печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар Мотрич В.В.,

учасники справи:

стягувач ОСОБА_1

боржник ОСОБА_2

третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації

державний виконавець Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Урбан Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу стягувача ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Урбан Д.Д. від 27.10.2017 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 54189215,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року заявник ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати дії державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Урбана Д.Д. протиправними та скасувати постанову від 27.10.2017 року про накладення штрафу на ОСОБА_2 у розмірі 3 400 грн. у виконавчому провадженні № 54189215.

Скарга мотивована тим, що 29.06.2017 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Урбаном Д.Д. відкрито виконавче провадження № 54189215 з виконання виконавчого листа № 757/12809/13-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 10.01.2014 року на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.12.2013 року. Вказаним рішенням ОСОБА_2 зобов'язано не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначено участь батька у вихованні доньки у формі спілкування з донькою: у другу та четверту неділю кожного місяця з 11-00 год. до 19.00 год., кожну середу місяця з 14-00 год. до 19-00 год.; місцем зустрічі визначити місце фактичного проживання батька за адресою: АДРЕСА_1, без супроводу матері. Постанову про відкриття виконавчого провадження заявник отримала 06.07.2017 року. 14.07.2017 року вона була присутня на особистому прийомі державного виконавця, про що було складено відповідний акт. Крім того, 02.08.2017 року на адресу Дніпровського районного ВДВС заявником ОСОБА_2 було направлено рекомендований лист з викладенням обставин з виконання судового рішення, який отримано 04.08.2017 року. Разом з тим, 10.08.2017 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1 700 грн., яка отримана заявником 26.08.2017 року та оскаржена до Печерського районного суду м. Києва. В подальшому, заявником на адресу Дніпровського районного ВДВС направлено два рекомендованих листа, які отримані адресатом 11.09.2017 року та 06.11.2017 року, з проханням роз'яснити останній, як боржнику у справі, які заходи необхідно вчинити на виконання рішення суду, оскільки батькові не чиняться перешкоди у спілкуванні з донькою. При цьому, 27.10.2017 року державним виконавцем повторно винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 3 400 грн. Зазначені дії державного виконавця в частині винесення постанови заявник вважає неправомірними, оскільки оскаржувана постанова винесена з порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження».

Представник заявника ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала подану скаргу, просила її задовольнити, посилаючись на неправомірність дій державного виконавця при виконанні судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні поклався на розсуд суду щодо поданої скарги.

Державний виконавець Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва РУЮ у м. Києві Урбан Д.Д. в судове засідання не з'явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом належним чином. До суду надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, одночасно зазначив, що заперечує щодо задоволення скарги.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали виконавчого провадження за поданою скаргою, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29.06.2017 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбаном Д.Д. відкрито виконавче провадження № 54189215 за виконавчим листом № 757/12809/13-ц, виданим Печерським районним судом м. Києва 10.01.2014 року про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди батьку ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4

03.07.2017 року головний державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбаном Д.Д. направлено на адресу ОСОБА_2 вимогу щодо виконання зазначеного рішення суду.

14.07.2017 року державним виконавцем складено акт, відповідно якого ОСОБА_2 з'явилась на прийом та повідомила, що рішення суду виконати не має можливості, оскільки малолітня дитина ОСОБА_4 категорично відмовляється від спілкування та зустрічей з батьком ОСОБА_1

02.08.2017 року на адресу Дніпровського районного ВДВС ОСОБА_2 направлено рекомендований лист з викладенням обставин по виконанню судового рішення, який отримано адресатом 04.08.2017 року.

10.08.2017 року головним державним виконавцем Урбаном Д.Д. винесено постанову про накладення штрафу по ВП № 54189215 в розмір 1 700 грн.

08.09.2017 року на адресу Дніпровського районного ВДВС ОСОБА_2 повторно направлено рекомендований лист з викладенням обставин по виконанню судового рішення, який отримано адресатом 12.09.2017 року.

27.10.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі, а саме 3 400 грн.

Постановою від 03.11.2017 року державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбана Д.Д. закінчено виконавче провадження № 54189215 та направлено подання до Дніпровського УП РУЮ України в м. Києві про притягнення боржника ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов'язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Проте, боржник ОСОБА_2, обґрунтовуючи протиправність винесених постанов державного виконавця про накладення штрафу, посилається на те, що державним виконавцем не враховано, що рішення суду не виконується через неможливість його виконання, оскільки батько ОСОБА_1 сам систематично не відвідує малолітню доньку ОСОБА_4 у визначені за рішенням суду дні та години, а також відмови дитини у спілкуванні з біологічним батьком, що підтверджується висновком психолога Міського центру дитини при службі у справах дітей ОСОБА_7 від 29.12.2014 року та довідками з медичних закладів.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Виходячи із системного аналізу фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що державним виконавцем не було враховано вищевказані обставини, а тому постанова Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу від 27.10.2017 року у виконавчому провадженні ВП № 54189215, винесена державним виконавцем Урбаном Д.Д. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, вимоги заявника про визнання дій державного виконавця щодо накладення штрафу неправомірними, визнання постанови незаконною та її скасування є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» ст. 447-453 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу стягувача ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Урбан Д.Д. від 27.10.2017 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 54189215 - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Урбан Д.Д. від 27.10.2017 року про накладення штрафу у розмірі 3 400 грн. на ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 54189215.

Про виконання ухвали повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного її тексту.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду м. Києва або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя О.В.Батрин