ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1252/18 Справа № 204/8126/17 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д.Л. Суддя-доповідач - ОСОБА_1.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на утримання,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням суду було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частини зі всіх видів його заробітку (доходу, пенсії) щомісячно, починаючи з 08 лютого 2011 року і до зміни матеріального положення сторін, на її користь. В березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся із позовом про припинення права одного з подружжя на утримання, у звязку з погіршенням його стану здоровя, встановленням діагнозу ішемічна хвороба серця. Також позивачу була встановлена третя група інвалідності (безстроково), він є непрацезданим, оскільки досяг пенсійного віку. Рішенням Красновагрійдського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.02.2014 року по справі №204/18/34/2013-ц було відмовлено в задоволенні позовних вимог, у звязку з тим, що ОСОБА_2 є керівником дочірнього підприємства «Бакштаг» Товариства з обмеженою відповідальністю «Галс-Бора», а також співзасновником вказаного товариства. На даний час матеріальне становище позивача погіршилось, у звязку з тим, що станом на 13.05.2017 року він не є керівником Дочірнього підприємства «Бакштаг» ТОВ «Галс-Бора» та співзасновником останнього. Відповідно матеріальне становище позивача змінилося і він не має змоги сплачувати аліменти на утримування колишньої дружини, оскільки грошових коштів йому самому не вистачає для проживання. В той же час матеріальне становите відповідача підтверджує відсутність необхідності нею взагалі отримувати аліменти, покращилось. Так, за відповідачем зареєстровано на праві власності гараж, який остання передає в оплатне користування та отримує грошові кошти в якості оплати орендної плати. Відповідач має депозитні вклади в ПАТ КБ «Приватбанк» на значні суми та отримує значні відсотки; отримує субсидію на оплату житлово-комунальних послуг; їздить на відпочинок за межі території України, для чого необхідна значна кількість грошових коштів. Тому позивач просив припинити право ОСОБА_3 на аліменти, що стягнуті згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року по справі №2-3359/2011 від ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини зі всіх видів його заробітку (доходу, пенсії).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовою розпискою на аркуші справи 254.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_3 з 01 грудня 2000 року має інвалідність другої групи за загальним захворюванням, безстроково, що підтверджується довідкою серії МСЕ-ДНА-01 №185689 від 20 листопада 2000 року, виданою Обласною медико-соціальною експертною комісією №3 (а.с. 127). Вказану інвалідність відповідач отримала у період шлюбу з позивачем.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2011 року у справі №2-1606-2011 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано; вказане рішення набрало законної сили 01 листопада 2011 року (а.с. 18).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року у справі №2-3359/2011 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частини зі всіх видів його заробітку (доходу, пенсії) щомісячно, починаючи з 08 лютого 2011 року і до зміни матеріального положення сторін, на її користь, допустивши по справі негайне виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок компенсації витрат на правову допомогу 517,99 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 188,20 грн. (а.с. 14-15).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2012 року у справі №2-3359/2011 вищевказане рішення від 13 грудня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок компенсації витрат на правову допомогу 517,99 грн. скасовано, та в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено; в іншій частині рішення залишено без змін (а.с.16-17).

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права одного з подружжя на утримання відмовлено (а.с. 36-37).

Також встановлено, що позивач ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, що підтверджується Пенсійним посвідченням серії ААА № 950839, виданим Пенсійним фондом України 11 вересня 2007 року, довічно (а.с. 19).

Згідно довідки до Акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №031135, виданої 03 грудня 2012 року Міжрайонною кардіологічною МСЕК №2, з 26 листопада 2012 року ОСОБА_2 була встановлена третя група інвалідності, безстроково (а.с.21).

ОСОБА_2 отримує пенсію за віком за Списком №2, розмір якої з вирахуванням аліментів становив у 2015 році 1909,89 грн., січень-лютий 2016 року - 1909,89 грн., березень 2016 року - 1907,14 грн., квітень-червень 2016 року - 1910,63 грн., липень-жовтень 2016 року - 1754,80 грн., листопад 2016 року 1812,52 грн., грудень 2016 року - 1795,37 грн., що підтверджується довідками Лівобережного обєднаного управління ПФУ в м. Дніпрі (а.с. 113, 114).

У 2017 році розмір пенсії позивача становив з січня по квітень 1795,37 грн., травень-вересень 1783,18 грн., у жовтні 3557,54 грн., листопаді - 3552,07 грн., у грудні 3557,35 грн., згідно довідки Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі від 15 січня 2018 року (а.с. 112).

На підставі наказу №5-К від 20 листопада 2017 року ОСОБА_2 був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП з посади інженера технічного нагляду Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпротехнагляд» (а.с. 98).

Згідно копії наказу №34-к від 22.11.2017 року позивач працює директором у ТОВ «Комунальник» та отримує заробітну плату, що становила у 2018 році за січень 4025,00 грн., лютий - 4039,19 грн., березень 4060,46 грн. (а.с. 218, 219).

Згідно виписки з амбулаторної карти від 17 січня 2018 року, виданої Комунальним закладом «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №7» відповідач перебуває під наглядом вказаного комунального закладу з 2000 року як інвалід 2 групи за загальним захворюванням (а.с. 147).

Встановлено, що між позивачем та відповідачем 25 серпня 2011 року було укладено договір про поділ майна, набутого подружжям у період шлюбу, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за умовами якого в особисту власність ОСОБА_3 перейшли грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США, а у власність ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,0670 га, розташована на території садового товариства «Зоря» Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а також будівельні матеріали та обладнання, які були використані на будівництво садового (дачного) будинку, господарських будівель та споруд на земельній ділянці, що розташована на території садового товариства «Зоря» Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с. 95).

Відповідачу на праві приватної власності належить гараж №1 по пр. Пушкіна, 6/1 у м. Дніпро, а також 1/4 частка квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №83860857 від 30.03.2017 року (а.с. 25).

Згідно виписок по особовим рахункам ОСОБА_3 мала у банку депозитні рахунки, які відкривалися відповідачем у період з 2012 року по 2016 рік, а саме:

- №************14 відкритий 27.08.2012 року на суму 2000,00 дол. США;

- №************42 відкритий 08.01.2013 року на суму 2000,00 дол. США;

- №************88 відкритий 11.02.2013 року на суму 2000,00 дол. США;

- №************13 відкритий 28.08.2013 року на суму 4000,00 дол. США;

- №************32 відкритий 05.02.2015 року на суму 5000,00 грн.;

- №************44 відкритий 06.04.2015 року на суму 6000,00 грн.;

- №************02 відкритий 07.10.2015 року на суму 6000,00 грн.;

- №************24 відкритий 14.12.2015 року на суму 5000,00 грн.;

- №************47 відкритий 08.01.2016 року на суму 6000,00 грн. (а.с. 129-137).

Вказані вище виписки долучені до матеріалів справи за заявою відповідача, тобто наявність таких рахунків нею визнається. Із виписок вбачається, що наразі грошові кошти на рахунках відсутні.

Розмір пенсії ОСОБА_3, згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №Ч4933-17 від 13 листопада 2017 року, станом на 01 вересня 2017 року становив 1453,50 грн., а після проведеного перерахунку становить 1572,57 грн. (а.с. 128).

Згідно довідки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №905/02.4-07 від 03.12.2018 року, ОСОБА_3 отримує пенсію за віком з червня по листопад 2018 року в розмірі 1609,77 грн., а у грудні 2018 року в сумі 1617,57 грн.

Також встановлено, що з жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно ОСОБА_3 отримувала щомісячно субсидію в сумі 1429,24 грн. на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що підтверджується, зокрема, листом №18/04 від 05.01.2018 року Управлінням соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради (а.с. 96), а також повідомленням про надання субсидії №087323, виданим Управлінням соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради (а.с. 146).

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

За змістом ч.ч. 3, 4 вказаної вище статті непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За правилами ч. 1 та 2 статті 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.

Частиною першою статті 82 СК України визначено, що право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин.

Відповідно до ч. 3 вказаної вище статті право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі №6-1111цс17, постанові Верховного Суду від 22.12.2018 року у справі №428/7287/16-ц (провадження 61-10557св18), аналіз норм статей 75, 76 СК України дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має зазначена непрацездатна особа, яка не забезпечена доходом у розмірі прожиткового мінімуму на одну особу.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 01 січня 2017 року 1 600,00 грн, з 01 травня 1 684,00 грн, з 01 грудня 1 762, 00 грн; для осіб, які втратили працездатність: з 01 січня 2017 року 1 247,00 грн, з 01 травня 1 312,00 грн, з 01 грудня 1 373, 00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762,00 гривні, з 1 липня - 1841,00 гривня, з 1 грудня - 1921,00 гривня; для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373,00 гривні, з 1 липня - 1435,00 гривень, з 1 грудня - 1497,00 гривень.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що місячний дохід (пенсія) ОСОБА_3, яка є непрацездатною, у грудні 2017 року складав 1572,57 грн., з червня 2018 року дорівнював 1609,77 грн., у грудні 2018 року становить 1617,57 грн., що перевищує прожитковий мінімум для осіб відповідної категорії (непрацездатних) на час подання позову та розгляду справи судами першої і апеляційної інстанцій, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що відповідач не забезпечена прожитковим мінімумом, тому наявні підстави для задоволення вимог про припинення стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_3В з ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу, пенсії), стягнутих рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року у справі №2-3359/2011.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, що призвело до постановлення помилкового рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

Припинити право ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на аліменти, що стягнуті рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року у справі №2-3359/2011, від ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) у розмірі 1/8 частини зі всіх видів його заробітку (доходу, пенсії).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді