ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 638/968/18

провадження № 22-ц/790/422/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

відповідач Департамент житлового господарства Харківської міської ради, Харківська міська рада, виконавчий комітет Харківської міської ради.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року, ухвалене в складі судді Шестака О.І.,

у с т а н о в и в:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що мешкає в кімнаті № 118, яка знаходиться на четвертому поверсі будинку № 42 по вул. Цілиноградській у м. Харкові.

Посилаючись на те, що вона є інвалідом 1 групи з ураженням опорно-рухливого апарату, пересувається лише в інвалідному візку, у звязку з чим позбавлена можливості вийти на вулицю без сторонньої допомоги, ОСОБА_1 просила зобовязати Департамент житлового господарства Харківської міської ради надати їй у користування житлову кімнату на першому поверсі шляхом заміни її кімнати, яка розташована на четвертому поверсі або в інший спосіб.

Представник Харківської міської ради проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2. посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначив, що відповідач не виконує покладеного на нього законодавством України обовязку щодо належного обладнання жилого приміщення до особливих потреб позивача, пошуку відповідного житла для заміни житлового приміщення, чим порушує право ОСОБА_1 на вільне пересування.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом установлено, що з 1989 року ОСОБА_1 проживає в кімнаті № 118, яка знаходиться на четвертому поверсі будинку № 42 по вул. Цілиноградській у м. Харкові, зареєстрована за вказаною адресою.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 15.02.2017 року №103 позивача визнано наймачем вказаного житлового приміщення.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 468747 від 08.08.2017 року ОСОБА_1 встановлено 1 групу інвалідності у зв'язку з ураженням опорно-рухливого апарату, у звязку з чим вона потребує сторонньої допомоги.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1,суд першої інстанції виходив із того, що чинним законодавством не передбачено обовязку Харківської міської ради здійснити обмін займаного позивачем житлового приміщення в будинку № 42 по вул. Цілиноградській у м. Харкові на інше приміщення на 1 поверсі вказаного будинку, право на поліпшення житлових умов позивача відповідачами не порушено, а тому відсутні правові підстави для задоволення заявленого ОСОБА_1 позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд) (ст. 5 ЖК).

Відповідно до п. 2 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов: розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР(ст. 31 ЖК).

За положеннями ст. 43 ЖК громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Рішенням Харківської міської ради № 174/09 від 24.06.2009 року затверджено «Тимчасове положення про облік та розподіл житлової площі, що звільняється в місті Харкові».

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Харківської міської ради за загальною чергою з 13.08.2002 року, не є особою, яка відповідно до ст.ст. 45, 46 ЖК користується правом на отримання житлового приміщення у першочерговому або позачерговому порядку.

Частиною 4 статті 50 ЖК Української РСР передбачено, що особам похилого віку, а за висновком лікувально-профілактичного закладу також відповідним категоріям осіб з інвалідністю і хворих на їх прохання жилі приміщення надаються на нижніх поверхах або в будинках з ліфтами.

Згідно з медичним висновком Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка № 8» від 16.08.2017 року ОСОБА_1 за станом здоровя правом на отримання житлового приміщення у першочерговому порядку не користується.

Відповідно до інформації, наданої Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» 04.04.2018 року всі приміщення першого поверху гуртожитку, який розташовано за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська 42 знаходяться в приватній власності, вільних приміщень немає.

Статтею 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено, що жилі приміщення, займані особами з інвалідністю або сім'ями, у складі яких вони є, під'їзди, сходові площадки будинків, в яких мешкають особи з інвалідністю, мають бути обладнані спеціальними засобами і пристосуваннями відповідно до індивідуальної програми реабілітації, а також телефонним зв'язком. Обладнання зазначених жилих приміщень здійснюється органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями, у віданні яких знаходиться житловий фонд. Обладнання індивідуальних жилих будинків, в яких проживають особи з інвалідністю, здійснюється підприємствами, установами і організаціями, з вини яких настала інвалідність, а в інших випадках - відповідними органами місцевого самоврядування. У разі невідповідності житла особи з інвалідністю вимогам, визначеним висновком медико-соціальної експертизи, і неможливості його пристосування до потреб особи з інвалідністю може провадитись заміна жилої площі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Позовних вимог щодо зобовязання відповідачів здійснити обладнання під'їзду, сходових площадок будинку спеціальними засобами і пристосуваннями відповідно до індивідуальної програми реабілітації позивачем не заявлено.

Отже, встановивши, що чинним законодавством не встановлено обовязку Харківської міської ради здійснити обмін займаного позивачем житлового приміщення на таке ж саме, але на 1 поверсі будинку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_1 позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для його скасування.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_3