ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/511/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за поданням головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, зазначені інші учасники справи: стягувач - ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказане подання (в одному примірнику) з додатками у виді письмових доказів (в одному примірнику), яке було передано судді 04 вересня 2018 року за вх.№1588.

З положень ч.1 ст.177 ЦПК України вбачається, що заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідних учасників, а згідно з імперативними вимогами ч.5 ст.95 ЦПК України: учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу (що заявником не виконано); учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (що заявником не виконано).

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Отже, вивчивши наявні матеріали, вважаю що вказану заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.177 та 175 ЦПК України, а саме: не надано копій заяви та вказаних додатків для всіх учасників справи; відсутнє обгрунтування щодо наявності або відсутності інших звернень (їх розгляду) з вказаного приводу, в тому числі, відсутнє обгрунтування щодо наявності або відсутності інших звернень у суді щодо вищевказаного предмету.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.185 ЦПК України, вважаю, що заяву належить залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без руху заяву, з наданням заявнику строку для виправлення недоліків - 10 днів, з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

Якщо у встановлений строк зазначені вимоги не будуть виконані заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: