Справа №431/3500/15-ц
Провадження №6/431/361/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Старобільський районний суду Луганської області у складі :

головуючого - судді Воронкіна О.А.,

за участі секретаря Савкової Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в приміщенні Старобільського районного суду Луганської області у м. Старобільську Луганської області цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ :

Старший державний виконавець Старобільського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. В обґрунтуванні свого подання посилається на те, що на виконанні у ДВС знаходиться виконавче провадження № 52056939 від 26.08.2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 2/431/1976/15 від 10.03.2016 року, виданий Старобільським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Імперіал ЛТД» заборгованість за договором кредитної лінії у розмірі 100000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1000,00 грн. Боржником в строк, наданий для добровільного виконання рішення суду, не виконано. Згідно відповідей на запити за боржником зареєстровано нерухоме майно, на обліку ДФС, ПФУ боржник не перебуває, транспортні засоби за боржником не зареєстровані. 28.11.2018р. державним виконавцем здійснено вихід за адресою місця проживання боржника та встановлено відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення. У звязку з чим посилаючись на ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

У судове засідання старший державний виконавець Старобільського РВДВС ГТУЮ у Луганській області Григоренко С.В. не зявився, до початку судового засідання надав заяву, у якій просив розглянути дане подання без його участі, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути дане подання за відсутності старшого державного виконавця Старобільського РВДВС ГТУЮ у Луганській області Григоренко С.В.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного:

З доданих до подання матеріалів встановлено, що на примусовому виконанні у Старобільському РВДВС ГТУЮ у Луганській області знаходиться виконавчий лист виданий 10.03.2016р. Старобільським районним судом Луганської області про стягнення солідарно у т.ч. з ОСОБА_2 на користь КС «Імперіал ЛТД» заборгованості у сумі 100 000 грн. та судових витрат у сумі 1 000 грн., на запити державного виконавця надано відповіді про те, що в ДФС відомості про боржника відсутні, у приватній спільній власності божника знаходиться 1/4 частина квартири, розташованої за адресою: м. Луганськ, смт. Ювілейне, Шахтарський квартал, 4/36, боржник не перебуває на обліку в Старобільському ОУ ПФУ, транспортні засоби за боржником не зареєстровані, актом державного виконавця від 28.11.2018р. встановлено що за адресою боржника: с. Шульгинка, вул. Колгоспна, 29, відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачає, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо, у т.ч., він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Аналогічна позиція викладена в листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Суд зауважує, що в матеріалах подання відсутні докази на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання своїх боргових зобовязань. З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем не виявлено грошових коштів або рухомого майна, за рахунок якого боржник міг би виконати покладені на нього судом зобовязання.

Факт виявлення у власності боржника 1/4 частки квартири сам по собі не може свідчити про наявність у боржника можливості виконати судове рішення, адже вказана частка квартири є єдиним житловим приміщенням, яке має у власності боржник.

Актом державного виконавця від 28 листопада 2018 року підтверджується, що при виході за місцем проживання боржника виконавцем не виявлено майна, на яке можливо звернути стягнення.

Таким чином, державним виконавцем не надано доказів, які свідчили б про те, що боржник ОСОБА_2 має можливість виконати майнові зобовязання, які покладені на неї за рішенням суду, та свідомо ухиляється від виконання цих зобовязань.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів, доданих до клопотання, було достовірно встановлено, що державним виконавцем не надано суду доказів обізнаності боржника з наявністю відкритого щодо нього виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, доказів відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а також не надано інших доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом, у звязку з чим суд вважає дане подання необґрунтованим і у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.33,45,49 Конституції України, ст.441 ЦПК України, Узагальненням Верховного Суду України від 01.02.2013р. «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Луганського апеляційного суду в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя О.А. Воронкін