Постанова
Іменем України

03 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 642/468/17
провадження № 61-1858св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,
учасники справи:
позивач військова частина польова пошта НОМЕР_1 ,
відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу військової частини польова пошта НОМЕР_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова, у складі судді Ольховського Є. Б., від 01 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області, у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Піддубного Р. М., Швецової Л. А., від 18 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року військова частина польова пошта НОМЕР_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.
Свої вимоги військова частина польова пошта НОМЕР_1 мотивувала тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді помічника начальника госпіталю начальника фінансово-економічної служби. У період з 01 листопада 2016 року по 02 грудня 2016 року у військовій частині було проведено внутрішній аудит та встановлено ряд порушень чинного законодавства при веденні фінансового господарства, бухгалтерського обліку та фінансової звітності з боку ОСОБА_1 внаслідок незадовільного виконання останнім службових обов`язків, що призвело до переплат грошового забезпечення військовослужбовцям. Сума збитків, завданих державі, склала 15 279,97 грн.
Із урахуванням зазначеного позивач просив позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказану суму, а також вирішити питання щодо відшкодування судового збору.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року позовні вимоги військової частини польова пошта НОМЕР_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь військової частини польова пошта НОМЕР_1 суму матеріальної шкоди в розмірі 4 813, 20 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позов залишено без задоволення.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 4 813, 20 грн, який відповідає місячному грошовому забезпеченню ОСОБА_1 та узгоджується із положеннями пункту 10 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (далі Положення).
Ухвалою Апеляційного суду м. Харкова від 18 жовтня 2017 року апеляційну скаргу військової частини польова пошта НОМЕР_1 відхилено, а рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. Зокрема, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції правильно визначив суму стягнення, виходячи із розміру місячного грошового забезпеченнявідповідача та положень пункту 10 вказаного Положення.

У листопаді 2017 року військова частина польова пошта НОМЕР_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не було правильно встановлено факту завдання відповідачем прямої дійсної шкоди. У відповідності до Положення факт заподіяння прямої дійсної шкоди ОСОБА_1 при неналежному, незадовільному виконанні службових обов`язків на займаній посаді має наслідком відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі.
Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі ЦПК України), що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Судами встановлено, щонаказом № 275 від 19 вересня 2015 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас з посади начальника фінансово-економічної служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
У період з 01 листопада 2016 року по 02 грудня 2016 року у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 було проведено внутрішній аудит діяльності частини. Перевіркою виявлено ряд порушень норм чинного законодавства України при веденні фінансового господарства, бухгалтерського обліку і фінансової звітності, а саме: виявлено збитки, завдані державі внаслідок переплат грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до витягу із аудиторського звіту № 234/1/31/18 від 03 грудня 2016 року внаслідок невиконання в повному обсязі вимог пункту 3.3.2 Положення про фінансове господарство військової частини № 590 з боку ОСОБА_1 щодо дотримання фінансової дисципліни та ощадливого ставлення до державних коштів здійснено переплату грошового забезпечення в сумі 15 279,97 грн.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 160 від 30 грудня 2016 року за шкоду, заподіяну державі незадовільним виконанням службових обов`язків, що призвело до переплат грошових коштів військовослужбовцям, яке відноситься до категорії прямої дійсної шкоди, майора ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності.
Відповідно до довідки № 865 від 25 травня 2017 року, розмір місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з вересня 2014 року по вересень 2015 року складав 4 813,20 грн.
Статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пунктом 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Згідно пункту 3 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.
Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.
Залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність (пункт 8 Положення).
Згідно пункту 10 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, із урахуванням вказаних норм матеріального права, зокрема Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР,правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Судами правильно застосовано до спірних правовідносин вимоги Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, зокрема пункт 10 вказаного Положення.
Судами враховано розмір завданої шкоди і межі відповідальності, належно оцінено дії (бездіяльність) винної особи, за результатами чого правильно застосовано обмежену матеріальну відповідальність та із урахуванням розміру місячного грошового забезпечення відповідача за період з вересня 2014 року по вересень 2015 року стягнуто суму завданих збитків у розмірі 4 813,20 грн.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів погоджується з кінцевими висновками судів попередніх інстанцій. Судами правильно застосовано норми матеріального права та дотримані норми процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 212 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи).
Доводи касаційної скарги та зміст оскаржених судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу військової частини польова пошта НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта