Справа № 585/721/18
Номер провадження 2/585/486/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря М.В. Шунько, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, - законний представник ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, Роменська міська рада Сумської області, виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області як орган опіки та піклування, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, законний представник ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, Роменська міська рада Сумської області та виконавчий комітет Роменської міськради Сумської обл. як орган опіки та піклування і просить: визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі № 5 будинку № 23 по площі Базарній в м. Ромни Сумської обл. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,8 грн. та витрати по оплаті правничої допомоги і розмірі 5000 грн. В обґрунтування позову вказано, що вона ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 у якій зареєстрована і фактично проживає зі своїм сином ОСОБА_5 Крім них в квартирі також зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є сином та онуком її, ОСОБА_1, покійного чоловіка - ОСОБА_8 Квартира загальною площею 52 кв.м., складається із двох житлових кімнат і не приватизована. У 2000 році ОСОБА_6 залишив місце проживання у квартирі № 5 будинку № 23 по Площі Базарній у м.Ромни, забрав всі свої речі та звільнив помешкання у звязку з вибуттям на постійне місце проживання за адресою м. Ромни 1 пров. Чубаря, 30 де й проживає разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 та сином - ОСОБА_7 до теперішнього часу. При цьому ОСОБА_7 жодного дня не проживав у квартирі № 5 будинку № 23 по Площі Базарній у м. Ромни, і мав в ній лише формальну реєстрацію. Із зазначеного часу ОСОБА_6 разом з сином не проживають у квартирі і не користуються нею. Відповідач повністю припинив виконувати обовязки члена сімї наймача, передбачені ст. 64 ЖК України, повязані з утриманням та оплатою послуг. Перешкод у користуванні квартирою їм ніхто не чинив і не чинить. Відповідач одружився і створив собі сімю, з якою проживає разом і веде спільне господарство. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації разом з сином, проте він від цього ухиляється. Реєстрація відповідача у спірній квартирі створює для неї перепони у реалізації прав на користування субсидіями та отримання соціальних пільг. Неповнолітня дитина у віці від 10 до 14 років не має право вільно та самостійно обирати місце свого проживання і набуває права користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Таким чином, неповнолітній син відповідача не є самостійним субєктом житлових правовідносин, а набуття або втрата ним права користування житлом залежить від набуття або втрати таких прав його батьками. Окрім цього, зняття неповнолітнього з реєстрації не порушує його прав, так як він фактично проживає за іншою адресою. Обставини не проживання відповідачів у спірній квартирі більше 18 років підтверджується довідками з місця проживання, актами перевірки паспортного режиму. Судові витрати складають 704, 8 грн. витрат зі сплати судового збору та 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідач ОСОБА_6 надав відзив на позов в якому вказав, що не згоден з заявленими вимогами. В обґрунтування вказав, що він з 2000 року став проживати в батьків дружини, проте з його батьком у нього була домовленість, що він залишається зареєстрованим в цій квартирі, при потребі буде в ній проживати, а після її приватизації вони проведуть ремонт і будуть там проживати. До смерті батька він постійно, за власний кошт, оплачував житлово-комунальні послуги за дану квартиру. Після смерті батька він з дружиною часто приходили до позивача, питання щодо зняття його з реєстрації не виникало. Вони з позивачем вели розмову про приватизацію квартири на неї, на нього і його сина. Він приводив оцінщика для визначення вартості квартири. В листопаді 2016 року він дав дозвіл на реєстрацію сина позивача у цій квартирі і після цього позивач стала вимагати у нього щоб він знявся з реєстрації в цій квартирі. Він не чинив перешкод позивачу і не сварився з нею за квартиру тому, що вона похилого віку, хворіє, він сам хворіє, тому сподівався, що вони домовляться. Крім цього у спірній квартирі знаходяться його речі диван, телевізор куплений в 2015 році, також є його одяг та взуття. Він з сином не проживають в квартирі з поважних причин неприязні стосунки з позивачем, в нього відсутні ключі від дверей (остання змінила замки після смерті батька), коли він приходить вона не відчиняє двері, не віддає речей, фактично чинить перешкоди в користуванні житлом. Між ним та позивачем існує спір про житло, він не втратив інтерес до цієї квартири і бажає там проживати. Він не має іншого житла, будинок де він з сином зараз проживає належить батькам дружини. Стосовно визнання його сина таким що втратив право на користування житлом, право вимоги у позивач до сина виникне лише після досягнення сином повноліття. Для захисту своїх прав та інтересів він звернувся до адвоката і сплатив йому за надання допомоги 5250 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та їх обґрунтування і просила задоволити позов. Суду пояснила, що вона зареєстрована з 1980 року в цій квартирі. Після смерті чоловіка вона є квартиронаймачем і сплачує всі кошти самостійно. На сьогодні в квартирі зареєстровані крім неї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Вона намагалася вирішити питання мирним шляхом, але відповідач став вимагати від неї гроші в сумі 3500 доларів. В них були спільні заощадження. Відповідач та його син з 2000 року в квартирі не проживали і коштів на утримання житла не надавали. Відповідач знімався з обліку лише на військову службу, з того часу як він відслужив, відповідач в цій квартирі не жив, він поїхав до Калінінграду на навчання і після того ОСОБА_6 з ними не жив. Де він жив, вона не знає, можливо у матері, яка живе в м. Ромни. Він одружений десь з 2000 року. Ніяких речей відповідачів у будинку не було. Відповідач інколи навідувався на 5-10 хвилин. Оплату комунальних послуг чи ремонт квартири відповідач ніколи не здійснював. Син відповідача ОСОБА_7 проживав із батьками. Квартира має дві кімнати, загальна площа 53 кв.м На час її одруження в квартирі чоловіка був зареєстрований відповідач. Квартира була обмінною, чоловік ОСОБА_10 розмінював квартиру після розлучення з дружиною. За життя чоловіка питання щодо зняття з реєстрації ОСОБА_2 не стояло. До цього часу вона на квартирному обліку не стояла, стояв її чоловік. До часу подання позову зауважень з боку міської ради щодо реєстрації в цій квартирі ОСОБА_2 і ОСОБА_7 не було. На час реєстрації неповнолітнього ОСОБА_7 в неї згоди на реєстрацію ОСОБА_7 не питали. Її чоловік мабуть претензій з цього приводу не мав, так як прописали сина відповідача. ОСОБА_6 в ремонті чи розширенні квартири участі не приймав. ОСОБА_6 не цікавився їх з чоловіком життям. Відповідач там не жив. Вона є квартиронаймачем в даному житлі, з якого часу точно не памятає. ОСОБА_11 вона бачила, це було буквально пару хвилин. У відзиві відповідача правди немає, відповідач добровільно покинув місце поживання і був в розшуку, так як був винен людям грошей. Допомоги він батькові ніякої не надавав.

Представник позивача ОСОБА_12 підтримав позов та його обґрунтування. Суду пояснив, що відповідач більше 6 місяців не проживає в квартирі і вибув на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Він мешкає з дружиною за місцем проживання дружини в будинку її батьків. Оскільки відповідач втратив право користування з часу вибуття до іншого місця проживання то і його дитина неправомірно зареєстрована в цій квартирі. Позивач хоче захистити своє право, оскільки не може скористатися правом на субсидію. Відповідач, на його думку переслідує лише мету перебування на квартирному обліку. Підставою для предявлення позову виступає ст.107 ЖК України. Оскільки відповідач та його син не заперечують того, що вони не проживають в квартирі з 2017 року, дана обставина не підлягає доказуванню. Розрахунки витрат на правничу допомогу будуть надані суду протягом 5 днів з дня винесення рішення.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні. Суду пояснив, що обставини вказані позивачем не відповідають дійсності. В квартирі він проживав постійно як до, так і після армії. Але після смерті батька він звертався до позивача з тим, щоб приватизувати квартиру. Вона навпаки попросила щоб він прописав у квартиру її сина. Він погодився на прописку сина ОСОБА_5. Але після цього позивач стала чинити перешкоди в користуванні житлом, то не відчиняла дверей, то не було нікого дома. До смерті батька він часто виїздив на заробітки і коли приїздив, в них з позивачем виникли конфлікти. Завжди коли батькові була потрібна допомога він завжди її надавав. Після смерті батька він звертався до оцінщика для приватизації квартири. В тій квартирі перебувають його речі два костюми, куртки, також він купував туди диван, телевізор. Його син дуже часто бував у діда, дід його любив. Він допомагав утримувати будинок, робив там відмостку, стягували стіни, кожен рік вони міняли дах на гаражі. На даний час він перебуває на квартирному обліку, як зареєстрований в цьому житлі. Основна причина не проживання в тому, що житлові умови там не зовсім добрі, крім цього позивач створює перешкоди для проживання. До цього часу в квартирі перебувають його речі одяг, взуття, телевізор і диван. Квартирну платню він сплачував, підтверджень цьому немає бо чеки він залишав батькові. Він одружений з 2000 року. Після одруження вони проживали в батьків жінки і на зйомних квартирах років сім, точно періодів вказати не може. Договорів оренди житла немає. Він за кордоном працював років 10. Син народився в 2005 році, син народився на зйомній квартирі по вул. Соборна. Син ходив у шостий садок, біля батьків дружини. Син в садок ходив від батьків дружини. Син пішов у школу в сьому школу, на Засуллі. В батьків дружини вони стали проживати десь з 2014 року, коли в нього не було можливості оплачувати зйомні квартири. Повернутися до місця реєстрації він не міг, так як позивач перешкоджала йому користуватися житлом. Він з цього приводу до поліції чи суду не звертався. На зйомних квартирах вони з дружиною стали мешкати десь років через 3-4 після одруження. Від батьків дружини пішли тому, що хотіли жити окремо. Перешкоди полягали в тому, що позивач скандалила, уходила з дому. В квартирі він не живе з 2000 року, навіть з 1997 року, як його вигнали з квартири. Вони в період з 2000 року до 2004 неодноразово намагався повернутися в квартиру, говорив з батьком, батько погоджувався і запрошував його туди жити. Сина він зареєстрував у цій квартирі ще як був маленький. Зареєстрував сина у батька тому, що це було бажання діда. Батько його просив писати заяви, що він не проживає в квартирі на Базарній площі для субсидій. З позивачем в нього були негативні стосунки. Комунальні послуги він оплачував не раз, суму вказати не може. Він приймав участь в ремонтних роботах стягували стіни, робили відмостку, дах кухні протікав біля димаря, замощували дах. На сараї ремонтували дах. Все що просив батько те й робили, крім капітального ремонту. Захворів він в 2014 році, інвалідність у нього з 2014 року. Йому не видавали посвідчення, бо не було бланків, була довідка МСЕК. Оцінку квартири він замовляв після смерті батька в 2016 році для приватизації. Він запитав у знайомих що робити для приватизації, вони сказали, що треба звернутися до оцінювача. Вони з оцінщиком ОСОБА_11 приходили і той розповів, що треба робити і заодно оцінив квартиру. Він хотів спочатку приватизувати квартиру, а вже потім робити ремонт. Жив на 2 зйомних квартирах - Соборна 13 кв. 3 поверх 1 кімната, знімав у ОСОБА_13, жили там років три-чотири. Друга квартира була на Горького 248, жили там теж більше 3 років. З початку жили на Соборній. На прохання батька він давав довідку що він проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, довідку таку він брав в улічкома. У батька він ночував інколи, спав з батьком в одній кімнаті. Після смерті батька він своїх речей не забирав. Там були різні його речі. Ключа від квартири в нього не було. Пояснення ОСОБА_1, що він вчиняв протиправні дії і був в розшуку лише підтверджують те, що позивач завжди чинила перепони в користуванні житлом і в них неприязні стосунки.

Представник відповідача ОСОБА_14 позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні. Підтримав позицію довірителя.

Представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 суду пояснила, що син виріс з дідом і бував у нього постійно. Вони завжди приходили до чоловікового батька, завжди допомагали. З дідусем у них були дуже гарні стосунки. Вони часто відвідували дідуся. Чоловік завжди допомагав своєму батьку. Позов вона не визнає. Дитина проживала в діда періодично, по два три дні ночувала у нього. Ніхто не заперечував щоб онук ночував в дідуся. Позивач тоді не заперечувала щоб онук ночував. Перешкод на час коли живий був батько її чоловіка позивач не чинила. Чоловік у батька ночував за потреби, коли треба було допомогти щось зробити. Це бувало раз в місяць чи раз у два місяці. ОСОБА_1 до неї раніше ставилася гарно. Їй особисто вона не говорила щоб вона не жила в тій квартирі. В міській раді чи у виконкомі заперечень щодо прописки дитини в цій квартирі не було. Дитину зареєстрували в цій квартирі тому, що захотів так саме покійний батько чоловіка. Одружилися вони 11 листопада 2000 року. Проживали у її батьків, потім переїхали на Соборну 3 кв. 28. З батьками вони прожили років 2-3, потім 3 роки жили на зйомній квартирі і після того як народився син, жили на Леніна 13. Потім переїхали на Горького 248 і там жили 3-4 роки, десь до 2014 року. Вони повернулися до її батьків десь в 2014 році, коли погіршився стан здоровя чоловіка. В чоловіка з позивачем були нехороші стосунки. Син йшов до діда у гості, він жив з ними, але в будь-який час він міг підти до діда. Залишався чоловік у діда коли треба було допомогти. Чоловік їй інколи, коли бували сварки, говорив що переходить жити до батька і бувало, що йшов до батька. Вони зверталися до чоловікового батька з тим щоб жити в нього, він погоджувався. Не йшли вони жити до батька чоловіка через конфлікти, які були у чоловіка з ОСОБА_1 Йшли від її батьків щоб жити окремою сімєю. Житлові умови в її батьків кращі, більший будинок. Після народження дитини у будинку її батьків зробили санвузол і ванну (обєднані). В квартирі батька чоловіка таких зручностей не було. Син ходив у 6 садочок на Засуллі вул. ОСОБА_6. В садочок в місті вони не могли сина влаштувати, бо там були заповнені групи, крім цього в тому садочку була дуже гарна вихователька. В дідуся були ті речі сина, які були потрібні йому на той час. Вони його приводили до дідуся, інколи він сам приходив по онука. Онук у дідуся ночував майже кожні вихідні. Чоловікові речі в тій квартирі є, там зимовий одяг, форма з козацьких зібрань. Вона говорила, що не піде до дідуся жити, тому що в тих умовах, без води з дитиною було б складно.

Третя особа - ОСОБА_5 позов підтримав і просив задоволити. Вони провідували батька дійсно, але там не проживали. ОСОБА_6 приходив до батька як син, провідати. Він в квартирі мешкає з того часу як мати зійшлася з батьком відповідача. З 2000 року він мешкав за іншою адресою по Базарній площі 23/6 в м. Ромни у тітки. З 2010 року в квартирі матері ніяких ремонтів не відбувалося. Відповідач ніколи там не ночував, він цього не бачив. Цей спір виник тому, що відповідач там не проживає. Він звертався до ОСОБА_6 за дозволом для реєстрації в цій квартирі після смерті батька. Покійний хотів його там зареєструвати, але не встиг. Він раніше був там зареєстрований з матірю до армії. Потім його виписали і покійний не хотів його реєструвати у цій квартирі, але потім передумав і погодився. В квартирі він зареєструвався в 2016 році зі згоди відповідача. Дозвіл у ОСОБА_2 він брав тому, що без дозволу всіх хто там прописаний його б не зареєстрували. Онук інколи ночував у діда, провідував. Вони з відповідачем раніше спілкувалися, в них були нормальні стосунки.

Третя особа: Роменська міська рада Сумської області явку представника в судове засідання не забезпечила. Представник надала клопотання про розгляд справи без участі представника. В клопотанні також вказала, що Роменська міська рада проти позову заперечує, вважає позовні вимоги безпідставними. Вважає, що квартира АДРЕСА_2 у комунальній власності, а отже право на звернення до суду належить Роменській міській раді, а не позивачу. Крім цього, відповідач ОСОБА_6 перебуває на квартирному обліку за місцем проживання в списку загальної черги № 1224. Відповідач ОСОБА_6 зареєстрований в кв. 5 № 23 на Площі Базарній в м.Ромни з 1980 року та до сьогоднішнього дня. А позивач в свою чергу за місяць до смерті батька відповідача уклала з останнім шлюб 28 вересня 2016, при цьому проживаючи в кімнаті лише пів року та зареєструвавши там ще й свого сина. Не менш важливим є те, що позовні вимоги звучать так «про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням», однак посилання саме на статтю 71,72 ЖК УРМСР взагалі відсутні.

Третя особа: виконавчий комітет Роменської міської ради як орган опіки та піклування в судове засідання явку представника не забезпечив. Представник надав заяву про розгляд справи без його участі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 суду дала свідчення, що з позивачем у неї стосунки добрі, сусідські. З ОСОБА_6 стосунки теж хороші. Сімю знає з того часу як вони стали там жити. ОСОБА_16 переїхав туди з батьком. Потім ОСОБА_1 стала жити з покійним. ОСОБА_17 жив там до армії, після армії він став мешкати у матері, кудись виїздив, і не жив поки не одружився. Після весілля став проживати у дружини. Іноді вони приходили до батька, але він батькові не допомагав. В квартирі немає води, санвузла. ОСОБА_18 не жив з батьком після одруження, вона не знає. Онук інколи приходив в гості, декілька разів онук ночував, вона чула через стінку, бо звукоізоляція погана. Вона не чула щоб позивач чинила відповідачу перешкоди в користуванні квартирою. Відповідач приходив в гості до батька, про якісь сварки вона не чула. Вона інколи буває в квартирі позивача. Там дві кімнати спальня і кімната. Вона ніколи не бачила щоб ОСОБА_18 щось допомагав батькові і вона говорила покійному, що в нього коридор рушиться, а той говорив, що він не може нічого зробити тому, що він отримує пенсію, а сини не працюють. Ніяких сварок з приводу квартири не було, вона про це не знає. ОСОБА_19 виганяли з житла вона не чула. В неї є ключ від квартири позивача і ОСОБА_16 ніколи не запитував у неї ключа.

Допитана в якості свідка ОСОБА_20 суду пояснила, що з ОСОБА_1 дружить з дитинства. Відповідача знає, стосунків немає ніяких. ОСОБА_6 після армії в цій квартирі не проживав. Їй відомо, що складалися документи про те, що після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_6 забрав всі цінні речі покійного і після того він не був у тій квартирі. ОСОБА_17 в квартирі не проживав і речей його там не було. ОСОБА_17 перестав там проживати після армії, спочатку виїхав в Калінінград, потім одружився і жив з дружиною. Квартира там не дуже хороша. Позивач продала свій будинок і вони там зробили добудову. Там немає ніяких побутових зручностей, лише газ. ОСОБА_10 не хотів приватизувати цю квартиру, так як сподівався отримати нормальне житло, тому він там і поприписував усіх. Станіслава прописували вже пізніше, вона не знає як там було, бо про це їй не говорили. Чи були конфлікти між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 їй невідомо нічого. ОСОБА_17 з армії прийшов десь у 90-х роках. Вона буває у ОСОБА_1 дуже часто, інколи по декілька разів на тиждень. Вони в дуже хороших стосунках з позивачем, тому знає про їх життя зі слів ОСОБА_1. Станіслава вона у них бачила один раз. Покійний завжди говорив, що допомагає дітям, і з пенсії давав гроші синам.

Допитана в якості свідка ОСОБА_21 суду пояснила, що ОСОБА_1 її родичка, ОСОБА_6 вона бачила лише в молодості. ОСОБА_5 племінник її чоловіка. В квартирі ОСОБА_1 ОСОБА_6 не проживає, до армії ще жив, а після того не було. Онука їхнього вона бачила разів два. Наскільки їй відомо ОСОБА_6 жив зі своєю дружиною. ОСОБА_18 він там не жив з батьком, їй не відомо. Стосунки між ОСОБА_22 і ОСОБА_18 були нормальні. Чи хотів ОСОБА_18 повернутися в цю квартиру, вона не знає. Позивач і покійний не говорили чому ОСОБА_18 тут не живе. В цій квартирі ОСОБА_18 зареєстрований. Особисто їй говорив ОСОБА_10, що він приписував сина тому, що сподівався отримати іншу квартиру. Про конфліктні ситуації вона не знає. Вона не памятає щоб ОСОБА_18 коли - небудь приходив і когось шукав чи батька чи ОСОБА_1

Допитаний в якості свідка ОСОБА_23 суду пояснив, що ОСОБА_6 проживав з батьком весь час. Там жили ОСОБА_1 і ОСОБА_24. Він там бував дуже часто. З 2000 року ОСОБА_6 жив у батька після весілля, бував часто з сином, ночував. До смерті батька ОСОБА_17 там частенько жив. Стосунки між ОСОБА_6 і ОСОБА_1 зі слів ОСОБА_6 напружені. ОСОБА_17 і не ходив туди як батька не було вдома, щоб не було скандалів. Він приходив туди з ОСОБА_6 і ОСОБА_6 там переодягався, це було років 5 тому. ОСОБА_17 допомагав батькові, давав гроші. ОСОБА_17 одружився в 2000 році, а до того він мешкав на Базарній площі. Після одруження ОСОБА_6 став жити у дружини, а інколи ночував і в батька. Вони з ОСОБА_6 часто бачилися. Він бував в гостях у ОСОБА_6 і на Засуллі у дружини і у батька ОСОБА_17. З 2010 року він до ОСОБА_6 на Базарну площу не заходив. Був випадок, що ОСОБА_6 заносив гроші батькові, після того вони пішли гуляти. Він сам не бачив щоб ОСОБА_6 ночував у батька з 2010 року. Він не бачив ніяких конфліктів між ОСОБА_6 і позивачем. Про те чому ОСОБА_6 з дружиною не живуть у батька, він не знає, це питання вони не обговорювали. Він не бачив щоб ОСОБА_6 щось робив в тому будинку, знає що той купував шифер, цемент. Також вони знімали квартиру біля Індустріального технікуму. Після весілля ОСОБА_6, коли народилася дитина, де вони проживали він не памятає.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_25 суду пояснив, що з ОСОБА_6 вони куми. Він знає, що ОСОБА_6 проживав на Базарній площі до армії. Він знає ОСОБА_6 років 15. ОСОБА_17 жив на зйомних квартирах, жив з батьками дружини. Зі своїм батьком ОСОБА_17 не жив, але ночував інколи. Зі слів ОСОБА_6 в нього були погані стосунки з дружиною батька, він не був присутній при якихось конфліктних ситуаціях. Він сам допомагав ОСОБА_6 робити відмостку та штукатурити східці, пару років тому міняли кілька листів шиферу на хаті. Де тоді жив ОСОБА_6 він не знає, а протягом останніх 12 років ОСОБА_6 жив на 2 зйомних квартирах і в жінчиних батьків. Років сім тому ОСОБА_6 жив по вул. Соборній, а на Горького років 3-2 тому. Зараз вони проживають в батьків ОСОБА_26. З Леніна вони переїхали до Оксаниних батьків, а потім переїхали на Горького. ОСОБА_18 не жив у батька він не знає, на його думку тому, що там квартира невелика і немає зручностей. В квартирі на Базарній площі він бував років сім тому, коли стягували хату шпильками. Попросив допомогти його кум - ОСОБА_18, тоді він жив на вул. Соборній.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснив, що працює він директором ПП «Роменекс Л». ОСОБА_2 знає, познайомилися коли той до нього звернувся для оцінки майна. Звертався ОСОБА_6 з приводу оцінки майна для проведення приватизації. Висновку він не робив, це було років 2 тому. Він виходив на обєкт, оглядав, висновку не робив бо не було повністю документів. Він тоді дивився ринкову вартість цього майна, яку саме суму визначав, він не памятає. Квартира на той час була 40-60 відсотків від 100 відсотків зносу, була на 50 відсотків в нормальному стані. Чи були там тріщини у стінах не памятає. Непридатний стан житла це менше 20 відсотків, менше 40 незадовільний. Він має право давати і усні розяснення і пояснював ОСОБА_2 що того цікавило.

