Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1192/18 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 52 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №278/1192/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позову зазначала, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають двоє дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської облшасті від 18 вересня 2015 шлюб між нею та відповідачем розірвано, а доньки залишені на її вихованні. Вони вже тривалий час проживають окремо, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей, зокрема, не виявляє бажання брати участь у їхньому вихованні, не допомагає у навчанні, не цікавиться їхнім життям. Вказала, що зверталася до опікунської ради при Новогуйвинській селищній раді Житомирського району Житомирської області з приводу надання висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дітей, однак отримала відповідь про те, що вони спочатку мають бути направлені на соціальні дослідження до соціальних служб для визначення бажання дітей щодо спілкування з батьком. Не дочекавшись висновків соціальних досліджень, виконком Новогуйвинської селищної ради відмовив у задоволенні заяви про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, порекомендувавши вирішити дане питання в судовому порядку. Під час винесення даного рішення не були враховані характеристики дітей з місця навчання, які свідчать про те, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Враховуючи вищевикладене просила, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. Судом першої інстанції не зроблено висновку чи є достатньо обгрунтованим висновок органу опіки та піклування та чи відповідає він інтересам дитини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишено на вихованні матері.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, по 500 грн на кожну дитину щомісячно до їх повноліття, починаючи з 22 вересня 2015 року.

Відповідно до характеристики ОСОБА_2 складеною 22 травня 2017 року Озерненською гімназією Житомирського району Житомирської області батько справами доньки протягом трьох років не цікавиться.

З характеристики ОСОБА_3 від 28 вересня 2017 року №264 складеною Озерненською гімназією Житомирського району Житомирської області вбачається, що батько не приділяє належної уваги вихованню і навчанню дочки, не відвідує батьківські збори, не цікавиться особистим життям своєї дитини.

Як вбачається з висновку опікунської ради Новогуйвинської селищної ради Житомирського району № 7 від 17 жовтня 2017 року, враховуючи те, що батько дітей ОСОБА_2 сплачує аліменти і хоче приймати участь у вихованні дітей, дійшла висновку провести соціальні дослідження на предмет бажання спілкування дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2

Рішенням виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 109 від 24 жовтня 2017 року, заслухавши інформації голови опікунської ради та розглянувши висновок опікунської ради № 7 від 17 жовтня 2017 року, приймаючи до уваги недостатність даних про неприйняття батьком участі у вихованні та утриманні дітей, сплату ним аліментів та бажання приймати участь у вихованні дітей, вирішино відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2

В матеріалах справи наявні висновки щодо психоемоційного стану ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зроблені Житомирським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, в яких зроблено припущення, що у дійтей в ситуації з батьком сімейний стан носить негатив, що погано впливає на психоемоційний стан дітей.

ОСОБА_1 звертаючись до суду із даним позовом, як на підставу позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 вказувала про те, що відповідач ухиляється від виконання обов?язків з виховання дітей.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно роз?яснень викладених в п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із змінами та доповненнями, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, разом з тим, судом першої інстанцій не встановлено обставини, які є беззаперечними підставами для позбавлення батьківських прав.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що батько дітей виявляє бажання у спілкуванні з дітьми та сплачує аліменти на їх утримання.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин, відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 11 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді