 89, 211, 259, 263-265, 268, 280-284, 288-289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Направити ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням, копію заочного рішення на протязі двох днів з дня його проголошення і розяснити, що вона має право на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, подати до суду заяву про перегляд заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17 жовтня 2018 року.

Суддя Криворученко Д.П.