Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

секретаріБурячек О.В.,

учасники справи:

представник позивача - адвокат Малишев О.В.,

відповідач - не з'явився,

третя особа - не з'явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Печерська районна у місті Києві державна адміністрація про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, звертаючись до суду, просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути судові витрати у розмірі 704,80 грн.

26 липня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

05 жовтня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого розгляду справи та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача - Малишев О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві пояснив, що з 01.12.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 02.07.2013 року у сторін народилася спільна дитина: дочка- ОСОБА_4. Рішенням Веселівського районного суду Запоріжської області від 13.08.2013 року у справі 3313/1122/13-ц при державній реєстрації народження дитини визначено їй прізвище - «ОСОБА_4», імя - «ОСОБА_4», по-батькові - «ОСОБА_4». Рішенням Веселівського районного суду Запоріжської області від 14.10.2013 року у справі 3313/1122/13 ухвалено рішення, яким з стягнуто ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітної плати, або іншого доходу до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.09.2013 року. Позивач всі питання щодо виховання дочки вирішує самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина не знає його як свого батька, не має до нього родинних почуттів. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Позивач вважає, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїх обов'язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, що дають підстави позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, процесуальним правом подати відзив на позов не скористався.

Представник третьої особи - Печерської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника третьої особи, Висновок органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 від 19.10.2018 року № 105/01-2136/В-140 підтримує в повному обсязі.

На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності , суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 01.12.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї (актовий запис 2180), який рішенням Веселівського районного суду Запоріжської області від 13.08.2013 року розірвано.(а.с. 16, 23-24).

Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 28 серпня 2013 року (актовий запис №2062), батьками дитини записані в графі батько - «ОСОБА_3», мати - «ОСОБА_2».(а.с.18).

Рішенням Веселівського районного суду Запоріжської області від 13.08.2013 року при державній реєстрації народження дитини визначено їй прізвище - «ОСОБА_4», імя - «ОСОБА_4», по-батькові - «ОСОБА_4».(а.с. 23-24).

Рішенням Веселівського районного суду Запоріжської області від 14.10.2013 року ухвалено рішення, яким з стягнуто ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітної плати, або іншого доходу до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.09.2013 року (а.с.25-26).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв'язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При цьому, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Згідно Висновку Органу опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.10.2018 року № 105/01-2136/В-140, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з тим, що він ухиляється від виховання та утримання дитини.

Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

В свою чергу свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що позивач всі питання щодо виховання дочки вирішує самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина не знає його як свого батька, не має до нього родинних почуттів. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, малолітня ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю ОСОБА_2, яка самостійно займається вихованням дитини, забезпечує дитині належні умови для її повноцінного розвитку, дитина перебуває на повному її утриманні, в свою чергу відповідач, як батько дитини, самоусунувся від виховання дитини, не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, відповідач не скористався правом подати відзив на позов та докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає доведеним обставини ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, який самоусунувся від виховання та спілкування з дитиною, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає разом з матір'ю, та ураховуючи інтереси малолітньої дитини, що у сукупності дає підстави позбавити батьківських прав батька дитини, з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідач, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлений права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Печерська районна у місті Києві державна адміністрація про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місце знаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат суд присуджує стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 19, 150, 164, 165, 168, 169, 180-184 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133,141, 259, 263-265, 273, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Печерська районна у місті Києві державна адміністрація про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Дніпропетровськ, громадянина України, батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Києва, громадянки України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ст. 284 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я: