Справа №520/8977/14-ц
Провадження №2/521/1130/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №05/01/2008/804-К/39 від 21.01.2008 року,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні вказаного складу суду знаходилася на розгляді цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №05/01/2008/804-К/39 від 21.01.2008 року.

В обґрунтування позову представник ПАТ КБ «Надра» вказує, що 21 січня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» з однієї сторони, та ОСОБА_1 з іншої сторони, був укладений кредитний договір №05/01/2008/804-К/39, відповідно до умов якого банк надає позичальникові кредит у розмірі 126 630,00 доларів США.

Однак, як зазначає представник банку, не зважаючи на взяті на себе зобовязання, ОСОБА_1 в порушення умов укладеного договору суму кредиту не повертає та проценти не сплачує, у звязку з чим представник банку звернувся з даним позовом до суду, заявляючи вимоги про солідарне стягнення з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» суми заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 96 601,59 доларів США, що за куррсом НБУ складає 896 684,94 гривень, та сплачених судових витрат у розмірі 3 654,00 гривень.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скористались правом подачі відзиву на позовну заяву та, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, просили суд відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що банк не надавав відповідачам валютних коштів, відповідач ОСОБА_1 отримав кошти, за які розрахувався правочином, тобто іпотекою. Також представник відповідачів звертав увагу суду на те, що позивачу не було надано права на здійснення розрахунку заборгованості із урахуванням облікової ставки для іноземної валюти.

Представник ПАТ КБ «Надра» у відкрите судове засідання не зявився, але від особи надійшла заява про підтримання позову ПАТ КБ «Надра» у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не зявилася, повідомлялася судом про розгляд даної цивільної справи належним чином, причини неявки суду не відомі.

Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що 21 січня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» з однієї сторони, та ОСОБА_1 з іншої сторони, був укладений кредитний договір №05/01/2008/804-К/39, відповідно до умов якого банк надає позичальникові кредит у розмірі 126 630,00 доларів США для придбання житла із відсотковою ставкою за користування кредитом 12,89% щомісячно відповідно до графіку сплати на залишок заборгованості.

У якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 21 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки квартири, що знаходиться аз адресою: АДРЕСА_1.

У якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 21 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Проте, як свідчить представник банку, в порушення вимог кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 умови договору не виконує, кредит не повертає, проценти не сплачує у встановлені сторонами строки на умовах, визначених договором кредиту.

Відповідач ОСОБА_1 звертався до суду із позовною заявою до ПАТ КБ «Надра» про визнання частково недійсним кредитного договору №05/01/2008/840-К/39 від 21 січня 2008 року.

Однак, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року залишено без змін.

Як вбачається із матеріалів справи, вищевказане судове рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 82 ч.ч.1,3,4 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Надаючи виниклим між сторонами по справі належну правову оцінку, суд зазначає, що згідно із ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, за якою зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

У силу ст. 1054 ч.ч.1,2 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст. 1055 ч.ч.1,2 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до положень ст. 1054 ч.2 ЦК України, судом звернуто увагу на наступне. Згідно із ст. 1046 ч.1 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З урахуванням даних норм закону та на підставі встановлених фактів по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Однак, відповідач ОСОБА_3 не виконує відповідного грошового зобовязання.

Відповідно до положень ст. 1049 ч.ч.1,3 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказує ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У силу ст. 536 ч.ч.1,2 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як наводить ст. 612 ч.1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ч.1 ЦК України, особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі викладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позичальник ОСОБА_1 прострочив виконання зобовязання з повернення суми кредиту та процентів за правочином.

Згідно із ст. 625 ч.ч.1,2 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як наводить ст. 534 ч.1 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобовязання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Так, згідно з ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Заявляючи та обґрунтовуючи позовні вимоги, сторона позивача виходить з розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 13 березня 2014 року, за яким загальна сума боргу ОСОБА_1 становить 96 601,59 доларів США, що за курсом НБУ становить 896 684,94 гривень, яка складається з наступного: 72 460,50 доларів США, що дорівнює 672 600,10 гривень заборгованість за кредитом; 7 062,02 доларів США, що дорівнює 65 551,79 гривень заборгованість по відсотках; 4 188,14 доларів США, що дорівнює 38 875,57 гривень, - пеня; 12 890,93 доларів США, що дорівнює 119 657,48 гривень - штрафи.

Тому, представник банку у своїй позовній заяві вбачає обґрунтованим стягнути солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь банку заборгованість у загальному розмірі 96 601,59 доларів США, що дорівнює 896 684,94 гривень.

Проте, перевіряючи обґрунтованість вимог банку в частині стягнення пені та штрафних санкцій, суд звертає увагу на наступне.

23 липня 2013 року предмет іпотеки був відчужений та відповідно договір іпотеки був припинений.

Згідно із ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Проте, згідно із ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу.

При цьому ст.4 зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Облікова ставка Національного банку - один з монетарних інструментів, за допомогою якого Національний банк установлює для суб'єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів на відповідний період і є основною процентною ставкою, яка залежить від процесів, що відбуваються в макроекономічній, бюджетній сферах та на грошово-кредитному ринку України (п.1.1 Положення про процентну політику Національного банку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.08.2004 р.№389).

Отже, Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" максимальний розмір пені пов'язується із розміром облікової ставки Національного банку України, однак, Національний банк під час визначення облікової ставки враховує фактори, які можуть вплинути на вартість коштів у національній валюті України.

Виходячи із цього, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов'язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти. Таке право не надано й іншим комерційним банкам, а отже й Відповідачу. Також Відповідачу жодним нормативно-правовим актом, не надане право здійснювати перерахунок з одної валюти в іншу і вже по іншій нараховувати пеню.

З приведеного вище аналізу досліджених судом відомостей сукупно випливає, що існує законне підґрунтя для часткового задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та за даним спором солідарному стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 672 600,10 гривень, сума заборгованості за відсотками у розмірі 65 551,79 гривень. У задоволенні інших вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд вбачає доцільним відмовити.

Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути у рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 3 654,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, п.п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №05/01/2008/804-К/39 від 21.01.2008 року, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 672 600,10 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" суму заборгованості за відсотками у розмірі 65 551,79 гривень.

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" суму оплаченого судового збору у розмірі 3 654,00 гривень.

У задоволенні інших вимог Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні відомості про сторін згідно із статтею 265 ч.5 п.4:

Позивач: ПАТ КБ «Надра» місцезнаходження: 04655, м. Київ, вул. Артема, 15, .

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: 65000, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Селекційна, 54, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя: ОСОБА_4