ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/1505/18
Провадження № 22-ц/4820/424/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю учасників справи та їх представників

розглянув у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №688/1505/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шепетівського міськрайонного суду від 28 вересня 2018 року (суддя Босюк В.А., повне судове рішення складено 03 жовтня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_4 зазначив, що 30.03.2018 року ОСОБА_5 повідомила знайомим та сусідам, що він вчинив відносно неї злочин шляхом нанесення тілесних пошкоджень. Позивач вважає, що вказаними неправомірними діями, що виразились у поширенні відомостей про скоєння ним відносно ОСОБА_5 злочину, остання принизила його честь та гідність, а також заподіяла моральну шкоду, яка виразилась в моральних стражданнях та переживаннях. В зв'язку з наведеним, з врахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить суд визнати, що поширені відповідачкою відомості про вчинення ним злочину, а саме її побиття, не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність; заборонити відповідачці поширювати недостовірну інформацію про вчинення ним злочину побиття та стягнути з ОСОБА_5 на його користь 9000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 28 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку та зазначає, що це рішення постановлено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права і підлягає до скасування. На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом не застосовано до спірних правовідносин закон, який підлягав застосуванню, а саме положення ст.ст. 3, 8, 62 Конституції України, ст. 62 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», що призвело до постановлення незаконного судового рішення. На думку апелянта, у суду були всі підстави для задоволення позову, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_5 особисто визнала факт повідомлення нею інформації про вчинення злочину позивачем, а тому дана обставина відповідно до положень ст. 62 ЦПК України не підлягає доказуванню. Оскільки вину позивача не доведено в законному порядку і не встановлено обвинувальним вироком суду, апелянт вважає, що поширена відповідачкою інформація підлягає визнанню недостовірною з відшкодуванням позивачу моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Позивач ОСОБА_4 та його представник підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Відповідачка ОСОБА_5 та її представник апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову і визнаючи поширену ОСОБА_5 серед сусідів та знайомих інформацію про її побиття такою, що відповідає дійсності, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачкою був доведений факт побиття її ОСОБА_4 шляхом її звернення до правоохоронних органів із повідомленням про скоєння відносно неї злочину позивачем.

Проте колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статей 270, 297, 299 ЦК України фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що відмова судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог про захист честі та гідності та стягнення моральної шкоди є передчасною, оскільки не ґрунтується на даних, що містяться в матеріалах справи та досліджених доказах.

Так, при звернені до суду із позовом, ОСОБА_4 вказував, що відповідачка поширила відносно нього відомості, що не відповідають дійсності та принижують його честь і гідність, а саме те, що він вчинив злочин, шляхом побиття ОСОБА_5

Допитані в судовому засіданні в суді першої інстанції свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду показали, що ОСОБА_5 дійсно поширювала відомості про вчинення ОСОБА_4 злочину.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 30 березня 2018 року між сторонами виник конфлікт і старшим слідчим СВ Шепетівського ВП Панзигою А.В. 31 березня 2018 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000350 про те, що 30 березня 2018 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_4, перебуваючи на подвір'ї будинку по АДРЕСА_1, на ґрунті неприязних відносин, умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5, яку визнано потерпілою у вказаному кримінальному провадженні. Згідно висновку судово-медичної експертизи №148 від 16 квітня 2018 року у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці кута нижньої щелепи зліва, струс головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричиняють короткочасний розлад здоров'я та два синці на задній поверхні лівого передпліччя, синця на передній поверхні грудної клітки в ділянці тіла грудини, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. 25 липня 2018 року кримінальні провадження перекваліфіковано на ч. 2 ст. 125 КК України (а.с.33).

Проте, згідно з частиною другою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У частинах першій та другій статті 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в справі, не застосував указані норми права щодо презумпції невинуватості.

Колегія суддів, враховуючи матеріали справи та покази свідків, приходить до висновку, що інформація, яка поширена відповідачкою 30 березня 2018 року, про те, що ОСОБА_4 вчинив злочин є такою, що не відповідає дійсності і принижує честь та гідність позивача і оскаржуване рішення в частині відмови у позові про визнання поширених ОСОБА_5 відомостей, що ОСОБА_4 вчинив злочин підлягає до скасування із постановленням нового судового рішення в цій частині. А тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права є обґрунтованими.

Також згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У абзацах 3 та 4 пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Відповідно до ст. 454 ЦК України відшкодування моральної шкоди може бути зменшено судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).

Враховуючи, що відомості, які поширені відповідачкою 30 березня 2018 року, а саме те, що ОСОБА_4 вчинив злочин не відповідають дійсності і принижують честь та гідність позивача, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди. Виходячи з принципу розумності та справедливості, судова колегія визнає достатнім, співмірним і розумним стягнення морального відшкодування у розмірі 1000 грн.

В силу ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 489,40 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 28 вересня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати, що поширені ОСОБА_5 відомості про вчинення злочину ОСОБА_4 не відповідають дійсності та принижують честь та гідність ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце проживання АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2) 1000 грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 (місце проживання АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1) на користь держави 489 (чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 січня 2019 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк