Справа № 185/4618/18
Провадження № 2/185/2844/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 жовтня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні, в порядку спрощеного судового провадження, в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
07 червня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просила суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у домоволодінні №17 по вул. Новій с. Нова Русь Павлоградського району Дніпропетровської області.
В обґрунтування позову вона зазначила, що ОСОБА_3 є її колишньою невісткою, тобто дружиною її сина, шлюб із яким вони розірвали 27 січня 2016 року. Вона є єдиним власником домоволодіння №17 по вул. Новій с. Нова Русь Павлоградського району Дніпропетровської області. На даний час у зазначеному домоволодінні зареєстровані окрім неї та членів її сімї ще й відповідачка. Проте фактично відповідачка у травні 2015 року виїхала на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, нібито до Києва і з того часу до належного їй домоволодіння ніколи не поверталась. При цьому відповідачка із нею жодних відносин не підтримує, вона вже багато років про її місцезнаходження інформації не має, вона із нею не спілкується. Відповідачка не мешкає за адресою реєстрації (прописки) вже значно більше, ніж один рік, ніяких особистих речей, які б їй належали, у належному їй домоволодінні немає. Крім цього, відповідачка ніяких належних платежів за газ, світло тощо не сплачує, у звязку із чим вона вимушена сплачувати всі комунальні платежі за фактично прописану в її домоволодінні відповідачку, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Таким чином, враховуючи, що відповідачка не проживає в її домоволодінні набагато більше одного року без поважних причин, її необхідно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням в ньому.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявилася, була повідомлена про місце, дату та час слухання справи належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Письмовий відзив на позов не надала.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, та те, що він не є родичом сторін по справі, ОСОБА_3 він не бачив вже чотири роки, в соціальних сітях він бачив, що вона проживає в м. Київ, та те, що шлюб з сином ОСОБА_5 розірвала.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона пенсіонер та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, та те, що вона не є родичом сторін по справі, та пояснила, що ОСОБА_3 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 вже три роки шість місяців. ОСОБА_3 невістка ОСОБА_2. Це колишня невістка ОСОБА_3 розвилася з сином ОСОБА_2. Після цього ОСОБА_3 поїхала з с. Нова Русь в м. Київ.
Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння №17 по вул. Новій с. Нова Русь Павлоградського району Дніпропетровської області, на підставі договору купівлі-продажу від 02 жовтня 1992 року(а.с.13-14).
Відповідач гр. ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копіями довідки з місця проживання(а.с.11) та довідкою ГУ ДМС(а.с.17), та є колишньою невісткою позивача, тобто дружиною її сина, шлюб із яким вони розірвали 27 січня 2016 року, що підтверджується копією рішення суду від 27.01.2016 року(а.с.12), та більше 12 місяців не проживає у вищезазначеному будинку, що підтверджується актом(а.с.5), окрім цього факт не проживання відповідача більше ніж 1 рік також підтверджується показами свідків даних в судовому засіданні, відповідно до яких останні зазначили, що відповідач не мешкає за вищезазначеною адресою більше 1 року, окрім цього відповідно до положень ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позивач не заявляла позовної вимоги з приводу покладення судових витрат по сплаті судового збору на відповідача, то суд приходить до висновку, що судові витрати покласти потрібно на позивача.
На підставі вищезазначеного та керуючись ст. ст. 141, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у домоволодінні №17 по вул. Новій с. Нова Русь Павлоградського району Дніпропетровської області.
Судові витрати по сплаті судового збору покласти на ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_7