Справа № 165/436/18 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М.М.
Провадження № 22-ц/773/937/18 Категорія: 39 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів Федонюк С.Ю., Матвійчук Л.В.,

з участю: секретаря - Губарик К.А.,

позивачки - ОСОБА_2,

представника відповідача - Антонюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Нововолинської міської ради Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою відповідача Нововолинської міської ради Волинської області на рішення Нововолинського міського суду від 05 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_5 і після її смерті відкрилась спадщина на квартиру по АДРЕСА_2. Дану квартиру її матір ОСОБА_5 заповіла їй згідно заповіту від 03 вересня 2013 року.

Позивачка зазначала, що пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, оскільки була юридично необізнана щодо строків прийняття спадщини. Після смерті матері ОСОБА_5 вона не зверталась до нотаріальної контори, оскільки не знала про існування заповіту посвідченого на її ім'я, про це їй ніхто не повідомив.

Вказувала, що в кінці 2017 року вона знаходячись по місцю проживання матері ОСОБА_5, наводячи порядок в квартирі та роблячи косметичний ремонт, серед документів належних останній, виявила вказаний вище заповіт, і дізналась про те, що її покійна матір ОСОБА_5 заповіла їй все належне майно. Посилаючись на те, що дізналась в кінці грудня 2017 року про відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 та про те, що потрібно було подавати заяву про прийняття спадщини в шестимісячний термін після смерті останньої до Нововолинської державної нотаріальної контори Волинської області, вважає, що пропустила зазначений строк з поважних причин.

Ураховуючи наведене, позивачка ОСОБА_2 просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Володимир-Волинському Волинської області.

Рішенням Нововолинського міського суду від 05 червня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалено визначити ОСОБА_2 додатковий строк у два місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Володимир-Волинському Волинської області.

В поданій апеляційній скарзі відповідач Нововолинська міська рада Волинської області просила скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з таких мотивів.

Місцевим судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10 березня 2015 року (а.с.6).

Позивачка ОСОБА_2, як вбачається з її свідоцтва про народження, є дочкою і єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_5 (а.с.13).

Померлій ОСОБА_5 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) (а.с.8), копіями свідоцтв про смерть (а.с.5, 6), копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.9).

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 03 вересня 2013 року склала заповіт, згідно якого все її майно, в тому числі зазначену квартиру, заповіла своїй дочці ОСОБА_2 (а.с.7). Даний заповіт зареєстровано в спадковому реєстрі, про що свідчить копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.11).

01 лютого 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу у Волинській області ОСОБА_1 із усною заявою про прийняття спадщини після смерті її матері та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, однак нотаріус відмовила їй у прийняття такої заяви, яка мотивована тим, що ОСОБА_2 як спадкоємцем пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.12).

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, після смерті спадкодавця ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, ніхто із спадкоємців не подав заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини та не прийняв спадщину, спадкова справа не заводилась (а.с.21,22).

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2 ст. 1220 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Крім того, при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивачка ОСОБА_2 свої вимоги обґрунтовувала тим, що у встановлений законом шестимісячний строк не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки про існування згаданого заповіту їй стало відомо лише в грудні 2017 року і зазначену обставину позивачка вважає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка на момент відкриття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 не подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, оскільки їй не було відомо про існування заповіту до грудня 2017 року, а також врахувавши ту обставину, що позивачка є єдиною спадкоємицею майна померлої матері ОСОБА_5, прийшов до висновку про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю два місяці.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи з положень ст. 1216 ЦК України про те, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), справедливим є рішення суду, яке забезпечує перехід прав спадкодавця до його спадкоємців, а не інших осіб (в розглядуваному випадку територіальної громади в особі його органу місцевого самоврядування).

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, яка подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Як визнала в судовому засіданні під час апеляційного розгляду зазначеної справи представник відповідача, орган місцевого самоврядування не звертався до суду з відповідною заявою про визнання спадщини відумерлою, хоча з часу її відкриття минуло більше трьох років. З цього випливає, що орган місцевого самоврядування ще не здійснив передбачених законом дій для набуття прав на спірне спадкове майно в той час, як позивачка вчинила такі дії.

За таких обставин, колегія суддів вважає оскаржуване рішення справедливим і таким, що не буде порушувати баланс між більш важливим приватним інтересом (в даному випадку надання дочці спадкодавця як спадкоємцю першої черги можливості прийняти спадщину), і менш важливим суспільним інтересом (набуття територіальною громадою права на цю спадщину за, можна сказати, «залишковим» принципом - в порядку визнання спадщини відумерлою, тобто такою, яка не «знайшла» своїх спадкоємців або ж не витребувана ними).

Виходячи з наведених міркувань в розглядуваній конкретній ситуації, коли інших спадкоємців, які би претендували на спірне спадкове майно, немає, а спадщина на визнана відумерлою, колегія суддів вважає за можливе визнати поважними причинами пропуску позивачкою встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини незнання її про наявність заповіту і необізнаність з існуючим порядком прийняття спадщини.

На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалене місцевим судом рішення про задоволення позову ОСОБА_2 відповідає вимогам закону.

Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Посилання відповідача на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 180/1163/16-ц (провадження № 6-1215св18) є недоречними, оскільки ця справа і розглядувана справа різняться між собою за фактичними обставинами. У справі, яка переглядалась Верховним Судом, спадщина була вже прийнята іншими спадкоємцями, а в розглядуваній справі спадщина не була прийнята у зв'язку з відсутністю інших, окрім позивачки, спадкоємців, і не була визнана відумерлою, тобто до звернення позивачки до суду з розглядуваним позовом ніхто не набув права на спірне спадкове майно, що істотно відрізняє цю ситуацію від тої, яка склалася у справі, переглянутій названим судом касаційної інстанції. З цих міркувань зазначений правовий висновок не може бути застосований до спірних правовідносин.

Доводи відповідача, які зводяться до того, що вказані позивачкою причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини є неповажними, спростовуються наведеними вище висновками колегії суддів.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Нововолинської міської ради Волинської області залишити без задоволення.

Рішення Нововолинського міського суду від 05 червня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді