Справа № 200/4940/18
Провадження №2/200/2301/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 серпня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого, судді - Єлісєєвої Т.Ю.,

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Шевченківський відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилаються на те, що 12.06.2017 року за заявою відповідача, приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 було видано виконавчий напис за №5332 про стягнення грошових коштів у сумі 2953000 грн. 05 коп. з ОСОБА_1, місце народження м.Дніпропетровськ, місце роботи фізична особа-підприємець, які є його боргом за кредитним договором №DNUGGK70470141 від 22.12.2006 року, укладеним між позивачем та відповідачем. Задовольнити вимоги відповідача шляхом перерахування коштів на рахунок №3111 в ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі: 111222 долара США, що за курсом НБУ станом на 04.05.2017 року становить 2950000,05 грн. Витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису -3000,00 грн. Всього в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису становить 2953000 грн. 05 коп. Строк за який проводиться стягнення: з 22.12.2006 року по 04.05.2017 року. На підставі виконавчого напису від 12.06.2017 №5332 приватний нотаріус відкрила виконавче провадження №54726626, про відкриття якого позивачу стало відомо 01.02.2018 року після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2017 року з конвертом з поштовим штапелем від 24.01.208 року. Позивач не погоджується з вказаним виконавчим написом, оскільки в провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми за кредитним договором DNUGGK70470141 від 22.12.2006 року та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПрвиатБанк» про зобовязання надати розписку про повернення позики ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» та про прийняття виконання зобовязання з повернення позики від ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі за кредитним договором DNUGGK70470141 від 22.12.2006 року, за рахунок предмету іпотеки, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання предмету іпотеки, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимог про стягнення на предмет іпотеки, витрат, в тому числі податків та зборів, понесених з переоформленням (набуттям та реєстрацією) предмету іпотеки, який ухвалою від 22.01.208 року прийнятий до спільного розгляду та обєднаний в одне провадження по справі №200/6561/13-ц. Тобто, мається спір між сторонами щодо суми заборгованості. Позивач просить суд визнати виконавчий напис Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 12.06.2017 №5332, таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з призначенням дати розгляду.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

27.06.2018 року третя особа приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_2 надала пояснення до позову.

Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надано.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд, дослідивши докази надані в обґрунтування доводів сторін, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що за заявою відповідача, приватний нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 видано виконавчий напис від 12.06.2017 №5332.

Згідно вказаного виконавчого напису, пропонується задовольнити вимоги відповідача шляхом перерахування коштів на рахунок №3111 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО305299, у розмірі: - Залишок заборгованості за кредитом 21 275,52 доларів США; - Заборгованість за відсотками 55 897,87 доларів США; - Комісія 9 665,99 доларів США; - Пеня 24 383,06 долари США, що всього становить 111 222 (сто одинадцять тисяч двісті двадцять два) долара США 44 центи, що за курсом НБУ станом на 04.05.2017 року (один долар США дорівнює 26,523425 гривень) становить 2 950 000 (два мільйони девятсот пятдесят тисяч) гривень 05 копійок; - Витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 3 000,00 гривень. Всього в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису становить 2 953 000 (два мільйони девятсот пятдесят три тисячі) гривень 05 копійок. Строк за який проводиться стягнення, - десять років чотири місяці двадцять днів, а саме з 22.12.2006 року по 04.05.2017 року.».

На підставі виконавчого напису від 12.06.2017 №5332 державний виконавець Шевченківського ВДВС відкрила виконавче провадження №54726626, про відкриття якого стало відомо 01.02.2018 після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2017 з конвертом з поштовим штемпелем від 24.01.2018.

Між позивачем та відповідачем, на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 22.12.2006 №DNUGGK70470141, по поверненню кредиту в сумі 50 000 доларів США, 9 000 доларів США, укладено договір іпотеки нерухомого майна від 22.12.2006 №5408 (№DNUGGK70470141): трьохкімнатна квартира, загальна площа 65,3 кв.м, житлова площа 38,8 кв.м, що знаходиться за адресою: ж/м Тополя-3АДРЕСА_1, м. Дніпро.

