Справа № 758/4296/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

14 листопада 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Войтенко Т. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дідук С. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Свою позовну заяву позивач обґрунтовував тим, що 7 березня 2018 року він за письмовим договором позики передав ОСОБА_2 у власність 175 000 грн., що підтверджується розпискою позичальника про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у вказаній сумі та зобов`язання повернути їх у термін до 22 березня 2018 року.

Посилаючись на те, що станом на 5 квітня 2018 року відповідач ОСОБА_2 уникає виконання своїх зобов`язань, суму позики ОСОБА_1 не повернув, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь 175 000 грн. боргу за розпискою, пеню в сумі 13125,00 грн., нараховану відповідно до умов договору позики за 15 днів прострочки повернення боргу, що разом становить 188 125 грн., а також 1 851 грн. 25 коп. судового збору.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, пояснив суду, що станом на день розгляду справи, борг за розпискою відповідачем не повернуто. На суму боргу позивач має правові підстави нараховувати пеню у розмірі 0,5% за кожен день прострочки, однак навіть вірогідність стягнення пені не стимулювала відповідача повернути борг за розпискою.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися за адресою реєстрації, відомості про яку отримано з Відділу з питань реєстрації місця поживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА в м.Києві. Судові повістки про виклик у судове засідання, які направлялися відповідачу, поверталися за закінченням терміну зберігання. Відомості про наявність іншої адреси, окрім адреси місця реєстрації відповідача, в матеріалах справи відсутні. У розписці відповідачем зазначена адреса місця реєстрації. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили.

Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 7 березня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 175 000 грн. терміном до 22 березня 2018 року. Про отримання коштів від позивача відповідачем складено розписку (а.с. 5).

Розпискою сторони передбачили відповідальність відповідача, у випадку невиконання свого зобов`язання щодо повернення боргу, у вигляді покладення на відповідача обов`язку сплатити позикодавцю пеню у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день прострочки платежу.

Станом на день розгляду справи ОСОБА_2 борг ОСОБА_1 не повернув, а відтак, права позивача підлягають захисту судовим рішенням.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (правовий висновок ВСУ від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13).

Судом у судовому засіданні досліджено оригінал розписки, її текст та викладені умови повернення грошових коштів. Підстав вважати, що розписка засвідчує існування інших, а ніж боргових правовідносин між сторонами, не встановлено. Розпискою виражено справжню правову природу укладеного договору позики.

Розписка має вираження обов`язку ОСОБА_2 повернути грошові кошти, а відтак така розписка дає правові підстави для стягнення боргу судовим рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У конкретному випадку сторони погодили на випадок невиконання грошового зобов`язання щодо повернення боргу - сплату ОСОБА_2 пені у розмірі 0,5% за кожен день прострочки, тобто у розмірі 875 грн. за кожен день прострочки.

Таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання ОСОБА_2 є з 23.03.2018 року.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за 15 днів прострочки, тобто за період з 23.03.2018 по 05.04.2018, у розмірі 13125 грн. (15 днів х 875 грн.). Така пеня підлягає стягненню судовим рішенням та її стягнення узгоджується з правовою нормою ч.1 ст. 1048 ЦК України.

Враховуючи відсутність доказів про те, що станом на день розгляду справи у суді відповідач виконав умови укладеного з позивачем договору позики, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак про їх задоволення.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 потрібно задовольнити в повному обсязі та стягнути на його користь з ОСОБА_2 175 000 грн. суми позики та 13 125 грн. пені, що разом становить 188 125 (сто вісімдесят вісім тисяч сто двадцять п`ять) грн. заборгованості за договором позики.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також 1 851 грн. 25 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526-527, 530, 625, 1046, 1048 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 12, 80, 141, 260,272, 354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) 188 125 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч сто двадцять п`ять гривень) заборгованості за договором позики та 1851,25 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 19 листопада 2018 року.

Суддя Т. В. Войтенко