Дата документу 02.10.2018 Справа № 554/1232/18
Провадження № 2/554/1484/2018
02 жовтня 2018 року м.Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави у складі:
головуючого судді Тімошенко Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Поливяної О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-
26 лютого 2018 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 26.02.2018 року вирішено клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль НОМЕР_1, рік випуску 2008 номер двигуна НОМЕР_2, vin Y6LPM81CP8L004680, номер кузова НОМЕР_3, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2.
Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за відсутності, відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву до суду не надходили.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Враховуючи вимоги даної норми закону, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.
Виходячи з цього, згідно вимог ч.4 ст.223 та ст.ст.280, 281 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував позивач у судовому засіданні.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та надавши правову оцінку доказам, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як вбачається з матеріалів справи, та пояснень позивача, відповідач взяв на себе зобовязання вчинити дії, шляхом надання послуг, зокрема, оформлення документів та сприяння у вчиненні реєстраційних дій щодо нерухомого майна.
Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Стаття 906 ЦК України передбачено відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг, зокрема, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором.
Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, для відповідача ОСОБА_2 згідно вказаного вище договору виникли певні зобовязання перед замовником ОСОБА_1
Вказані умови зобовязання відповідачем не оспорені. Форма договору відповідає вимогам закону. Сторонами у договорі було визначено всі суттєві його умови.
Також з наданих доказів установлено, що ОСОБА_1 умови договору виконав, передав ОСОБА_2 суму грошових коштів, обумовлену договором.
Разом з цим, відповідачем не надано доказів того, що останнім надавалися послуги позивачу безоплатно.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно з ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
З положень ст.525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Статтею 530 ч.2 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).
Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Положеннями ст.598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
За змістом ч.ч. 1, 2, 3 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Відповідно до ч.2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.
У даному випадку підтвердження повернення грошових коштів позивачу частково або повністю протягом встановленого договором строку або після його спливу відповідачем не надано, доводів позивача відповідачем у встановленому порядку не спростовано та не надано ніяких доказів на спростування обставин, на які посилається позивач.
Крім того, доказів на підтвердження факту повернення вказаної суми боргу або факту повернення боргу чи виконання грошового зобовязання перед позивачем у інший спосіб, відповідач суду не представив.
Положеннями ч.3 ст.12 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з ч.2 ст.79 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Разом з цим, позивачем надано докази, у тому числі письмові, які відповідно до положень ст.218 ЦК України можуть підтвердити обставини, на які він посилається, зокрема, копію розписки від 17.04.2015 року, наданої ОСОБА_2 громадянці ОСОБА_4 про отримання у неї в борг грошових коштів за аналогічні послуги (а.с.4), копію акту від 17.04.2015 року, згідно якого було зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від підписання договору про надання послуг з ОСОБА_5, в той час, як від ОСОБА_1 остання отримала грошові кошти у розмірі (еквіваленті) 500 доларів США.
Відповідачем жодних доказів як на підставу своїх заперечень надано не було.
В добровільному порядку відповідач ухиляється від повернення коштів.
Тому є підстави для стягнення з відповідача вказаної позивачем заборгованості. Підстав для звільнення відповідача від обовязку за договором або для зменшення розміру зобовязання у судовому засіданні не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня.
Тому при вирішенні питання про розмір і валюту грошового зобовязання, суд виходить з того, що грошові зобовязання в Україні (між громадянами) мають виконуватись у національній валюті. Таким чином, грошове зобовязання відповідача у рішенні має бути визначене у національній валюті - гривні. Разом з тим, визначений еквівалент іноземної валюти - долар США, не суперечить вимогам чинного законодавства.
Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, із зазначенням еквіваленту у іноземній валюті.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 704,80 гривень.
Враховуючи викладене та керуючись, ст.ст. 526, 527, 530, 901, 906, 1046 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, паспорт серії КН №202995, виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 23.07.1996 року, останнє відоме місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін :

позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, паспорт серії КН №772766, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4;

відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, паспорт серії КН №202995, виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 23.07.1996 року, останнє відоме місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2018 року.

Суддя: Н.В. Тімошенко