1Справа № 335/9478/17 2/335/212/2018

12 грудня 2018 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у якому вказує наступне.
23 листопада 2012 року помер його батько, ОСОБА_3. Після смерті батька позивача ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, бул. Шевченко, 62.
На підставі заяви позивача про прийняття спадщини, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального ОСОБА_4 була заведена спадкова справа № 28/2012. Однак, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 04.08.2017 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом.
Відмова приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мотивована тим, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказаний обєкт нерухомого майна виникло після смерті спадкодавця ОСОБА_3 Вказана постанова нотаріуса є обґрунтованою та він її не оскаржував.
ОСОБА_1 вважає, що оскільки він позбавлений можливості оформити спадщину через нотаріальну контору, він вимушений звернутись до суду.
На підставі викладеного позивач просить визнати за ним право власності на 1/3 частину крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, бул. Шевченка, буд. 62, загальною площею 239,7 м. кв. у порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3, який помер 23 листопада 2012 року, припинивши право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину даної крамниці.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2018 року закрито підготовче провадження по вказаній справі та призначено до судового розгляду.
В судове засідання позивач та його представник не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності його представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи позивач не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Представником відповідача наданий відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.08.2017, якою відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 06.07.2017 та зупинено виконання даного рішення. Наполягав на тому, що є неможливим вирішення питання щодо визначення частки у нерухомому майні, оскільки у разі задоволення касаційною інстанцією касаційної скарги ОСОБА_2 за ним підлягає визнанню право власності на 1/3 частину крамниці продовольчих та непродовольчих товарів, замість 1/6 як на цей час.
За таких обставин, судом у судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів на підставі статей 280, 281 ЦПК України.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, у тому числі засвідчену копію спадкової справи № 28/2012, відкритої 27 листопада 2012 року після смерті ОСОБА_3, який помер 23.11.2012, суд встановив наступне.
23 листопада 2012 року помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 249783 від 26.11.2012, виданим Міським відділом ДРАЦС реєстраційної служби ЗМУЮ. Після батька позивача ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 62.
На підставі заяви позивача про прийняття спадщини, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального ОСОБА_4 була заведена спадкова справа № 28/2012 після ОСОБА_3, який помер 23.22.2012. Однак, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 04.08.2017 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом.
З копії спадкової справи № 28/2012, наданої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, судом встановлено, що крім позивача спадкоємцем після ОСОБА_3 є його дружина та мати позивача ОСОБА_5, проте вона заявою від 22.05.2013 відкликала подану нею заяву про прийняття спадщини, яка надійшла 20.05.2012, зареєстровану за № 14, спадкова справа № 28/2012, та відмовилась від належної їй спадщини, яка залишилась після померлого 23.11.2012 чоловіка ОСОБА_3 на користь позивача. Іншим спадкоємцем, який прийняв спадщину, є брат позивача ОСОБА_2, відповідач у даній справі.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Нормами ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Враховуючи наведене, як спадкоємець першої черги спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач має право на спадкування 1/3 частини крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2 по бул. Шевченка, 62 у м. Запоріжжі, оскільки мати позивача ОСОБА_5 відмовилась від належної їй спадщини, яка залишилась після померлого 23.11.2012 чоловіка ОСОБА_3 на користь позивача.
Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» міститься розяснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Зі змісту розяснень вбачається, що прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в органах, які здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно, не міститься.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірне майно належить спадкодавцю, а позивач є його спадкоємцем за законом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 182, 328, 392, 1222, 1261, 1269, 1270 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 17.12.2018 року.

Суддя А.В. Воробйов