ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Кропивницький

справа № 401/1333/18

провадження № 22-ц/4809/527/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Карпенка О.Л., Кіселика С.А.,

секретар судового засідання Савченко Н.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, яка діє в інтересах безвісно відсутнього ОСОБА_2,

відповідач - Глинська сільська рада Світловодського району Кіровоградської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах безвісно відсутнього ОСОБА_2, на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2018 року в складі головуючого судді Кадигроб С.М. за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах безвісно відсутнього ОСОБА_2, до Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах безвісно відсутнього ОСОБА_2, звернулась в суд з позовом до Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області про визнання за ОСОБА_2, в порядку спадкування за заповітом, після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, право на земельну частку (пай) у розмірі 5,59 умовних кадастрових гектарів із земель колишньої Агрофірми «Світанок», розташовану на території Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначала, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1. Рішення суду від 22 лютого 2017 року ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім, а її призначено опікуном над майном ОСОБА_2 З метою виконання обов'язків опікуна, забезпечення і оформлення його майнових прав, нею здійснювалися дії щодо захисту і оформлення майнових прав ОСОБА_2 на належне йому майно, в тому числі піклування майном набутим у власність в порядку спадкування.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3, яка за життя склала заповіт і заповіла все належне їй майно ОСОБА_2 Останній на час смерті ОСОБА_3 проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1. На час відкриття спадщини ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) площею 5,59 умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Глинської сільської ради Світловодського району.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, тому що проживав зі спадкодавцем на час смерті та прийняв до свого управління майно після її смерті. Сертифікат на вказану земельну частку (пай) втрачено.

За відсутності правовстановлюючого документа, що підтверджує право на успадковану земельну частку (пай), ОСОБА_1 як опікун над майном ОСОБА_2 - фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, не може належним чином (нотаріально) оформити майнові права, тому звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив про його необґрунтованість і недоведеність, вважаючи, що жодних прав позивача, як опікуна над майном, та ОСОБА_2, як особи яку визнано безвісно відсутньою не порушено, а позовні вимоги є безпідставними, виходять за межі обов'язків, що надано ОСОБА_1 як опікуну над майном ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та визнати за ОСОБА_2, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, яка померла 03.02.2000 року, право на земельну частку (пай) у розмірі 5,59 умовних кадастрових гектарів із земель колишньої Агрофірми «Світанок» на території Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області.

Зазначає, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Судом неправильно застосовано норми цивільного законодавства щодо спадкування, не взято до уваги як доказ факту прийняття особою спадщини відповідно до ст. 549 ЦК УРСР довідку Глинської сільської ради від 04.04.2018 р. № 634 і від 08.06.2018р. № 954, безпідставно зроблено висновок щодо необхідності отримання рішення суду про встановлення вказаного факту. Обставина прийняття спадщини ОСОБА_2 судом не встановлена. Також не з'ясовано, хто є власником майна, яке є предметом позову, щоє обов'язковим при розгляді цієї справи.

Крім того, на думку позивача, не надано оцінки обставині, що права на спадкове майно були набуті особисто ОСОБА_2 до моменту його зникнення. ОСОБА_2 жодних дій щодо відмови від прийняття спадщини не здійснював, тому очевидним є його намір по набуттю спірного майна. Він фактично здійснював права власника майна без отримання свідоцтва про право на спадщину.

Також вважає неправильним висновок суду про обмеження обсягу повноважень опікуна над майном, передбачених ст. 44 ЦК України.

Заявник стверджує, що відмова у задоволені позову фактично позбавляє ОСОБА_2 права власності на належне йому майно. Судове рішення ставить під загрозу належне управління майном ОСОБА_2, забезпечення його збереження і належне використання.

Глинською сільською радою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, про обгрунтованість скарги і наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено і підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, 7).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Глинськ Світловодського району Кіровоградської області (а.с.8-9).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт 27 листопада 1984 року, яким заповіла все своє майно ОСОБА_2 Заповіт є чинним, станом на 08 червня 2018 року не змінювався та не скасовувався (а.с.11,12, 29, 33).

Згідно інформації, зазначеної у наданих позивачем копіях письмових відповідей відділу у Світловодському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, на ім'я ОСОБА_3 було виготовлено і видано сертифікат, НОМЕР_1, про право на земельну частку (пай) розміром 5,59 га в умовних кадастрових гектарах із земель бувшої АФ «Світанок» на території Глинської сільської ради з 03 квітня 1997 року, про що зроблено запис № 61 у Книзі реєстрації сертифікатів, архівний примірник державного акту на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3 у відділі відсутній (а.с.13, 14).

Після смерті ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не зареєстрована, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (а.с.32-33).

У період з 1986 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4, зі ОСОБА_3 проживав її племінник ОСОБА_2. За даними виконкому Глинської сільської ради після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_2 проживав в будинку по АДРЕСА_1, вів домогосподарство, вступив в управління спадковим майном (а.с.10, 31).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року, яке 07 березня 2017 року набрало законної сили, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано безвісно відсутнім (а.с.15).

Відповідно виданого державним нотаріусом свідоцтва від 14 березня 2018 року ОСОБА_1 є опікуном майна ОСОБА_2, який за рішенням Світловодського міськрайонного суду від 22 лютого 2018 року визнаний безвісно відсутнім (а.с.16).

Згідно положень ст. 44 ЦК України на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку.

За заявою заінтересованої особи або органу опіки та піклування над майном фізичної особи, місце перебування якої невідоме, опіка може бути встановлена нотаріусом до ухвалення судом рішення про визнання її безвісно відсутньою.

Опікун над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або фізичної особи, місце перебування якої невідоме, приймає виконання цивільних обов'язків на її користь, погашає за рахунок її майна борги, управляє цим майном в її інтересах.

За заявою заінтересованої особи опікун над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або фізичної особи, місце перебування якої невідоме, надає за рахунок цього майна утримання особам, яких вони за законом зобов'язані утримувати.

Опіка над майном припиняється у разі скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, а також у разі появи фізичної особи, місце перебування якої було невідомим.

Тобто, дана норма закону передбачає для опікуна над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, лише цивільні обов'язки щодо управління майном, яке належало особі на час визнання її безвісно відсутньою. Жодних прав на збільшення кількості майна, відчуження його опікун не має. Він має лише виконувати цивільні обов'язки щодо управління майном в інтересах особи визнаної безвісно відсутньою, яке описане нотаріусом перед винесенням постанови про призначення опікуном над майном.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Визнання права власності на спадкове майно за особою, яка визнана безвісно відсутньою є породженням (виникненням) прав володіння, користування, розпорядження за тією особою, суперечить вимогам ч.3 ст.44 ЦК України, є перевищенням взятих на себе зобов'язань зі сторони опікуна над майном, позов подано особою не уповноваженою на його подання.

Суд першої інстанції на вказані норми закону уваги не звернув, та розглянув справу по суті заявлених вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

У зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення норм процесуального права, на підставі ст. 377 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню із залишенням даного позову ОСОБА_1яка діє в інтересах безвісно відсутнього ОСОБА_2, без розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах безвісно відсутнього ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах безвісно відсутнього ОСОБА_2, до Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області про визнання права власності на спадкове майно залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.Л. Карпенко

С.А. Кіселик