РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року Шевченківський районний суд Харківської області в складі:

гол-чого судді Стеганцова С.М.,

за участю секретаря Реуцької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Шевченкове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

08 жовтня 2018 року позивач по справі звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з вказаним позовом, яким просить суд розділити майно подружжя, виділивши їй 1/ 2 частину будинку № 27 по вул. Д.Лучицького в смт Шевченкове Харківської області та господарчих будівель, а також виділивши ОСОБА_2 іншу 1/ 2 частину цього ж будинку.

В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1994 року, який мають намір розірвати. За час шлюбу сторони збудували житловий будинок № 27, розташований по вулиці Д.Лучицького в смт Шевченкове Харківської області. Право власності на зазначений будинок було зареєстровано на імя відповідача ОСОБА_2.

На даний час позивач бажає скористатися своїм правом в спільному майні подружжя, визнавши за собою свою 1/ 2 частку, майна.

У судовому засіданні позивач підтвердила позовні вимоги та наполягала на задоволенні позову.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти позову, так як майно сторонами було набуте під час шлюбу.

Суд заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобовязані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з відповідачем по справі ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ВЛ № 277161 від 12.11.1994 року (а.с.4).

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2018 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією відповідного рішення в матеріалах справи (а.с.33).

За час перебування сторін у шлюбі вони збудували житловий будинок № 27, розташований по вул. Д.Лучицького в смт Шевченкове Харківської області.

Право власності на зазначений будинок було зареєстровано на імя відповідача ОСОБА_2, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17.12.1997 року (а.с.10), а також копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с.11,12).

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма права, передбачена ст. 60 СК України, створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності і це означає, що вище перелічене майно - є спільним сумісним майном подружжя.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, одержані одним із подружжя.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

В суді встановлено, що право власності на будинок № 27, розташований по вулиці Д.Лучицького в смт Шевченкове Харківської області зареєстровано на ОСОБА_2 згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17.12.1997 року, тобто будинок зареєстровано за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Статтею 71 СК України передбачено способи та порядок поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності.

Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81 259, 263-265 ЦПК України,

ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/ 2 частину будинку та господарчих будівель, розташованих по вул. Д. Лучицького № 27 в смт Шевченкове Харківської області, як частину спільно нажитого майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/ 2 частину будинку та господарчих будівель, розташованих по вул. Д. Лучицького № 27 в смт Шевченкове Харківської області, як частину спільно нажитого майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_3, судовий збір в розмірі 704, 80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду, або через Шевченківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 26.12.2018 року.

Суддя Шевченківського

районного суду: ОСОБА_4