Провадження № 2/522/7351/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Фуцур Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_2 - « про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди»,-

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, що виражені у жорстокому поводжені з ОСОБА_1 20.01.2017 року;

-стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 55 000 грн..

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2018 року відкрито првадження у справі та призначено судове засідання на 20.08.2018 року.

Електронною поштою на адресу суду надійша заява ОСОБА_1 про проведення судового засідання, призначеного на 20.08.2018 року за його відсутності.

Від відповідача по справі надійшла заява про відкладення розгляду справи, призначеного на 20.08.2018 року у звязку із перебуванням відповідача у черговій відпустці.

Судове засідання відкладено до 17.10.2018 року.

01.10.2018 року електронною поштою на адресу суду надійша заява ОСОБА_1 про проведення судового засідання, призначеного на 01.10.2018 року за його відсутності.

Суд не приймає до уваги вищезазначену заяву, оскільки засідання суду по даній справі призначено на іншу дату.

В судовому засіданні, яке відбулось 17.10.2018 року позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні, яке відбулось 17.10.2018 року надав до суду заперечення проти позову з додатками та просив суд в його задоволенні відмовити.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти приєднання заперечень до матеріалів справи, оскільки копії він не отримував.

Суд на місці ухвалив заперечення, надані відповідачем до суду в судовому засіданні вважати неподаними та повернути відповідачу, як такі що подані із порушенням норм ст. 178 ЦПК України.

ІІ. ДОВОДИ СТОРІН

Заявлені вимоги позивач обгрнунтовує тим, що 20.01.2017 року близько 10 години 06 хвилин під час перерви у судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду позивача було затримано прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_2 та доставлено до військової прокуратури, де у нього були вилучені особисті речі, гроші, телефон. В прокуратурі позивача тримали під охороною приблизно до 15 години 00 хвилин, при цьому протягом 30 хвилин не задовольняли прохання попити. Близько 15 години 00 хвилин позивача відвезли до Приморського районного суду м. Одеси, де позивач пробув під охороною до 19 години 00 хвилин. Позивач зазначає, що протягом усього часі перебування під охороною його не годували.

Посилаючись на ст. 5 Конвенції, ст. 365 КК України та ст. 234 КПК України, позивач зазначає, що йому протиправними діями відповідача, що виразились у жорстокому поводженні з ним, було завдано моральних страждань, які він оцінює в 55 000 грн.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на ту обставину, що 20.01.2017 року ОСОБА_1 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, після чого його було доставлено в приміщення військової прокуратури для складання відповідних документів. Пізніше 20.01.2017 року ОСОБА_1 було доставлено до Приморського районного суду м. Одеси для обрання йому запобіжного заходу.

20.01.2017 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси Коваленком В.М. Задорожному М.В. було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання з покладенням на нього обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, де суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_1 є обгрунтованою.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

20.01.2017 року близько 10 години 20 хвилин ОСОБА_1 в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України в порядку ст. 208 КПК України.

Про затримання на прохання ОСОБА_1 було у телефонному режимі повідомлено його батька- Задорожного В.Д. та адвоката ОСОБА_3. Окрім цього про затримання також було повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної правової допомоги.

Позивачу по справі були розяснені його права та обовязки, про що вручені памятки.

Вищезазначені факти викладені в протоколі затримання від 20.01.2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Позивач, посилаючись на необгрунтоване затримання та жорстоке поводження звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх прав.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ.

1.ВИЗНАННЯ ДІЙ ВІДПОВІДАЧА 20.01.2017 ОСОБА_4, ЩО ВИРАЖЕНІ У ЖОРСТОКОМУ ПОВОДЖЕННІ.

За змістом статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з норм Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: п. с ч.1 ст. 5 кожен має право на свободу та особисту недоторканність.

Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи той факт, що 20.01.2017 року ОСОБА_1 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України з метою здійснення допровадження його до компетентного судового органу, про що було складено протокол затримання та дані факти підтверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні, суд вважає, що відповідач діяв в межах своїх, законодавчо передбачених, повноважень.

При цьому позивач наголошує, що дії відповідача, які ОСОБА_1 розцінює як жорстоке поводження, виразились у тому, що йому протягом 30 хвилин на його прохання не надавали води та не годували протягом часу затримання.

Відповідно до принципу 6 Зводу принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув'язненню будь-яким чином, затвердженого резолюцією 43/173 Генеральної асамблеї ООН від 9 грудня 1988 року жорстокими і такими, що ображають людську гідність, необхідно вважати дії, які завдають особі особливого фізичного болю чи моральних страждань. На практиці вони можуть бути реалізовані у протиправному застосуванні спеціальних засобів (наручників, гумові кийки, отруйні гази, водомети тощо), тривалому позбавленні людини їжі, води, тепла, залишенні її у шкідливих для здоровя умовах тощо.

Під жорстоким поводженням передбачається утримання затриманої чи ув'язненої особи в умовах, які позбавляють її, тимчасово або постійно, будь-якого з її природних почуттів: зору, слуху, просторової або часової орієнтації, та які можуть викликати стрес, почуття жаху чи неспокою, здатні принизити чи образити її, зломити її фізичний чи моральний опір.

Судова практика європейських судів, зокрема, Європейського суду з прав людини визначила, що під жорстоким поводженням розуміється певна тяжкість фізичного болю або душевних страждань. У випадку катувань їхній рівень є дуже високим. ОСОБА_4 біль або страждання завдаються за допомогою спеціальних методів або через створення конкретних обставин.

В судовому засіданні позивач підтвердив, що на його прохання дати йому води відповідач її надав, однак через 30 хвилин.

Виходячи із дефініції поняття жорстокого поводження, закріпленого нормами міжнародного та національного законодавства, дії відповідача, на які посилається позивач, що виразились у ненаданні йому їжі протягом часу затримання та надання води через 30 хвилин після прохання не можна розцінювати як жорстоке поводження.

Згідно п.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що заявлена вимога є необгрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

2. СТЯГНЕННЯ З ВІДПОВІДАЧА НА КОРИСТЬ ПОЗИВАЧА МОРАЛЬНОЇ ШКОДИ В РОЗМІРІ 55 000 ГРН.

Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п.1 ч.1 Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи ( посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав ніяких доказів причино - наслідкового звязку між поведінкою відповідача та його моральними стражданнями.

Таким чином, позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обгрунтував, з чого він виходив, визначаючи розмір заподіяної йому шкоди.

З наведеного вище суд вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_2 - « про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди»,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 22.10.2018 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

17.10.18