Справа № 635/6884/18
Провадження № 2-о/635/214/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді О.М. Пілюгіної

за участю секретаря Письменної В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Харківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою та просить встановити факт, що має юридичне значення, що він ОСОБА_1 , 1971 року народження, постійно, безвиїзно проживав на території України з народження по теперішній час.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хорошеве, Харківського району, Харківської області. З 1978 по 1988 роки навчався в Хорошівській загальноосвітній школі, з 04 липня 1989 року по 11 грудня 1989 року працював на Харківському машинобудівному заводі ім. Ф.Е. Дзержинського і звільнений у зв`язку із призовом до лав Радянської Армії. Проходив строкову службу з 21 грудня 1989 року по 07 грудня 1991 року, зокрема в період з 24 травня 1990 року по 09 грудня 1991 року у військовій частині № НОМЕР_1 , місцем дислокації м. Житковичи, Гомельської області, Білорусь. З 20 січня 1992 року по 08 квітня 1992 року працював на Малому підприємстві Виробнича фірма «Фенікс», м. Харків. Відповідно до пунктів 1,2 ч. 1 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали та території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (03.11.1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Отже заявник не з власної волі не має підтвердження про постійне проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або постійне проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Після звільнення з армії з грудня 1991 року по сьогоднішній день постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дружиною ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_3 . Встановлення факту проживання на території України дозволяє в майбутньому реалізувати право на отримання громадянства та паспорта громадянина України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі.

Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у заяві.

Представник заінтересованої особи Олійник Ю.В. в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість та вказав, що відповідно до наданих документів заявник в період з 24 травня 1990 року по 09 грудня 1991 року не перебував на території України тому просив у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши докази по справі приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Статтею 315 частина 1 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до частини 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч. 1 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є:
1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України;
2) особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (03.11.1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;
З) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України.
4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.
Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.
Відповідно до архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації № 1/3-3179 від 09 квітня 2018 року, за архівними документами, рядовий ОСОБА_1 проходив військову службу в частині НОМЕР_1 , зарахований до списку особового складу з 24 травня 1990 року Наказом № 105 від 24.05.1990 року (прибув з військової частини НОМЕР_2 ), виключений зі списків особового складу частини з 09 грудня 1991 року наказом № 261 від 09 грудня 1991 року у зв`язку зі звільненням в запас по закінченні строку служби. Дислокація військової частини НОМЕР_1 за 1990-1991 роки: м. Житковичи, Гомельської області, Білорусь.

Заявником в якості доказів суду надані копії наступних документів:

- свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хорошево Харківського району Харківської області;

- паспорта громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік (зразка 1974 року) на ім`я ОСОБА_1 , що виданий 23 травня 1989 року Відділом внутрішніх справ Червонозаводського райвиконкому м. Харкова;

- довідку про присвоєння 19.08.1999 року ОСОБА_1 ідентифікаційного номеру НОМЕР_3 ;

- атестат про середню освіту, військовий квиток, трудову книжку на ім`я ОСОБА_1 ;

- паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 ;

- свідоцтва про укладення 20 червня 1992 року шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 ;

- свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , батьком якої записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 .

Аналізуючи доводи заявника та надані докази суд приходить до висновку, що вимоги про встановлення факту постійного, безвиїзного проживання заявника на території України з народження по теперішній час задоволенню не підлягають оскільки у судовому порядку підлягають встановленню тільки факти, що мають юридичне значення, а встановлення вказаного факту - юридичного значення не має, оскільки не є підставою для набуття заявником громадянства України відповідно до положень ч. 1 Закону України «Про громадянство України», тому, що він в період з 24 травня 1990 року по 09 грудня 1991 року на території України не перебував.

Також суд враховує, що заявник до належних компетентних органів Управління Державної міграційної служби України не звертався, не надав доказів, що йому після повернення в Україну 09 грудня 1991 року після звільнення з військової служби відмовлено у внесенні напису "громадянин України" у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України і в судовому засіданні відмовився від пояснень з цього приводу.
Враховуючи, що вимоги заявника не ґрунтуються на нормах закону, тому суд повністю відмовляє в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.
Судові витрати понесені заявником суд на підставі п. 7 ч. ст. 294 ЦПК України відносить за його рахунок.

Керуючись ст.ст. 4, 263-265, 293, 294, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення повністю відмовити.

Судові витрати понесені ОСОБА_1 віднести за його рахунок.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Харківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Дніпровська, 251.

Повний текст складений 29 грудня 2018 року.

Суддя О.М. Пілюгіна