Згідно п.27. договору іпотеки, що прирівнюється до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: - переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобовязаний письмово повідомити Іпотекодавця; - продажу предмету іпотеку третій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця.

Відповідач, шляхом позасудового врегулювання, на підставі п.27 договору іпотеки, звернув стягнення на предмет іпотеки, набув право власності на предмет іпотеки (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.12.2016 №32668186), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, від 05.10.2017 №99434673.

Державний реєстратор приватний нотаріус ОСОБА_3 згідно п.7, п.8 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Мінюсту України від 14.12.2012 №1844/5, припинила обтяження речового права на нерухоме майно (предмет іпотеки), право власності на яке за відповідачем не було зареєстроване в Державному реєстрі прав, перенесла відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно від 01.12.2016 №32668186, внесла запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав, про що зробила у відповідних реєстрах відмітку про перенесення відомостей таких записів, що підтверджує Інформація.

За результатом перенесення записів щодо предмету іпотеки, наявних у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, державний реєстратор ОСОБА_3 зробила у відповідних реєстрах відмітку про перенесення відомостей таких записів. У звязку з наявністю записів щодо суб'єкта обтяжень речових прав (особи, щодо майна якої встановлено обтяження/боржника у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна), нотаріус одночасно з перенесенням до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на обєкт нерухомого майна, записів, що стосуються предмету іпотеки, перенесла до спеціального розділу Державного реєстру прав записи щодо суб'єкта обтяжень речових прав та зробила у відповідному реєстрі відмітку про перенесення таких записів, що підтверджує Інформація.

Відповідно до ст. 36 закону «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Згідно ст.37 закону «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Виходячи з вищевикладеного, іпотекодержатель здійснив реєстрацію та набув право власності на предмет іпотеки, позивач задовольнив вимоги відповідача за первісним зобовязанням кредитним договором від 22.12.2006 №DNUGGK70470141, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що при видачі оскаржуваного виконавчого напису, порушено принцип безспірності списання коштів. В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває справа №200/6561/13-ц (2/200/1841/17) за первісним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до первісного відповідача ОСОБА_1, про стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором від 22.12.2006 №DNUGGK70470141 про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 948 818,25 грн. Тобто мається спір між відповідачем та позивачем щодо суми заборгованості, про що відповідачу достойменно відомо.

ОСОБА_1 в справі №200/6561/13-ц (2/200/1841/17) подав зустрічний позов до ПАТ КБ «Приватбанк», про: зобовязати позивача видати розписку ОСОБА_1, про повернення позики ОСОБА_1П позивачу та про прийняття виконання зобов'язання з повернення позики від ОСОБА_1 позивачем в повному обсязі за кредитним договором від 22.12.2006 №DNUGGK70470141, за рахунок предмету іпотеки: трьохкімнатна квартира, загальна площа 65,3 кв.м, житлова площа 38,8 кв.м, що знаходиться за адресою: ж/м Тополя-3АДРЕСА_1, м. Дніпро, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання предмету іпотеки, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги про стягнення на предмет іпотеки, витрат, в тому числі податків та зборів, понесених з переоформлення (набуттям та реєстрацією) предмету іпотеки, який ухвалою від 22.01.2018 прийнятий до спільного розгляду та обєднаний в одне провадження по справі №200/6561/13-ц.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, ст.50,87,88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання.

На день вчинення нотаріусом виконавчого напису № 5332 від 12.06.2017 року року про стягнення заборгованості по договору кредиту №DNUGGK70470141 від 22.12.2006 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було відкрито провадження за позовом ПАТ КБ «Приватбанк».

Крім того, реалізоване іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за №DNUGGK70470141 від 22.12.2006 року.

Таким чином, Відповідач вчинив дії, спрямовані на безпідставне стягнення з позивача суми заборгованості по Договору кредиту.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягають виконанню.

У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, позивач має право на відшкодування відповідачем понесених витрат щодо судового збору, сплаченого за подання позову в розмірі 704,80 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Шевченківський відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 12 червня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 5332 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 49080, м.Дніпро, вул.Донецьке шосе, 1/83) судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Позивачем рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва