ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2846/18
Провадження № 2-з/210/56/18
У Х В А Л А

іменем України

"17" жовтня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Тузничої А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позовних вимог, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді 16.10.2018 року надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позовних вимог. В обґрунтування заяви посилається на те, що позивач звернувся до Дзержинського районного суду з позовом про виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини. У звязку з тим, що на раніше був винесений судовий наказ щодо стягування аліментів на малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Тому, просить призупинити стягнення аліментів до вирішення спору по суті вищевказаної справи.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з преамбулою постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У пункті 4 вказаної постанови розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Так, 05.06.2018 року в провадження судді надійшла позовна заява ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Металургійної районної у місті ОСОБА_1 ради про виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що згідно з наказом Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29.05.2018 року з ОСОБА_5 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на нього.

Разом з тим, всупереч вимогам п.3 ч.1 ст. 150 ЦПК України в заяві про забезпечення позову не наведено достатньо доводів стосовно того, як невжиття в даному випадку, визначеного позивачем заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за його вимогами, а подана позовна заява не є підставою для забезпечення позову.

Крім того, відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обовязковим до виконання.

Судовий наказ Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29.05.2018 року набрав законної сили 29.05.2018 року.

Відтак, забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення, яке вже набрало законної сили, є недопустимим.

Також, відповідно до ст. 140 СК України стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір'ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги інтереси малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд зазначає, що навіть можливе виключення запису про відповідача, як батька, з актового запису про народження дитини, ні яким чином не вплине на його права та обов'язки, щодо цієї дитини, аж до моменту набрання рішенням законної сили по справі про оспорювання батьківства.

Зважаючи на вищевикладене, суд, вважає заяву про забезпечення позовних вимог такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 149-154, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позовних вимог залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Хлистуненко