АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1898/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Івахненко О.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5;

відповідач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія»;

третя особа - Чигиринська районна державна адміністрація;

особа, що подала апеляційну скаргу - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія» на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2018 року прийняте у складі судді Івахненко О.Г. у справі за позовом ОСОБА_5 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія», третя особа: Чигиринська районна державна адміністрація про скасування речового права оренди землі та повернення земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2018 року ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом до СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» про скасування речового права оренди землі та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 4,3810 га кадастровий номер НОМЕР_1, розміщеної в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, реєстраційний номер 31 від 23 липня 2008 року.

30 серпня 2012 року позивач підписав з СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» договір оренди земельної ділянки.

Речове право, по вищевказаному договору оренди було зареєстровано в державному реєстрі 22 січня 2014 року, номер запису 4404464. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 10278114.

Строк дії зареєстрованого речового права згідно відомостей з Державного реєстру - 5 років, без зазначення дати його закінчення.

Підставою для внесення відомостей до державного реєстру був договір оренди від 30 серпня 2012 року.

Позивач передав належну йому земельну ділянку відповідачу в день підписання договору оренди, після чого СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» почало використовувати її.

Вказує, що договір оренди укладався відповідно до вимог ЗУ «Про оренду землі», які були чинні на день його підписання.

Отже, даний договір повинен був набрати чинності після його державної реєстрації, строк якого визначено - 5 років, який повинен обчислюватися з дня його державної реєстрації.

Однак, згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, відділу у Чигиринському районі № 29-23-0.340-339/112-18 від 21 серпня 2018 року, державна реєстрація договору оренди від 30 серпня 2012 року укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ «ЧАК», щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, належної ОСОБА_5, право власності на яку посвідчується державним актом - не здійснювалося.

01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов'язковість державної реєстрації договорів оренди землі.

Отже, сторони договору 30 серпня 2012 року, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, склали і підписали договір. Норми права та умови договору, узгоджені сторонами, на день складання договору вимагали проведення державної реєстрації без якої він не набирав чинності. Тобто, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. Враховуючи, що державна реєстрація не була проведена, договір не набрав чинності, цивільні права та обов'язки по договору не виникли.

Вважає, що 22 січня 2014 року на підставі договору який не набрав чинності було проведено реєстрацію речового права. Фактично, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень здійснено безпідставно , на основі договору який не набрав чинності та не може бути підставою для виникнення речового права - права оренди земельної ділянки.

Просив скасувати речове право оренди земельної ділянки площею 4,3810 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розміщеної в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, право на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 реєстраційний номер 31 від 23 липня 2008 року, номер запису 4404464, зареєстрованого на підставі договору оренди від 30 серпня 2012 року між ОСОБА_5 та СТОВ «Чигиринська аграрна компанія», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 10278114. Зобов'язати СТОВ «ЧАК» повернути земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2018 року позов задоволено.

Скасовано речове право оренди земельної ділянки площею 4,3810 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розміщеної в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, право на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 реєстраційний номер 31 від 23 липня 2008 року, номер запису 4404464, зареєстрованого на підставі договору оренди від 30 серпня 2012 року між ОСОБА_5 та СТОВ «Чигиринська аграрна компанія», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 10278114.

Зобов'язано СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» повернути ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 яка згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5

Не погоджуючись з даним рішенням суду СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» подало апеляційну скаргу в якій вказуючи на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що сторонами за вказаним договором не було обумовлено, а ні строків, а ні сторони зобов'язаної провести державну реєстрацію договору оренди.. З дня укладення договору та по 01 січня 2013 року сторонами не проведено державну реєстрацію договору. Позивач не заперечував факт існування укладеного договору та щорічно з 2012 року отримував орендну плату, відповідачем на виконання закону були подані документи для державної реєстрації іншого речового права - права оренди у зв'язку з чим державним реєстратором було проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень 25 січня 2014 року.

Вказує, що позивачем при зверненні до суду було невірно обрано спосіб захисту порушеного права власності, на що судом першої інстанції не було звернуто увагу.

Також, зазначає, що судом першої інстанції були розглянуті вимоги які не відносяться до юрисдикції загальних судів, чим суд порушив вимоги статті 19 ЦПК України, оскільки має місце публічно - правовий спір, що відноситься до юрисдикції адміністративного суду та відповідачем має виступати державний реєстратор, який прийняв дане рішення.

Вважає, що позов у даній справі подано із значним порушенням строків позовної давності, адже позовні вимоги до СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» щодо скасування речового права оренди могли бути заявлені починаючи з січня 2013 року, тобто відразу, після набуття чинності Закону №1878, тобто коли особа довідалася або могла довідатися про порушення своїх прав або про особу, яка його порушила.

Позивач знав, що договір оренди начебто закінчився 30 серпня 2017 року та незважаючи на це, не звертався з вимогою про повернення земельної ділянки та після 30 серпня 2017 року продовжував отримувати орендну плату за землю, а саме за вересень 2017 року та за повний 2018 рік. А тому, вважає, що отримавши орендну плату за ці роки позивач підтвердив той факт, що він міг знати та знав про реєстрацію права оренди, погоджувався з тим що строк дії договору почався з моменту реєстрації права оренди за даним договором , тобто з 22 січня 2014 року.

30 листопада 2018 року представник ОСОБА_5 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, вказуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а вимоги викладені в апеляційній скарзі є такими, що не підлягають до задоволення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Чигиринського районного суду Черкаської області без змін.

Вказував, що на день вчинення правочину, необхідною умовою набрання ним чинності була його державна реєстрація. Тільки в 2017 році, тобто в рік закінчення обумовленого в договорі строку оренди позивач почав з»ясовувати строки повернення йому земельної ділянки та дізнався про безпідставність користування нею відповідача. Вказує, що відповідачем не було заявлено в суді першої інстанції вимог щодо застосування строків позовної давності. Також, вказує, що вимога щодо скасування реєстрації речового права є похідною від спору щодо майнових прав та відповідно до статті 19 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Оскільки спір стосується майнових прав, відповідач по справі не є суб»єктом владних повноважень, а тому посилання в апеляційній скарзі на те, що спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів не відповідає нормам права та позиції ВСУ викладеної у постанові від 05 липня 2017 року, справа № 377/232/16-ц.

Оскільки, державна реєстрація договору не була проведена, договір підписаний сторонами не набув чинності, то вважає, що між сторонами не існувало та не існує договірних відносин з приводу оренди земельної ділянки , що належить позивачу, а користування земельною ділянкою відбувається без належної правової підстави.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» не виконало передбачений законом і договором обов'язок щодо проведення державної реєстрації оренди землі, а тому договір оренди землі від 30 серпня 2012 року не може вважатися чинним, тобто таким, що набрав чинності. Проведення 22 січня 2014 року державної реєстрації речового права на підставі вказаного договору оренди не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а отже і не може впливати на момент набрання чинності цим договором оренди землі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 7.2592 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 (а.с. 11).

30 серпня 2012 року між ОСОБА_5 та СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» був укладений договір оренди землі загальною площею 4,3810 га, у тому числі рілля 4,3810 га (кадастровий номер НОМЕР_1), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району, строком на 5 років (а.с.12-13).

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до статей 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Разом з тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Відповідно до п. 7 договору оренди землі, що був підписаний між ОСОБА_5 та ТОВ «Чигиринська аграрна компанія» передбачено, що він укладався строком на 5 років. Початком терміну дії договору є дата проведення його державної реєстрації.

Пунктом 40 договору зазначено, що він набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, право оренди земельної ділянки за відповідачем було зареєстроване 20 січня 2014 року і підставою реєстрації права оренди став договір оренди землі від 30 серпня 2012 року (а.с.14).

Відповідно до листа відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 29-23-0.340-339/112-18 від 21 серпня 2018 року вбачається, що державна реєстрація вищевказаного договору оренди землі по 01 січня 2013 року не здійснювалась (а.с.15).

01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов'язковість державної реєстрації договорів оренди землі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки ТОВ «Чигиринська аграрна компанія» не виконало передбачений законом і договором обов'язок щодо проведення державної реєстрації договору оренди землі, договір оренди землі від 30 серпня 2012 року не може вважатись таким, що набрав чинності. Проведення 20 січня 2014 року державної реєстрації речового права на підставі вказаного договору оренди не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а отже і не може впливати на момент набрання чинності цим договором.

Дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладених в постановах від 16 травня 2018 року у справі № 696/1879/15-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 702/659/15-ц.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що вирішення питання про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відноситься до юрисдикції адміністративного суду є безпідставними, оскільки даний спір стосується безпосередньо використання відповідачем - СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» земельної ділянки, що належить - ОСОБА_5 та створенню перешкод власнику у користуванні та розпорядженні його майном, а вимога про скасування реєстрації речового права є похідною від спору щодо майнових прав, а тому відповідно до статті 19 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Дана позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16.

Також, колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта як на підставу для скасування рішення суду, те що судом першої інстанції не було застосовано строк позовної давності, оскільки відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач із заявою про застосування позовної давності до суду першої інстанції не звертався.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апелянта, як підставу для скасування рішення суду, а саме те, що позивачем при зверненні до суду було невірно обрано спосіб захисту порушеного права виходячи із наступного.

Відповідно до частини 3 статті 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Виходячи з аналізу статті 5 ЦПК України спосіб захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи не обмежений законом або договором. Колегія суддів вважає, що дана обставина не може бути підставою для скасування вмотивованого й обґрунтованого рішення суду, так як обраний позивачем спосіб захисту права не суперечить закону.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія» - залишити без задоволення.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія», третя особа: Чигиринська районна державна адміністрація про скасування речового права оренди землі та повернення земельної ділянки - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

Повний текст постанови складений 27 грудня 2018 року.