АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/6829/2018 Головуючий у 1 інстанції - Оксюта Т.Г.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 січня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів і стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів і стягнення додаткових витрат на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог вказували, що рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2016 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2016 року і до її повноліття.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 26.02.2016 року протягом її навчання до досягнення нею двадцяти трьох років.

Зазначали, що відповідач, усю накопичену за час розгляду справи заборгованість, розстрочив на тривалий час і щомісяця сплачує від 1000 до 1200 грн., з яких 900 грн. - це щомісячні аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_5

Крім того, вказували, що неповнолітня донька сторін ОСОБА_5 має низку хронічних захворювань, у зв'язку з чим перебуває на постійному обліку лікарів та протягом 2014-2017 років дитина неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні.

Усі періоди лікування потребували додаткових витрат на дієтичне лікування, придбання ліків і медичних предметів та іншого, необхідного для лікування.

Загальна сума додаткових витрат протягом 2016-2017 років становить 30 984,92 грн.

Вважають, що розмір аліментів, стягуваних за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2016 року з відповідача ОСОБА_2 підлягає збільшенню до 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, із стягненням з відповідача понесених позивачем половини від додаткових витрат 15 493,00 грн.

Окрім цього, вказували, що протягом визначеного судом періоду стягнення з відповідача аліментів на доньку ОСОБА_4, у зв'язку з її навчанням, вона також хворіла гострим правостороннім пієлонефритом, у зв'язку із чим 17.08.2016 року по 19.08.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні. На лікування та медичні препарати було витрачено 3 772,00 грн., з урахуванням чого також просили стягнути половину суми з відповідача.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів і стягнення додаткових витрат на утримання дітей задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, який було встановлено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2016 року, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.09.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання та лікування протягом 2016-2017 років неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 15493,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання та лікування протягом 2016-2017 років в сумі 1882,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2018 року скасувати, постановивши нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі. Обґрунтовує свої вимоги тим, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону.

На обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_2 зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що він є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та отримує пенсію за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», розмір пенсії з квітня 2017 року становить 5 535, 49 грн.

Вказує, що твердження позивача щодо існування в нього додаткового, окрім пенсії, заробітку є бездоказовим, яке не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. Окрім зазначеного, такі твердження спростовуються довідкою про його доходи Державної фіскальної служби України.

Зазначає, що розмір стягнутих коштів на користь ОСОБА_3 в період з лютого 2017 року по червень 2018 року складає 20 145, 86 грн. та сплачено заборгованість у розмірі 5 866, 08 грн. Загальна сума стягнутих коштів складає 26 011, 94 грн.

Відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2019 року з апелянта на користь ОСОБА_4 проводилось стягнення аліментів у розмірі 1/10 частини від усіх доходів до 23 років у зв'язку із навчанням. На підставі даного рішення Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян, з лютого 2017 року по грудень 2017 оку утримувались аліменти на користь ОСОБА_4 у зазначеному вище розмірі. Сума стягнутих аліментів складає 5 453,06 грн.

19.02.2017 року ОСОБА_4 закінчила Національний авіаційний університет, отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Фінанси та Кредит», здобула кваліфікацію наукового співробітника з економіки та отримала диплом магістра, про що свідчить копія довідки з місця навчання, а отже і її утримання повинно бути припинено з моменту припинення навчання. В зв'язку з тим, що ОСОБА_4 закінчила навчання, а управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян продовжувало стягувати аліменти та загалом, було стягнуто надлишкові кошти у сумі 1 050 грн., однак, він не просить їх повернути. Вимоги про стягнення коштів на лікування повнолітньої дочки не визнає.

Представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити із підстав, викладених в ній, рішення суду просив скасувати і в задоволенні позову відмовити.

Позивач та її представник в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно - процесуального кодексу України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15.09.2016 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.02.2016 року і до її повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4, в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 26.02.2016 року протягом її навчання до досягнення нею двадцяти трьох років.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2016 року, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15.09.2016 року в частині визначення розміру аліментів змінено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.02.2016 року і до її повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 26.02.2016 року протягом її навчання до досягнення нею двадцяти трьох років.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, з таким рішенням суду першої інстанції погодитися не можна із наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України, в редакції, що діяла на час розгляду справи районним судом, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки було визначено Апеляційним судом м.Києва у рішенні від 08.12.2016 року.

Позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що у сторін відбулися зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та відбулися будь-які інші зміни, а тому , на думку суду , підстав для зміни розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини не вбачається.

Та обставина, що сім'я відповідача придбала автомобіль, на думку суду, не свідчить про зміну матеріального становища самого відповідача, який як на час стягнення аліментів так і на час розгляду даної справи є пенсіонером і отримує пенсію.

При цьому 17.05.2017 року були внесені зміни до ст.. 182 СК України відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а тому в частині зазначення мінімального розміру аліментів рішення суду першої інстанції повинно бути залишено без змін.

В частині збільшення розміру аліментів з 1/4 частини з усіх видів доходів до 1/3 частини цих доходів колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції повинно бути змінено, розмір аліментів зменшено з 1/3 частини до 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір стягнутих аліментів не буде суперечити інтересам дитини та вимогам закону.

Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дітей колегія суддів встановила наступне:

Відповідно до ч.1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аліменти необхідні щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня донька ОСОБА_5 має низку хронічних захворювань, у зв'язку із чим перебуває на обліку у лікарів: кардіолога, уролога, гастроентеролога і ортопеда.

Протягом 2014 - 2017 років дитина неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні:

З 23.11.2014 року по 02.12.2014 року у дитячій клінічній лікарні №3 з діагнозом хронічний гастродуоденіт, сечосольовий діатез, що підтверджується копією виписки з медичної карти (а.с. 16).

З 18.05.2015 року по 29.05.2015 року у дитячій клінічній лікарні №3 з діагнозом вегетативна дисфункція, хронічний гастродуоденіт, лівосторонній сколіоз, плоскостопіє, деформування грудної клітини, сечосольовий діатез, здвоєння правої нирки, що підтверджується копією виписки з медичної карти №159 (а.с. 17).

З 27.06.2016 року по 04.07.2016 року у хірургічному відділенні Житомирської обласної клінічної лікарні з діагнозом перелом нігтьової фаланги 3 пальця правої руки, інфікована рана, що підтверджується випискою з медичної карти №8168 (а.с. 18).

З 03.07.2016 року по 12.08.2016 року у дитячій клінічній лікарні №9 з діагнозом хронічний гастродуоденіт, нефропатія, удвоєння правої нирки, що підтверджується копією виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №2478 (а.с. 19).

З 11.05.2017 року по 23.05.2017 року у дитячій клінічній лікарні №9 з діагнозом хронічний гастродуоденіт, нефропатія, що підтверджується копією виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №1624 (а.с. 13).

Усі періоди лікування потребували додаткових витрат на дієтичне лікування, придбання ліків і медичних предметів та іншого, необхідного для лікування.

Крім стаціонарного лікування дитина систематично лікується амбулаторно, здає різні аналізи, в тому числі і платні, та регулярно відвідує лікарів, приймає ліки та використовує медичні препарати.

Зазначене підтверджується висновком ЛКК Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги №2» Солом'янського району №49 від 18.05.2016 року (а.с. 10); довідкою учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов'язкового медичного профілактичного огляду від 31.08.2017 року (а.с. 11); довідкою учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов'язкового профілактичного огляду від 11.05.2017 року (а.с. 14); довідкою №649 від 28.09.2016 року (а.с. 20); довідкою №0011439 від 26.12.2016 року (а.с. 21); випискою з медичної карти (а.с. 22); результатами аналізів від 31.08.2016 року, від 20.08.2015 року, від 09.08.2016 року (а.с. 27, 28, 29).

Згідно копій фіскальних чеків на придбання ліків, інших медичних препаратів та оплату лабораторних досліджень позивачем було витрачено 4 431,17 грн.

Також, неповнолітня донька ОСОБА_5, потребує систематичного санаторно - курортного лікування, що підтверджується довідкою №163 Центру первинної медико - санітарної допомоги №2 (а.с. 15).

У 2017 році ОСОБА_5, була надана безкоштовна путівка у дитячий спеціалізований санаторій «Затока» з 31.03.2017 року по 14.05.2017 року, що підтверджується копією путівки (а.с. 38). Дитину супроводжували представники Київського міського об'єднання організацій багатодітних до місця відпочинку і назад за рахунок ОСОБА_3, на це було витрачено 570,00 грн. за дорогу та супровід, що підтверджено копією довідки від 10.05.2017 року (а.с. 39).

У зв'язку з плоскостопістю неповнолітня донька ОСОБА_5 потребувала виготовлення індивідуальних устілок та ортопедичного взуття на загальну суму 4 089,00 грн. (а.с. 30-31).

Також, з 11.10.2017 року по 23.10.2017 року неповнолітня ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у дитячі клінічній лікарні №4 з діагнозом вегето - судинна дистонія за гіпотонічним типом, антено - невротичний синдром, хронічний тонзиліт, сколіоз, плоскостопість, деформування жовчного міхура, реактивні зміни печінки. Зазначене підтверджується копіє виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №3808. На лікування дитини, відповідно до медичних призначень були придбані ліки та медичні засоби на суму 616,61 грн., що підтверджується копіями фіскальних чеків.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 у зв'язку із хворобою дитини додатково до звичайних витрат було витрачено 9 706 грн 78 коп.

Батько повинен сплатити половину зазначених коштів, а тому судова колегія вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4 853 грн 39 коп, а тому в частині стягнення додаткових витрат рішення суду першої інстанції повинно бути змінено, зменшено суму додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини з 15 493 грн до 4853 грн 39 коп.

Колегія суддів вважає, що позивач не надала достовірних доказів на підтвердження витрат на санаторно- курортне лікування у м.Трускавці, на встановлення брекетів, оскільки чеки про їх оплату відсутні, крім того, витрати на навчання дитини, на шкільні потреби, на думку суду, є звичайними витратами , яких потребує кожна дитина, а тому витрати на ці потреби не потребують стягнення додаткових сум із платника аліментів, тому в задоволенні решти вимог в цій частині повинно бути відмовлено.

Відповідно до статей 81 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з частиною п'ятою статті 177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 просила стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_2 додаткові витрати на своє утримання та лікування протягом 2016 років в сумі 1882,00 грн.

З виписки із медичної карти №11300, вбачається що позивач ОСОБА_4 хворіла гострим правостороннім пієлонефритом та в період з 17.08.2016 року по 19.08.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Київській міській лікарні швидкої медичної допомоги (а.с. 45), і з 19.08.2016 року по 26.08.2016 року в інституті урології НАМН України, що підтверджується копією виписного епікризу №3643 (а.с. 44).

На лікування та медичні препарати було витрачено 3 772,00 грн., що підтверджується копіями чеків (а.с. 46-48).

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 5 535, 49 грн., із якої утримуються аліменти, має хронічні захворювання, потребує лікування, а відтак, у відповідача відсутня можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка не є непрацездатною, тому підстав задоволення позовних вимог в цій частині, колегія суддів не вбачає.

Позивач не надала суду доказів того, що вона є особою непрацездатною або інвалідом. Тимчасова хвороба та перебування на лікуванні у медичному закладі не є підставою для стягнення повнолітньою працездатною особою коштів на лікування з батька.

За таких обставин колегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норму матеріального права.

Керуючись ст..ст. 367, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року змінити в частині збільшення розміру аліментів, зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 частини з усіх видів доходів до ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 29.09.2017 року і до досягнення повноліття.

Зменшити розмір додаткових витрат на утримання неповнолітної дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з 15 493 грн до 4 853 грн 39 коп.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 додаткових витрат в сумі 1882, 00 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у стягненні з ОСОБА_7 додаткових витрат на утримання ОСОБА_4.

В решті рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, однак, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2018 року.

Головуючий: Судді: