Справа № 548/691/17
Провадження № 2/362/1621/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді Кравченко Л.М.,
з участю секретаря Шаблій Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору №50002662 від 02.12.2011 року, -
Згідно п. 1.6. Умов кредитування виконання зобовязання відповідача за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу № 50002662 від 06.12.2011 року, за яким з метою забезпечення виконання зобовязань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, рік випуску 2011, заставною вартістю 135639,40 грн., а також усім майном відповідача, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України.
Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв'язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечив.
Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку статей 128, 130 ЦПК України, в судове засідання не прибув, про причини свого неприбуття суд не повідомив.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що від відповідача, який належним чином був повідомлений і не зявився в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи.
Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, суд приходить до висновку щодо необхідності часткового задоволення позову з наступних підстав.
Згідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі з договорів.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі.
Відповідно до положень п.1.3.1. Загальних умов кредитування та Графіку погашення кредиту, що становлять невід'ємну частину Договору, розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на день укладення Договору. В подальшому відповідач зобов'язався сплачувати платежі у повернення Кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у кредитному договорі (ПАТ «Креді ОСОБА_5»).
Згідно з п. 1.4.3. до 10 числа кожного місця Компанія надсилає Позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіку погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіку погашення кредиту.
Згідно п. 1.4.2, 2.4, 2.5 Умов кредитування, повернення кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховується за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту.
Згідно п. 1.6. Умов кредитування виконання зобовязання відповідача за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу № 50002662 від 06.12.2011 року, за яким з метою забезпечення виконання зобовязань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, рік випуску 2011, заставною вартістю 135639,40 грн., а також усім майном відповідача, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України.
Відповідно до п. 3.2.1. Умов кредитування у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць позивач має право визнати термін повернення відповідачем кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору.
Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
В п. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України вказано, що у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
З матеріалів справи встановлено, що у звязку з систематичним невиконанням відповідачем умов договору, 16.10.2013 року позивачем було направлено вимогу (повідомлення) відповідачу, щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50002662 від 02.12.2011 року, яку відповідач отримав 13.11.2013 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отже останнім днем повернення кредиту та заборгованості відповідачем було 13.12.2013 року (а.с. 30).
В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_1В укладено 06.12.2011 року договір застави транспортного засобу № 50002662 згідно якого ОСОБА_1В передав в заставу автомобіль Volkswagen Polo, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, чорного кольору, заставною вартістю 135639,40 гривень зобов'язавшись без попередньої письмової згоди заставодержателя не здійснювати будь-яких дій, пов'язаних із зміною права власності на предмет застави, а також дій, пов'язаних з передачею предмета застави третім особам, в тому числі в тимчасове користування.
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.11.2015 року у цивільній справі № 362/369/14-ц за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа: Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» про звернення стягнення на предмет застави, позов задоволено частково, а саме: в рахунок погашення солідарної заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за кредитним договором № 5002662 від 02.12.2011 року у сумі 307934,69 грн., а також заборгованості ОСОБА_1 за додатковою угодою № 1 до кредитного договору № 5002662 від 02.12.2011 року у сумі 25173,59 грн. звернуто стягнення на предмет застави автомобіль VOLKSWAGEN модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, обєм двигуна 1598 куб.см., рік випуску 2011, що належить на праві власності ОСОБА_4 шляхом його вилучення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та подальшого його продажу з публічних торгів на умовах, визначених у договорі застави транспортного засобу № 5002662 від 06.12.2011 року. Рішення набрало законної сили 24.11.2015 (а.с. 61-68).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, в межах розгляду цивільної справи № 362/369/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа: Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» про звернення стягнення на предмет застави, не розглядалось питання щодо стягнення з відповідача - ОСОБА_1, процентів за користування сумою кредиту за договором, яка підлягала поверненню, за період з 04.06.2015 р. по 05.04.2017 р.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

В межах заявлених позовних вимог судом перевірений проведений позивачем розрахунок, згідно якого, у звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору та додаткової угоди до договору, у останнього за період з 04.06.2015 р. по 05.04.2017 р. утворилась заборгованість зі сплати основної суми боргу зі сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором №50002662 від 02.12.2011 р. у розмірі 107352,72 грн., основної суми боргу зі сплати додаткового кредиту у розмірі 15933,39 грн., пені у розмірі 2326,88 грн., 3% річних у розмірі 11414,85 грн. та інфляційних витрат у розмірі 2572,18 грн., тож до стягнення на користь позивача у відповідності до положень ст. 625 ЦК України підлягають грошові кошти на загальну суму 139600,02 грн.

Відповідно до п. 8.5. Договору збитки, заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням Договору, повинні бути відшкодовані винною Стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Позивач посилається на те, що він поніс витрати на правову допомогу у зв'язку зі зверненням до спеціалізованої організації Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма Вернер» для супроводження зазначеної справи у суді, підготовки процесуальних документів та участі у судових засіданнях, та вказує, що загальна вартість витрат на правову допомогу, яка має бути відшкодована позивачу, складає 6000,00 грн.

Суд приходить до висновку, що такі вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Захист порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод та інтересів здійснюється судом. За правилами цивільного судочинства витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, відносяться до судових витрат та питання їх відшкодування вирішується судом під час розгляду справи по суті.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Разом з тим, на підтвердження факту понесення збитків ТОВ «Порше Мобіліті» долучено до справи наступні документи в копіях: договір про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15.10.2010 року; додаткова угода № 8 від 09.01.2013 року до договору про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15.10.2010 року; додаткова угода № 224 від 10.08.2015 року до договору про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15.10.2010 року.

Проте, з вказаних документів не вбачається які саме послуги надані ТОВ «Юридична фірма Вернер» ТОВ «Порше Мобіліті» (підготування документів, участь у судових засіданнях тощо) та не надано доказів того факту, що такі юридичні послуги надані саме з метою повернення кредитних коштів за кредитним договором № 50002662 від 02.12.2011 року.

Надані позивачем копії договорів про надання юридичних послуг, не містять визначення вартості години часу, кількість годин, що унеможливлює перевірку вказаних розрахунків на відповідність вимогам чинного законодавства, а тому вказані вимоги відхиляються судом. До матеріалів справи не було долучено документів на підтвердження того, що представники позивача у даній цивільній справі, є працівниками ТОВ «Юридична фірма Вернер».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Разом з тим, суду не надано доказів на підтвердження надання такої допомоги (зокрема, розрахунку вартості наданих послуг, актів виконаних робіт, квитанцій про сплату витрат). Крім того, до матеріалів справи додана довіреність на представництво інтересів позивача, що свідчить про добровільний та безоплатний характер представництва.

За таких умов відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 6000 грн., як витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи те, що 02.12.2011 р. між сторонами був укладений кредитний договір № 50002662, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору.

Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основна сума боргу зі сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором №50002662 від 02.12.2011 р. у розмірі 107352,72 грн., основна сума боргу зі сплати додаткового кредиту у розмірі 15933,39 грн., пеня у розмірі 2326,88 грн., 3% річних у розмірі 11414,85 грн. та інфляційні витрати у розмірі 2572,18 грн., а загалом -139600,02 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2094,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 22, 509, 525, 526, 530, 536, 572, 576, 589, 590, 599, 610-611, 625, 638, 1046,1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280, 284, 289, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору №50002662 від 02.12.2011 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_4, остання відома адреса реєстрації: 37840, с. Ковалі, Хорольський р-н, Полтавська обл., остання відома адреса проживання: 08662, смт. Гребінки, Васильківський р-н, Київська обл.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»(місцезнаходження: проспект Павла Тичини 1В, офіс «В», м. Київ 02152, Україна, ідентифікаційний код 36422974, п/р 6000 в ПАТ «Креді ОСОБА_5», МФО 300379) основну суму боргу зі сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором №50002662 від 02.12.2011 р. у розмірі 107352,72 грн., основну суму боргу зі сплати додаткового кредиту у розмірі 15933,39 грн., пеню у розмірі 2326,88 грн., 3% річних у розмірі 11414,85 грн. та інфляційні витрати у розмірі 2572,18 грн., а загалом -139600(сто тридцять тисяч шістсот) гривень 02 (дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_4, остання відома адреса реєстрації: 37840, с. Ковалі, Хорольський р-н, Полтавська обл., остання відома адреса проживання: 08662, смт. Гребінки, Васильківський р-н, Київська обл.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»(місцезнаходження: проспект Павла Тичини 1В, офіс «В», м. Київ 02152, Україна, ідентифікаційний код 36422974, п/р 6000 в ПАТ «Креді ОСОБА_5», МФО 300379) судові витрати в розмірі 2094 (дві тисячі девяносто чотири) гривні 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо такі не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 24.12.2018 р.

Суддя Л.М.Кравченко