1Справа № 2-2256/11 4-с/335/44/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Мереуци М.А., державного виконавця Манделюка Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Вознесенівського відділу державної служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 звернулося до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Вознесенівського відділу державної служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3, в якій посилається на наступне.

В провадженні Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області на виконання перебував виконавчий лист №2-2256/11 по справі за позовом АТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

09.07.2018 року АТ «РОДОВІД БАНК» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2018 року по ВП № 32463413, яка винесена старшим державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу є те, що у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

Скаржник вважає, що постанова від 26.06.2018 року по ВП № 32463413 року є незаконною, оскільки винесена в порушення вимог ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме старшим державним виконавцем не здійснено всіх необхідних дій для виконання рішення суду, зокрема не було подано подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - Фізичної або іншої особи, а також не було вчинено інших дій, передбачених законом, не здійснено перевірку майнового стану у строки та у періодичності, встановлені Законом України «Про виконавче провадження». Тобто, рішення суду фактично не виконується.

Посилаючись на викладене, скаржник просить скаргу задовольнити, визнати незаконними дії старшого державного виконавця при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2018 року та скасувати вказану постанову.

Від представника скаржника надійшла заява про розгляд скарги у його відсутності, на задоволенні вимог скарги наполягає.

В судовому засіданні державний виконавець Манделюк Д.П. проти задоволення скарги заперечував, послався на раніше подані письмові заперечення.

Згідно письмових заперечень, державним виконавцем було вжито всіх необхідних передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для виконання судового рішення, однак було встановлено, що у боржника відсутнє майно, а тому було прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу.

Заінтересована особа, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи було повідомлена належним чином.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали скарги та спави, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Вознесенівському відділі державної служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало зведене виконавче провадження №48567945 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь юридичних на фізичних осіб до складу якого входить виконавче провадження №32463413 з примусового виконання виконавчого листа №2-2256/11 від 04.05.2012 року, що видав Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості в сумі 1703338,05 грн.

08.05.2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

26.06.2018 року по ВП 32463413 старшим державним виконавцем Вознесенівського відділу державної служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідност.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Заходи примусового виконання визначені ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно доч.1, 2ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Так, згідно постанови від 26.06.2018 року по ВП 32463413, згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно у власності боржника перебуває будинок за адресою: м. Запоріжжя, бул. ОСОБА_1, б.38а. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання осіб за зазначеною адресою зареєстрована малолітня дитина.

Однак, в копії матеріалів виконавчого провадження, які надані державним виконавцем, відсутній витяг Державного реєстру прав на нерухоме майно, що позбавляє встановити дійсні обєкти права власності, що належать боржнику.

Також оглянуті надані копії матеріалів виконавчого провадження ВП 32463413. Встановлено, що в матеріалах вказаного виконавчого провадження відсутні належні акти державного виконавця, щодо виявлення майна на яке можливо звернути стягнення за адресою проживання боржника ОСОБА_3

Слід зазначити, що в наданих матеріалах дійсно міститься один акт державного виконавця від 23.03.2018 року про вихід за адресою боржника ОСОБА_3 м. Запоріжжя, пр.. ЛенінаАДРЕСА_1, яка зазначена у виконавчому листі. Однак вказаний акт не може бути належним і допустимим доказом, оскільки як вбачається з нього його було складено та підписано тільки самим державним виконавцем, інших свідків чи понятих у акті не зазначено. Інших належних по оформленню актів виходів за адресою боржника надані копії матеріалів виконавчого провадження не містять.

Також в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази виклику боржника ОСОБА_3, здійснення його приводу, здійснення розшуку боржника.

Отже,вказане свідчить, що в порушення вимог ст.ст.10, 18 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не вчинено всіх виконавчих дій, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для належного виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватись положеннями Конституції України, п.6ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, Законами України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У пілотному рішенні Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 року, ОСОБА_4 проти України зазначено, суд повторює, що право на суд, захищене ст. 6 було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволила, щоб остаточне обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь якій зі сторін.

У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту ст.1 Першого протоколу.

Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обовязкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції справа «Бурдов проти Росії».

Така ж практика ЄСПЛ у багатьох інших справах як проти України , так і проти інших держав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не вжито всіх можливих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо виконання рішення

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення скарги у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Вознесенівського відділу державної служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3, - задовольнити.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню № 32463413 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2018 року.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню № 32463413 від 26.06.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, строк якого обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 05.09.2018 року.

Суддя: Н.І. Рибалко