Судом встановлено, що 28 вересня 2016 року ОСОБА_10 і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб.

15 жовтня 2016 року ОСОБА_10 помер.

15 грудня 2015 року, комісією в складі паспортиста ОСОБА_27 в присутності свідків ОСОБА_15, ОСОБА_28, ОСОБА_29 складено акт перевірки паспортного режиму, де вказано: виходом на місце встановлено, що в кврі № 5 по вул. Базарна площа проживають та зареєстровані дві особи - ОСОБА_10 та ОСОБА_30 В квартирі ще зареєстрований ОСОБА_6 та ОСОБА_7, але зі слів батька та сусідів син з онуком не проживають в кврі на протязі багатьох років. Довідка з місця проживання додається. На момент перевірки в кврі не знаходились. Акт підписаний ОСОБА_27, ОСОБА_15, ОСОБА_28, ОСОБА_29

23 листопада 2016 року, комісією в складі паспортиста ОСОБА_27.в присутності свідків ОСОБА_15, ОСОБА_31, ОСОБА_29 та інших, складено акт перевірки паспортного режиму, де вказано: згідно заяви ОСОБА_1 при перевірці паспортного режиму 27.10.16 та зі слів сусідів - свідків виявлено що за даною адресою зареєстрований з 1994 року ОСОБА_6, але сусіди та квартиронаймач ОСОБА_1 стверджують що в даній квартирі з дня реєстрації він не проживає. На момент перевірки паспортного режиму даної особи ОСОБА_2 в кврі не було. Акт підписаний ОСОБА_27, ОСОБА_15, ОСОБА_29 та іншими.

Згідно довідок квартального комітету № 11 виконкому Роменської міськради від 14 травня 2012 року та 9 грудня 2015 року, яка видана ОСОБА_2 в тім, що він зареєстрований за адресою м. Ромни Базарна площа, б 23 кв.5, а фактично проживає з сином за адресою м. Ромни 1 пров. Чубарая, 30.

Згідно довідки від 23 січня 2001 року ОСОБА_6 проживає з 2 березня 2000 року за адресою м. Ромни 1 пров. Чубаря, 30.

В інформації ПП «Наш Дім» від 23 лютого 2018 року на адресу адвоката ОСОБА_12 вказано: «ПП «Наш Дім» на Ваш запит від 21.02.2018 року повідомляє, що квартирна плата нараховується ОСОБА_1 на загальну площу квартири відповідно до постанови КМУ від 1 червня 2011 р. № 869. Документи підтверджуючі приватизацію квартири підприємству не надавалися. Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій заключний 27.01.2017 р. з ОСОБА_1

Згідно квитанції № 18 від 20 лютого 2018 року, адвокатом ОСОБА_12 отримано 5000 грн. за надання правничої допомоги в цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. На підготування відзиву на позов та зустрічного позову витрачено 3 години робочого часу.

Згідно копії паспорта ОСОБА_6 зареєстрований в кв. № 5 б. № 23 на Базарній площі з 10 березня 1994 року.

Батьком ОСОБА_2 в свідоцтві про його народження вказаний ОСОБА_10

ОСОБА_7 народився 17 листопада 2005 року в м. Ромни і його батьком в свідоцтві про народження вказаний ОСОБА_6

Заявою від 11 листопада 2016 року ОСОБА_6 дав згоду на реєстрацію ОСОБА_5 за адресою Базарна Площа 23 кв. 5.

Згідно квитанції № 12 від 19 квітня 2018 року, адвокатом ОСОБА_14 отримано 5250 грн. за надання правничих послуг, а саме за підготовку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та участь в якості представника відповідача ОСОБА_2 при розгляді цивільної справи. В квитанції вказано розрахунок розміру гонорару виходячи з 350 грн. за годину, та вказано що ознайомлення з позовом та матеріалами 3 години, складання відзиву - 5 годин, участь адвоката в судових засіданнях 8 годин.

Заявою від 11 листопада 2016 року, на адресу міського голови, ОСОБА_6 просив перевести квартирну чергу з батька на нього в звязку зі смертю батька.

21 лютого 1980 року ОСОБА_10 отримав ордер на АДРЕСА_3. ОСОБА_23 сімї в ордері вказаний ОСОБА_6.

Наведені факти свідчать, що між сторонами виник спір про право користування житлом. При вирішенні спору, з урахуванням засад змагальності сторін та диспозитивності цивільного процесу, суд виходить з положень ст.ст. 107 ЖК України, на які посилається позивач обгрунтовуючи позовні вимоги.

Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статті 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Зважаючи на характер спору, суд при його вирішенні, також застосовує ч. 3 ст. 9 ЖК України, якою передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Судом встановлено, що в квартирі № 5 будинку № 23 на Площі Базарна в м. Ромни зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_7, та ОСОБА_6 який вписаний до ордера.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд вважає позов не обґрунтованим і доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Такий висновок суду склався з тих підстав, що позивач не довів тієї обставини, що ОСОБА_1 є наймачем квартири № 5 в будинку № 23 на Площі Базарна в м. Ромни, а відповідно її права порушені і вона має підстави для звернення до суду за захистом саме своїх порушених прав. При цьому лист з ПП «Наш дім» від 23.02.2018 року, суд не може взяти як належний доказ щодо цієї обставини, оскільки він не містить адреси за якою з ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Також суд вважає недоведеною ту обставину, що відповідачі вибули на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, оскільки як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 з неповнолітнім ОСОБА_7, не мають іншого постійного місця проживання, в розумінні чинного законодавства, оскільки протягом досліджуваного періоду ОСОБА_6 з сином декілька разів змінювали місце проживання.

Крім цього, неспростованими є твердження відповідача ОСОБА_2 про неможливість проживання в спірній квартирі і через неприязні стосунки позивача з ним. Наявність таких стосунків підтверджена поясненнями самої ОСОБА_1, яка в судовому засіданні повідомляла, непідтверджені доказами, негативні обставини щодо причин не проживання відповідача в будинку. З огляду на що, суд вважає доведеною ту обставину, що ОСОБА_1 чинила перешкоди ОСОБА_2 в користуванні квартирою.

Вирішуючи вимоги відповідача про стягнення з позивача судових витрат суд виходить з тих міркувань, що представником відповідача виконано розрахунок вартості правничої допомоги з розміру 350 грн. за годину. З огляду на відсутність нормативного акту, який би встановлював порядок та спосіб визначення вартості правничої допомоги, суд вважає можливим застосувати запропонований відповідачем розмір для визначення вартості правничої допомоги. При цьому суд вважає, що час який витрачений представником відповідача, при розгляді даної справи слід визначати 7 годин при розгляді справи в суді, виходячи з фактичної участі представника в засіданнях, що становить 2450 грн., та час для ознайомлення з матеріалами та підготовкою відзиву - 5 годин, що становить згідно квитанції представника відповідача - 1650 грн. При цьому час протягом якого представник мав можливість ознайомитися з матеріалами справи та підготувати відзив, суд визначає в розмірі 5 годин, а не 8 годин, як зазначив представник. З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем та адвокатом укладено відповідну угоду, при розгляді справи доведено факт надання правової допомоги та оплату таких послуг. Враховуючи положення чинного законодавства, ступінь складності справи, час протягом якого приймав участь представник, відшкодуванню на користь позивача підлягають 4100 грн., як компенсація витрат на правову допомогу.

Оскільки позов виник з вини позивача, з нього, на користь відповідача, підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, що понесені відповідачем.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, - законний представник ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, Роменська міська рада Сумської області, виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області як орган опіки та піклування, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі чотири тисячі сто (4100) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя… підпис.

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_32