Провадження №2/225/1183/2018
Справа №225/4979/18
18 жовтня 2018 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Нємиш Н.В.,
за участю секретаря Андрієвої Т.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Військово-цивільна адміністрація м.Торецьк Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позову зазначила наступне.
ОСОБА_1 є власницею квартири, розташованої за адресою: Донецька обл., м.Торецьк (попередня назва Дзержинськ), вул.Шахтарів (попередня назва Свердлова), буд.21 кв.9 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.04.2018 року. В зазначеній квартирі разом з нею зареєстрована попередній власник квартири ОСОБА_2 Позивач має намір на власний розсуд користуватись та розпоряджатися належним їй майном. З наведених підстав позивач ставить питання про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивач в судове засідання не з'явилась, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні.
Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не інформувала.
Представник Військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.2018 року ОСОБА_1 належить квартира № 9, що розташована у будинку № 21 по вулиці Шахтарів (попередня назва Свердлова) в місті Торецьк (попередня назва Дзержинськ) Донецької області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 122380198 від 28.04.2018 року (а.с.4-5).
Разом з тим, згідно з відповіді Військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області від 20.09.2018 року № вх. 3753-02/15 на запит суду вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (попередня назва Дзержинськ), вул.Шахтарів (попередня назва Свердлова), буд.21 кв.9 (а.с7).
У звязку з чим, суд зазначає.
Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року, закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України.
Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України).
Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України , які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою.
Згідно з положеннямист.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення,ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Судом встановлено, що відповідач не мешкає в спірній квартирі, але зареєстрована, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежена у здійсненні свого права власності.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставним, ґрунтується на законі, а відтак підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 319,321,391 ЦК України, керуючись ст.ст. 12,13,81,89, 263,280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: м. Торецьк, вул. Шахтарів, 21/9) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: м. Торецьк, вул. Шахтарів, 21/9), третя особа: Військово-цивільна адміністрація м.Торецьк Донецької області (місце знаходження: м.Торецьк, вул.. Маяковського, 24А) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м.Торецьк (попередня назва Дзержинськ), вул.Шахтарів (попередня назва Свердлова), буд.21 кв.9.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: