печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Литвинової І.В.,

при секретарі - Чепізі Є.І.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Кобзар Ю. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом про захист його прав як споживача шляхом стягнення з банку-відповідача пеню у розмірі 3 % за кожний день прострочення на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період від 20 травня 2015 року по 05 березня 2017 року за договорами № SAMDN1229 від 17 липня 2007 року на суму у розмірі 59 040 Євро, № SAMDN0525 від 18 листопада 2013 року на суму у розмірі 679 311, 09 доларів США та № SAMDN0723 від 18 листопада 2013 року - 599 391, 99 доларів США, посилаючись на неналежне виконання фінансових послуг відповідачем і відповідальність, передбачену частиною п'ятою статті 10 вказаного Закону /а. с. 2-5, /.

Ухвалою судді від 15 червня 2017 року у справі відкрито провадження /а. с. 12/.

На підставі норми пункту 9 частини першої Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15 грудня 2017 року), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні 26 лютого 2018 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, а саме їх фактичного зменшення до сум, розрахованих згідно з пунктом 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України, і, відповідно, просив суд стягнути з відповідача 32850 Євро та 711 463, 54 долари США /а. с. 70-71/.

Представник відповідача 26 лютого 2018 року подала відзив на позовну заяву, у якому позов не визнала, посилаючись на те, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без врахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, заперечуючи, також вказала, що банківський вклад не є ані роботою, ані продажем товару у сенсі положень визначених Законом України «Про захист прав споживачів», тому застосування цього Закону є безпідставним, а також просила суд застосувати наслідки спливу позовної давності. При цьому також вказала, що споживач має право на отримання пені від суми процентів, а не від вкладу та процентів разом /а. с. 74-78/.

У підготовчому судовому засіданні 26 березня 2018 року представником позивача подано суду для прийняття до розгляду заяву про зменшення позовних вимог, а саме про стягнення за період від 08 червня 2016 року до 08 червня 2017 року суми штрафних санкцій, з врахуванням зміни періоду нарахування у вигляді пені у розмірі 3% від вартості послуги за кожен день прострочення виконання зобов'язання та валюти, а саме 19 562 132, 93 грн /а. с. 114-115, 116/.

Також у підготовчому судовому засіданні 26 березня 2018 року представником відповідача було подано суду відзив на згадувану заяву представника позивача про зменшення позовних вимог, у якому, заперечуючи позов, вказала, що у позивача відсутні підстави для стягнення пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення за період протягом якого органами державної виконавчої служби здійснювалося виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року, а, окрім того, суми, які, на думку позивача, підлягають стягненню, є неспівмірними з сумою, яка була стягнута за депозитним вкладом та нарахованими процентами /а. с. 119-122/.

Ухвалою судді від 26 березня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті /а. с. 125/.

23 серпня 2018 року у судовому засіданні представник позивача подав відповідь на відзив та відзив на заяву про зменшення позовних вимог, обґрунтовуючи свою думку постановами Верховного Суду України та Верховного Суду, а представник відповідача - заперечення на відповідь сторони позивача, на які представник позивача також надав письмові пояснення /а. с. 130-132, 162-165, 181-183/.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову, посилаючись на доводи, викладені у відзивах на позовну заяву.

Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

17 липня 2007 року сторонами укладено договір № SAMDN1229 банківського вкладу, згідно якого сума вкладу складає 3 000 Євро, строк повернення вкладу - 17 липня 2008 року, з можливою пролонгацією; виплата процентів, нарахованих на вклад за ставкою 7,7 % річних, здійснюється згідно з умовами договору.

18 листопада 2013 року сторонами було укладено договір № SAMDN0525 банківського вкладу, згідно якого сума вкладу складає 34 517, 84 дол. США, строк повернення вкладу - 18 лютого 2014 року з можливою його пролонгацією; виплата процентів, нарахованих на вклад за ставкою 6,5 % річних, здійснюється згідно з умовами договору.

18 листопада 2013 року сторонами укладено договір № SAMDN0723 банківського вкладу, згідно якого сума вкладу складає 30 456, 91 дол. США, строк повернення вкладу - 18 лютого 2014 року з можливою його пролонгацією; виплата процентів, нарахованих на вклад за ставкою 6,5 % річних, здійснюється згідно з умовами договору.

Навесні 2014 року позивач в зв'язку з припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим рахунки позивача були заблоковані відповідачем.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року у справі 757/672/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», присуджено стягнення з банку за договором банківського вкладу № SAMDN1229 від 17 липня 2007 року грошові кошти в розмірі 3 255,61 Євро, що еквівалентно 82 008, 82 грн; за договором банківського вкладу № SAMDN0525 від 18 листопада 2013 року грошові кошти в розмірі 37 056, 08 доларів США, що еквівалентно 819 680, 49 грн; за договором банківського вкладу № SAMDN0723 від 18 листопада 2013 року грошові кошти в розмірі 32 696, 53 доларів США, що еквівалентно 723 247, 24 грн та суму судового збору в дохід держави у розмірі 3 654, 00 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини, встановлені рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року у справі № 757/672/15-ц, не потребують доказування при розгляді даної справи.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення.

Згідно із частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті, окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання.

Крім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку про поширення положень Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносин.

Зазначені правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16 та від 01 червня 2016 року у справі № 2558цс15.

Як вбачається, процентна ставка по договору № SAMDN1229 від 17 липня 2007 року становить 7,7 % річних, відповідно вартість послуги за один день становить 0,02109589 % від суми вкладу (7,7:365).

За курсом Національного банку України (Євро до грн.) станом на 29 травня 2016 року - 28,03 грн, тому сума грошового зобов'язання за договором - 3000,00 Євро складає 84 090,00 грн.

3 % вартості послуги за 365 днів (період від 29 травня 2016 року до 29 травня 2017 року) за договором банківського вкладу становить 194, 24 грн, виходячи із (0,02109589 % х 3 % х 84 090, 00 грн х 365 днів).

Процентна ставка по договору № SAMDN0525 від 18 листопада 2013 року становить 6,5 % річних, відповідно вартість послуги за один день становить 0,01780821 % від суми вкладу (6,5:365).

За курсом Національного банку України (долар США до грн.) станом на 29 травня 2016 року - 25, 10 грн, тому сума грошового зобов'язання за договором - 34 517, 84 доларів США, що складає станом на 29 травня 2016 року - 866 397, 78 грн.

3 % вартості послуги за 365 днів (період від 29 травня 2016 року до 29 травня 2017 року) за договором банківського вкладу становить 1 689, 47 грн, виходячи із (0,01780821 % х 3 % х 866 397, 78 грн х 365 днів).

Процентна ставка по договору № SAMDN0723 від 18 листопада 2013 року становить 6,5 % річних, відповідно вартість послуги за один день становить 0,01780821 % від суми вкладу (6,5:365).

За курсом Національного банку України (долар США до грн.) станом на 29 травня 2016 року - 25, 10 грн, тому сума грошового зобов'язання за договором - 30 456, 91 доларів США, що складає станом на 29 травня 2016 року - 764 468, 44 грн.

3 % вартості послуги за 365 днів (період від 29 травня 2016 року до 29 травня 2017 року) за договором банківського вкладу становить 1 490, 72 грн, виходячи із (0,01780821% х 3 % х 764 468, 44 грн х 365 днів).

Аналогічна формула застосована Верховним Судом до спірних правовідносин у справі № 61-5543св18 та викладена у постанові від 21 лютого 2018 року, що, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, перевіривши правильність розрахунків, наданих представниками сторін, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, встановлена частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у загальному розмірі 3 374, 43 грн (194,24 грн +1689,47 грн +1490,72 грн) за період у межах, передбачених пунктом 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України, а саме від 29 травня 2016 року до 29 травня 2017 року - за дванадцять місяців до дати звернення із позовом до суду.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, шостої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а з врахування того, що в силу частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави сума, пропорційно до задоволеної частини позову, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік».

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст. ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст. ст. 1-16, 258, 526, 549, 611 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»,

ст. ст. 1, 2, 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність»,

ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,

ст. ст. 1-18, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,

суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення штрафних санкцій - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_3 (1955 року народження, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пеню в розмірі 3 374 грн 43 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 28 серпня 2018 року

Головуючий І. В. Литвинова