Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 359/3912/15-ц

провадження № 61-19444св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - заступник прокурора Київської області, який діє в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,

відповідачі: Бориспільська районна державна адміністрація, ОСОБА_1, товариство з обмеженою відповідальністю «УкравтоПетрол Дістріб'юшн»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення апеляційного суду Київської області від 07 червня 2017 року у складі колегії суддів: Приходька К. П., Голуб С. А., Таргоній Д. О.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року заступник прокурора Київської області, діючи в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»), звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до Бориспільської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «Укравто Петрол Дістріб'юшн» (далі - ТОВ Укравто Петрол Дістріб'юшн»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - управління Держгеокадастру у Бориспільському районі, про визнання незаконним та скасування розпорядження місцевого органу виконавчої влади, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на цей об'єкт нерухомого майна та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що у постійному користуванні ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»перебуває земельна ділянка площею 70,9831 га для обслуговування існуючих інженерно-технічних об'єктів, яка належить до земель авіаційного транспорту.

Під час розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж цієї земельної ділянки в натурі стало відомо про те, що розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації від 18 лютого 2010 року № 253 був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району.

На підставі цього розпорядження 23 березня 2010 року на ім'я ОСОБА_1 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Межі спірної земельної ділянки повністю накладаються на межі земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», право на яку у встановленому порядку не було припинено. Вказані землі використовувались для розміщення об'єктів повітряного транспорту, а тому не підлягають передачі у приватну власність.

Крім того, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25 червня 2013 року № 1494 відчужив вказану земельну ділянку у власність ТОВ «Укравто Петрол Дістріб'юшн».

Посилаючись на вищевикладені обставини, заступник прокурора Київської області просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації від 18 лютого 2010 року № 253 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га, у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий 23 березня 2010 року на ім'я ОСОБА_1

Скасувати рішення від 25 червня 2013 року № 3413147 про державну реєстрацію за ТОВ «УкравтоПетрол Дістріб'юшн» права власності на земельну ділянку площею 2,00 га, з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району.

Витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Укравто Петрол Дістріб'юшн» на користь державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» земельну ділянку площею 2,00 га, з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації від 18 лютого 2010 року № 253 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га, у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий 23 березня 2010 року на ім'я ОСОБА_1

Скасовано рішення від 25 червня 2013 року № 3413147 про державну реєстрацію за ТОВ «Укравто Петрол Дістріб'юшн» права власності на земельну ділянку площею 2,00 га, з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району.

Витребувано з чужого незаконного володіння ТОВ «Укравто Петрол Дістріб'юшн» на користь ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» земельну ділянку площею 2,00 га, з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району.

Рішення районного суду мотивовано тим, що спірна земельна ділянка площею 2,00 га була передана у власність ОСОБА_1 з порушенням частини четвертої статті 84 ЗК України, тому оскаржуване розпорядження Бориспільської РДА та державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі якого він був виданий, є незаконним та підлягають скасуванню. Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірна земельна ділянка перейшла у власність ТОВ «Укравто Петрол Дістріб'юшн» незаконно та підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння відповідача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 07 червня 2017 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову заступника прокурора Київської області відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що передачу спірної земельної ділянки площею 2,00 га у власність ОСОБА_1 було проведено без порушень частини п'ятої статті 116 та частини четвертої статті 84 ЗК України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

У червні 2017 року ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 07 червня 2017 року та залишити в силі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неправильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню. Не враховано, що спірна земельна ділянка відповідно до положень пункту «а» частин першої, другої статті 72 ЗК України належить до земель авіаційного транспорту, право користування якою ДП ««Міжнародний аеропорт «Бориспіль» не припинено. Розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації від 18 лютого 2010 року № 253 та виданий на підставі нього державний акт на право власності на земельну ділянку від 23 березня 2010 року серії НОМЕР_1 суперечить частині п'ятій статті 116 ЗК України та порушує право позивача на користування земельною ділянкою.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним нормам процесуального права судові рішення не відповідають з огляду на таке.

Судом установлено, що 19 липня 2002 року Бориспільська районна державна адміністрація видала Державному міжнародному аеропорту «Бориспіль» державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 70,9831 га під існуючу забудову (інженерно-технічні об'єкти) серії НОМЕР_4.

Наказом Міністра транспорту та зв'язку України від 25 жовтня 2006 року № 1023 найменування Державний міжнародний аеропорт «Бориспіль» було змінено на ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації від 18 лютого 2010 року № 253 був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області (а. с.16-17, т.1).

23 березня 2010 року на ім'я ОСОБА_1 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_5.

Згідно з копією листа в. о. директора ДП «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 17 вересня 2014 року № 01-13/547 земельна ділянка площею 70,9831 га зменшена за рахунок наявної в державному земельному кадастрі інформації про надання в приватну власність двох земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_6 (а. с. 19, т. 1).

25 червня 2013 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Укравто Петрол Дістріб'юшн» договір купівлі-продажу (а. с. 182-186 т. 1), згідно з яким він відчужив спірну земельну ділянку у власність товариства.

Згідно з копією довідки в. о. начальника управління Держгеокадастру у Бориспільському районі від 24 листопада 2016 року № 02-27/2997, земельна ділянка площею 2,00 га, яка була приватизована ОСОБА_1 та відчужена ним у власність ТОВ «Укравто Петрол Дістріб'юшн», в Національній кадастровій системі представлена як рілля (графа 05).

На підставі договору купівлі-продажу від 25 червня 2013 року було прийнято рішення № 3413147 про державну реєстрацію за ТОВ «Укравто Петрол Дістріб'юшн» права власності на земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що копія листа в. о. директора ДП «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 17 вересня 2014 року та копія технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» під існуючою забудовою є неналежними доказами у розумінні частини першої статті 58 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), оскільки жодним чином не підтверджують того, що межі спірної земельної ділянки площею 2,00 га, накладаються на земельну ділянку площею 70,9831 га.

Відповідно до статті 92 Земельного кодексу (далі - ЗК) України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

Відповідно до статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються, між іншим, на землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Статтею 20 цього Кодексу передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії, а також зміна цільового призначення земель проводиться на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до статті 67 ЗК України до земель транспорту належать землі, надані підприємствам, установам та організаціям залізничного, автомобільного транспорту і дорожнього господарства, морського, річкового, авіаційного, трубопровідного транспорту та міського електротранспорту для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту і розвитку об'єктів транспорту. Згідно зі статтею 72 ЗК України зокрема до земель авіаційного транспорту належать землі під: аеропортами, аеродромами, відокремленими спорудами (об'єктами управління повітряним рухом, радіонавігації та посадки, очисними та іншими спорудами), службово-технічними територіями з будівлями та спорудами, що забезпечують роботу авіаційного транспорту.

Відповідно до статті 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для, зокрема, визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок.

Виходячи зі змісту статей 67, 72, 84 ЗК України землі під об'єктами державної власності повітряного транспорту, а саме: аеропортами, аеродромами, відокремленими спорудами (об'єктами управління повітряним рухом, радіонавігації та посадки, очисними та іншими спорудами), службово-технічними територіями з будівлями та спорудами, що забезпечують роботу авіаційного транспорту, та надані підприємствам авіаційного транспорту для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту і розвитку об'єктів транспорту, належать до земель державної власності і не можуть передаватись у приватну власність.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки та також указано, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог частини першої, третьої статті 125 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Судами у порушення вимог статей 212-214, 303, 316 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) не встановлено чи виникло у ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» право постійного користування земельною ділянкою площею 70,9831 га на підставі, виданого 19 липня 2002 року Бориспільською районною державною адміністрацією, акта на право постійного користування. Зокрема, суди не перевірили чи було встановлено межі земельної ділянки площею 70,9831 га з урахуванням положень статті 125 ЗК України та чи накладаються вони на межі земельної ділянки ОСОБА_1 площею 2,00 га, кадастровий номер НОМЕР_5.

Відповідно до частини першої статті 143 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Таким чином судова експертиза призначається у разі потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Відповідно до п.6.1 Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (далі - Інструкція), основними завданнями земельно-технічної експертизи є: визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо); визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об'єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації; визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; визначення можливості розподілу (порядку користування) земельними ділянками, розробка варіантів їх розподілу (порядку користування); визначення можливих варіантів підходу та проїзду до земельних ділянок, встановлення земельного сервітуту.

Таким чином, апеляційний суд обставини у справі належним чином не встановив, вищевказаних положень закону не врахував, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Неможливо також погодитись із рішенням суду першої інстанції, оскільки суд не обговорив питання призначення у справі судової земельно-технічної експертизи, доводів прокурора не перевірив, рішення ґрунтуються на припущеннях, що суперечить частині четвертій статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи).

Рішення судів першої та апеляційної інстанції не можуть вважатися законними та обґрунтованими та відповідно до положень статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Київської області від 07 червня 2017 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані судові рішення втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило