ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7853/17
провадження № 2/753/617/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"05" вересня 2018 р. Дарницький районний суд м.Києва в особі судді Вовка Є.І., при секретарі Крамарчук А.О., в судовому засіданні по розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Київський радіозавод» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просив стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Київський радіозавод» з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 17343 грн. 72 коп.

В обґрунтуванні вимог позову зазначено, що між ОСОБА_2, як орендарем, та орендодавцем - в особі директора Відособленого госпрозрахункового структурного підрозділу Публічного акціонерного товариства «Київський радіозавод» «Готель - Комплекс» було укладено договір «№20-16» від 11 липня 2016 року на оренду об»єкту нерухомого майна - частину нежитлового приміщення по АДРЕСА_1. Проте, всупереч умовам цього договору станом на дату припинення цього договору - на 30.09.2016 року орендарем не була сплачена заборгованість по компенсації за використану електроенергію та технічне обслуговування електроустаткування в сумі 17343 грн. 72 коп.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк.

Проаналізувавши наведені дані, а також всі наявні матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити, оскільки стороною позивача не доведені обставини, на які він посилається як на їх підставу.

Так, ОСОБА_2, дійсно визначена орендарем вказаного майна, проте згідно з договором, який має іншу назву, ніж ту на яку посилається позивач в обґрунтуванні позову, а саме, згідно з наявною в справі копією договору (в якому відповідач визначена орендарем), останній має назву: «Договір оренди індивідуально визначеного Майна №20-16» (а.с.37-39), при цьому, останній було укладено, зокрема і позивачем в особі Голови правління Сторожука М.К., на що також відсутнє посилання в обгрунтуванні позову (щодо ідентифікації такого договору).

При цьому, згідно з наявною копією акту фіксування показників електролічильника станом на 30.09.2016 року (а.с.45) вбачається, що останній складений щодо всього приміщення за адресою АДРЕСА_1, а не щодо його частини площею 210,03 кв.м, визначеної у вищенаведеному договорі, а отже, суд вважає, що недоведеними є і обставини щодо розміру вказаної заборгованості саме щодо її співвідношення до вказаної частини приміщення, а не до всього приміщення в цілому за адресою АДРЕСА_1 (при цьому у акті відсутнє посилання і на назву відповідного населеного пункту, що також перешкоджає його ідентифікації в контексті співвідношення до предмету судового розгляду, оскільки місце (адреса, назва населеного пункту, тощо) складання такого акту також, в останньому не зазначено). При цьому, у вказаному акті відсутні будь-які інші реквізити договору (в тому числі дата його укладення), крім його назви, щодо «Договору №20-16», при цьому, навіть остання відрізняється від такої назви згідно з наявною в справі копією договору (в якому відповідач визначена орендарем), оскільки останній має назву: «Договір оренди індивідуально визначеного Майна №20-16».

При цьому, відповідно до положень ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд вважає, що недоведеними є всі вказані обставини, які безпосередньо відносяться до предмету судового розгляду, а отже у задоволенні позову належить відмовити.

Суд вважає, що відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі у виді сплаченого позивачем судового збору належить зарахувати в доход держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-268, 270 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Київський радіозавод» до ОСОБА_2 у повному обсязі.

Судові витрати у виді судового збору зарахувати в доход держави.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