П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 755/6965/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

сторони: скаржник ОСОБА_2

суб'єкт оскарження головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного

територіального управління юстиції у м. Києві

МаховаДіана Анатоліївна

Справа № 755/6965/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2837/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2, суб'єкт оскарження: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махова ДіанаАнатоліївна, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на дії та рішення державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року скаржник ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю ОСОБА_5, звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення головного державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києва Махової Д.А. Вимоги скарги мотивує тим, що 06 листопада 2017 року відкрито виконавче провадження № 55059182 на підставі дублікату виконавчого листа № 755/3184/14 від 24 лютого 2017 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в розмірі 11 551 534,93 грн. та третейського збору в розмірі 25 500,00 грн. Так, постановою державного виконавця від 03 квітня 2018 року описано та арештовано майно боржника, а саме земельні ділянки кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належить боржнику на праві власності. Крім того, 03 квітня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні. Зазначає, що зміст постанови про опис та арешт майна боржника не вміщує даних про те, що боржник приймав безпосередньо участь при описі державним виконавцем його земельних ділянок та в матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про повідомлення боржника відносно наміру описати та арештувати його земельні ділянки. Крім того, матеріали виконавчого провадження вміщують дані про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови, виконавець не до кінця провела заходи стягнення з боржника його коштів, виявлених на рахунках в банках, та виконавець відсторонилася від перевірки наявності у боржника цінностей, рухомого майна - хоча таке майно наявне у скаржника і виконавцю достеменно відомо про його наявність. Вважає, що вказані постанови винесені з порушенням чинного законодавства України, що тягне за собою скасування постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_2, суб'єкт оскарження : головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махова Діана Анатоліївна , заінтересована особа: ПАТ «Укрсоцбанк» на дії та рішення державного виконавця- відмовлено.

Не погоджуючись з у хвалою суду, представником ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити, посилаючись на те, судом що постановлено ухвалу при неповному з'ясуванні судом обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує про те, що судом не з'ясовано підстав відсутності у виконавчому провадженні рішення суду про примусове проникнення на земельні ділянки боржника з метою їх опису та арешту.

Крім того, суд не взяв до уваги доводи скаржника про те, що дрежавним виконавцем під час проведення виконавчих дій порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження» щодо черговості стягнення майна боржника.

Відзиви на апеляційну скаргу не подано.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Апеляційний суд в складі колегії суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, забезпечивши їм можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Оскільки розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою головного державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києва Махової Д.А. від 06 листопада 2017 року, відкрито виконавче провадження № 55059182 на підставі дублікату виконавчого листа № 755/3184/14 від 24 лютого 2017 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в розмірі 11 551 534,93 грн. та третейського збору в розмірі 25 500,00 грн. (а.с. 67-68).

21 листопада 2017 року головним державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києва Маховою Д.А. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, оскільки з відповіді Державної фіскальної служби від 06 листопада 2017 року № ОСОБА_2 отримує доходи в Національному університеті фізичного виховання і спорту України за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури, 1 та у зв'язку з тим, що 21 листопада 2017 року до Відділу надійшла письмова заява стягувача з проханням направити за місцем роботи боржника постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (а.с. 18).

23 листопада 2017 року головним державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києва Маховою Д.А. винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 19-21).

01 грудня 2017 року головним державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києва Маховою Д.А. винесено постанову про розшук майна боржника (а.с. 22).

03 квітня 2018 року головним державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києва Маховою Д.А. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме описано та накладено арешт на майно: земельна ділянка реєстраційний/кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0560 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка реєстраційний/кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,056 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23-24).

Крім того, судом встановлено, що 03 квітня 2018 року викликом державного виконавця за № 55059182/4 зобов'язано ОСОБА_2 з'явитися до виконавця 25 квітня 2018 року з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за адресою: 03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32, каб. 14 щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. Однак, представником боржника ОСОБА_6 було подано пояснення що відомості е-декларації боржника за 2017 рік перебувають у вільному доступі, а тому необхідність присутності в матеріалах виконавчого провадження оригіналів документів, підтверджуючих право власності на майно боржника, що наведене у виклику від 03 квітня 2018 року - відсутня. Разом з тим, інформація щодо персональних даних декларанта та його майна є конфіденційною та не підлягає розголошенню.

03 квітня 2018 року головним державний виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києва Маховою Д.А. винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - Приватне підприємство «Консалтингова група «Агро-експерт», який має сертифікат, виданий 08 вересня 2017 року за № 870/17, виданий Фондом Державного майна України (строк дії: 08 вересня 2020 року).

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що головним державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києва Маховою Д.А. здійснені всі дії необхідні для примусового виконання дублікату виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 24 лютого 2017 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об'єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов'язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігачу. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до п.п. 10-12 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; відмітка про роз'яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі. Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Якщо опис і арешт майна (коштів) здійснюються на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання.

Якщо опис і арешт майна здійснюються за участю сторін виконавчого провадження (їх представників), постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в трьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, інші - видаються під підпис сторонам виконавчого провадження.

Якщо описане майно передано на зберігання не боржникові чи його представнику, а іншій особі, то постанова про опис та арешту майна (коштів) складається в чотирьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, а інші - вручаються зберігачеві майна та сторонам виконавчого провадження під підпис.

У разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу. У постанові зазначаються причина передачі майна іншому зберігачу, прізвище, ім'я та по батькові зберігача, який здійснював зберігання майна, та прізвище, ім'я та по батькові нового зберігача. Постанова підписується виконавцем. У постанові робиться попередження новому зберігачеві майна про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі необхідності (наявність інформації про псування або розтрату майна тощо) виконавець до моменту передачі майна новому зберігачу може здійснити вихід за місцем зберігання майна для його огляду. У разі зміни кількісних чи якісних характеристик майна про це зазначається в постанові про призначення нового зберігача, при цьому виконавець готує повідомлення до органів досудового розслідування щодо притягнення зберігача до кримінальної відповідальності.

Факт передачі майна новому зберігачу засвідчується актом виконавця або актом приймання-передавання майна, який долучається до постанови про заміну зберігача.

Відповідно до ч.ч. 5, 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов'язку державного виконавця, який здійснює виконавчі дії по здійсненню опису та арешту майна, повідомляти боржника про проведення опису та арешту майна.

Крім того, відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Згідно ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, 03 квітня 2018 року головним державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києва Маховою Д.А. винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - Приватне підприємство «Консалтингова група «Агро-експерт», який має сертифікат, виданий 08 вересня 2017 року за № 870/17, виданий Фондом Державного майна України (строк дії: 08 вересня 2020 року), а тому, як вірно зазначив суд першої інстанції, винесення зазначеної постанови жодним чином не порушує прав чи свобод ОСОБА_2

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановивши фактичні обставини справи, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_2

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки діям державного виконавця щодо черговості стягнення майна боржника, а також виявлення на рахунках у банках, так і про неможливість стягнення виявлених на рахунках коштів, то вони відхиляються судом виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 5, 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення

Як убачається з пояснень державного виконавця викладених у відзиві на скаргу, в процесі виконання рішення суду, з виявлених державним виконавцем рахунків боржника та заробітної плати було стягнуто 74905, 87 грн.

Разом з тим, кошти отримані від звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника є неспівмірними у порівнянні з існуючою заборгованістю та не зможуть забезпечити реального та повного виконання рішення суду у строки , передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того не заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не проведено виконавчі дії щодо виявлення або відсутність іншого майна божника, на яке може бути звернуто стягнення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний, зокрема, за рішенням майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах , про майно, що перебуває в заставі (іпотеці), чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Як убачається з матеріалів справи, 03 квітня 2018 року, держаним виконавцем на адресу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5 направлено виклик державного виконавця, яким зобов'язано ОСОБА_2 надати достовірні відомості про майно, а саме: годинник торгової марки Jaeger-LeCoultrу, назва виробника Universai Time; водний засіб модель 220exdb, рік випуску 2007, гараж, загальною площею 20,1 м.кв, який находить в м. Києві, гараж, загальною площею 31,4 м.кв, який знаходиться в м. Києві.

Проте, 25 квітня 2018 року до ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві надійшли пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5, які містять відмову в наданні документів, які були витребувані державним виконавцем, оскільки на думку боржника, державний виконавець має достатньо повноважень отримати необхідно інформацію самостійно.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що черговість стягнення на майно та кошти боржника визначається саме держаним виконавцем.

Боржник маючи на праві власності відповідне майно та усвідомлюючи розмір заборгованості, яку йому необхідно погасити, не звернувся до виконавця та не запропонував майно, яке необхідно та можливо реалізувати в першу чергу.

Також не заслуговують на увагу та відхиляються судом доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем порушено вимоги п.4 ч.5 Закону України «Про виконавче провадження», а саме порушено порядок проникнення на земельні ділянки боржника, з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Аналізуючи зміст вказаної норми закону, суд приходить до висновку, що зазначена норма Закону застосовується у випадках необхідності виявлення майна боржника, на яке в подальшому може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу.

Разом з тим, п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право державного виконавця безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх.

З огляду на викладене, висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні скарги, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі судового рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного тексту постанови до Верховного Суду.

Суддя-доповідач А.М. Стрижеус

Судді Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна