МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №370/1516/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2018 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазка Н.Б.

з секретарем Захарченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області про встановлення факту проживання однією сім'єю понад п'ять років до часу відкриття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який уточнювала до Великокарашинської сільської ради Макарівського район Київської області, вказавши третьою особою приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сім'єю понад п'ять років до часу відкриття спадщини, посилаючись на те, що ОСОБА_3, яка була дружиною її, позивачки брата, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8, понад п'ять років, а саме з 2011 року проживала разом з нею, позивачкою в будинку АДРЕСА_1, та вели спільне господарство.

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 померла. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,44 га, яка розташована на території Великокарашинської сільської ради, право власності на яку спадкодавця підтверджується державним актом на право власності на землею серії НОМЕР_4 від 23.03.2001 року.

20.09.2017 року вона, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини.

20.09.2018 року листом-відповіддю №932/01-16 від 17.10.2017 року приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 повідомив її про те, що відсутні документи, які б встановлювали родинні та/або інші відносини зі спадкодавцем та надано пораду звернутись до суду із заявою про встановлення відповідного факту.

Померла ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом останніх років свого життя хворіла, з огляду на що потребувала постійного догляду та піклування. Оскільки чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який був братом позивачки, помер, саме вона, позивачка взяла на себе зобов'язання піклуватись та доглядати ОСОБА_3, з огляду на що остання переїхала до неї, та відтоді вони вели спільний побут, позивачка опікувалася здоров'ям ОСОБА_3, забезпечувала ліками, продуктами, оплачувала лікування тощо.

Позивачка ОСОБА_1 просить: встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 з нею, ОСОБА_1 з 2011 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_9, тобто більше п'яти років до часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, її представник адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали з посиланням на обставини викладені в позові, просили їх задовольнити.

ОСОБА_1 пояснила, що після смерті брата, його дружина, а її невістка - ОСОБА_3 в 2011 року перейшла проживати до неї за адресою: АДРЕСА_1. Вели спільне господарство, вона піклувалась про ОСОБА_3, оскільки остання хворіла, купувала ліки.

Третя особа приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, вирішення спору залишив на розсуд суду відповідно до чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що є сестрою ОСОБА_3. З травня 1965 року знайома з ОСОБА_1, коли брат останньої ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_3. Після смерті чоловіка ОСОБА_3 з 2011 року стала проживати разом з ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1, вели спільне господарство. Поштарка приносила пенсію ОСОБА_3 саме за цією адресою. Коли ОСОБА_3 захворіла, ОСОБА_1 чудово за нею піклувалась. Зоя ніколи не скаржилась. Похоронила ОСОБА_3 саме ОСОБА_1 за свої кошти.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що дійсно ОСОБА_3 проживала разом з ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1, вели спільне господарство. Коли ОСОБА_3 хворіла, то саме ОСОБА_1 возила її до лікарні, потім дома піклувалась про неї.

В судовому засіданні встановлено, що згідно довідці Великокарашинської сільської ради Макрівського району Київської області №532 від 13.09.2017 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8, дійсно до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. Разом з ним на день його смерті постійно проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с.22, 23).

Згідно свідоцтву про смерть серії НОМЕР_3, виданого ІНФОРМАЦІЯ_10 виконавчим комітетом Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, померла у віці 74 роки ІНФОРМАЦІЯ_10, про що складено відповідний актовий запис №7. Причиною смерті стала хронічна недостатність кровообігу та ішемічна хвороба серця (а.с.15, 16, 17)

Відповідно Державному акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, ОСОБА_3 згідно рішенню Великокарашинської сільської Ради народних депутатів №51 від 16.03.2001 року передана у приватну власність земельна ділянка площею 2,44 гектара, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №308, яка розташована на території Великокарашинської сільради, (а.с.14).

Відповідно довідки №135 від 03.05.2017 року Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області, ОСОБА_1 за власні кошти похоронила свою невістку ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.21).

Відповідно довідці Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області №551 від 20.09.2017 року, ОСОБА_3 по день смерті 29.03.2017року, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, але фактично в період з 2011 року проживала з ОСОБА_1 разом, як одна сім'я, за адресою: АДРЕСА_1 і вели спільне господарство (а.с.24).

З довідки Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області №670 від 21.11.2017року, вбачається, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою; АДРЕСА_3, але фактично з 1994 року по даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25).

Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21.11.2017 року, ОСОБА_3 в період з 2011 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 проживала за адресою: АДРЕСА_1, знаходилась на повному утриманні ОСОБА_1, вели спільне господарство, сплачували комунальні послуги (а.с.26).

Згідно листу-відповіді Комунального закладу «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Макарівського району Київської області №01-29/436 від 04.05.2018 року, ОСОБА_3, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1, зверталась за медичною допомогою на ФАП села Великий Карашин. В період з 15.01.2017 року по 20.01.2017 року працівником ФАП села Великий Карашин виконувались призначення лікаря на дому (а.с.28).

З спадкової справи №53/2017 від 13.09.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Відповідно листу-відповіді №932/01-16 від 17.10.2017 року приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про те, що відсутні документи, які б встановлювали родинні та/або інші відносини зі спадкодавцем та надана порада звернутись до суду із заявою про встановлення відповідного факту.

Відповідно до вимог ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статті 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За приписами ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1261-1263 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Стаття 1264 ЦК України визначає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

З системного аналізу зазначеної норми цивільного закону в сукупності з іншими його нормами можна зробити висновок, що спадкоємцем четвертої черги може бути особа, яка: проживала із спадкодавцем однією сім'єю і таке проживання повинно бути не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (смерті спадкодавця).

Пленум Верховного Суду України в п.21 Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що після відкриття спадщини лише позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк, а отже жоден інший спадкоємець спадщину не прийняв. За свого життя ОСОБА_3 не склала заповіт на випадок своєї смерті, а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. В судовому засіданні достовірно встановлений факт спільного проживання позивачки та померлої ОСОБА_3 понад 5 років по день смерті останньої, а також ведення ними спільного господарства (побуту).

Керуючись вимогами ст.328, 1216, 1217, 1218,1258, 1261-1264, 1268, постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, та ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, з 2011 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_9, тобто більше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Повний текст рішення буде складений 28.12.2018 року.

Резолютивна частина рішення складена 21.12.2018 року.

На рішення суду може бути подана скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня оголошення.

Суддя