Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Єфремової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2,

на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2018 року, ухвалену у складі судді Шатілової Л.Г.,

у справі за заявою ОСОБА_3,

заінтересована особа - ОСОБА_2,

про видачу дублікату виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, виданого за судовим рішенням від 03.06.2004р. про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, посилаючись на втрату виданого судом оригіналу виконавчого документу в результаті ремонту в квартирі.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Видано ОСОБА_3 дублікат виконавчого листа згідно рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03.06.2004р. по справі № 2-4581/2004 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Маріуполя Донецької області, працюючого теслею ЛПЦ-3000 ВАТ «ММК «ім. Ілліча», на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.05.2004 року та до повноліття дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин що мають значення для справи, просив ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_3, яка заперечувала проти скарги, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України у відсутність повідомленого про дату, час і місце судового засідання ОСОБА_2, який надав заяву про розгляд справи у його відсутність з підтриманням доводів скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.2004р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ? частки його заробітку щомісячно, починаючи з 17.05.2004 року і до повноліття дитини (а.с. 13).

Згідно постанови Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 05.02.2018р. виконавчий лист № 2-4581 за письмовою заявою ОСОБА_3 повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.16).

Задовольняючи заяву про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції керувався п. 17 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року), яким передбачена видача дублікатів виконавчих документів до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів за заявою, поданою до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Суд врахував, що оригінал виконавчого листа суду на теперішній час на виконанні в органах виконавчої служби не перебуває, був втрачений стягувачем. За наявності підстав суд захистив права стягувача і неповнолітньої дитини шляхом задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

З такими висновками суду не можна не погодитись, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Аналогічні норми діяли і станом на момент видачі 03.06.2008р. виконавчого листа № 2-4581 стягувачеві (а.с. 69, 89).

За змістом пп. 17.1 п. 17 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VIII (з подальшими змінами) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 10315 (ВП № 8802956) з виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області № 2-4581 від 03.06.2004р., яке в засвідчених копіях надійшло до апеляційного суду (а.с. 68-90), за заявою стягувача ОСОБА_3 їй повернуто виконавчий лист за постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 05.02.2018р.

Як з'ясовано зі змісту апеляційної скарги, подана стягувачем аліментів заява про повернення виконавчого листа помилково ототожнюється ОСОБА_2 із заявою про припинення взагалі сплати аліментів, що не відповідає дійсності. Доводи скарги з приводу припинення у нього у зв'язку із цим аліментних зобов'язань перед неповнолітнім сином ОСОБА_4 не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 8802956 не виносилося постанови про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з відмовою стягувача від примусового виконання судового рішення в порядку п. 1 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В поданій до суду апеляційної інстанції 26.12.2018р. заяві ОСОБА_2 вказує на те, що стягувач написала до виконавчої служби заяву про припинення аліментів у зв'язку із повною виплатою з його боку аліментів на утримання сина. Однак, таке твердження також не відповідає фактичним обставинам, зокрема, в буквальному читанні заяви ОСОБА_3 вона просила повернути виконавчий лист, оскільки станом на 23.09.2016р. не має претензій до виплати аліментів. Однак, аліментні зобов'язання батька дитини тривають досі.

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 37 цього Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Оскільки на час подання заяви про видачу дубліката виконавчого документу строк на виконання судового рішення від 05.06.2004р. не сплив, бо дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ще не набув повноліття, то стягувач аліментів вправі розраховувати на подовження його виконання впродовж передбачених ст. 12 Закону № 1404-VIII строків.

Так, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Наведене узгоджується з усталеною практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Існування між сторонами позасудової домовленості з приводу добровільного щомісячного утримання дитини (як пояснила в суді апеляційної інстанції - за спільною заявою сторін до УПФУ про відрахування з пенсії боржника аліментів в розмірі 300грн.), не позбавляє того з батьків, з ким проживає неповнолітня дитина, права на отримання аліментів згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України, яке гарантовано втілене в судовому акті і піддане примусовому виконанню через органи виконавчої служби.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявниця не надала суду доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа або посилань на обставини, за яких, було втрачено виконавчий лист, як на підставу для відмови в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документу є непереконливими, з огляду на нижченаведену сукупність підстав для необхідності видачі у видачі дубліката виконавчого листа.

Так, відомостей про наявність у стягувача оригіналу виконавчого документу суду або його пред'явлення до кількох виконавчих відділів, або відомостей про подвійне стягнення з боржника присуджених за судовим рішенням аліментів як ході розгляду справи судом першої інстанції, так і апеляційному суді не здобуто. Заявником ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції заперечувались факти існування в неї оригіналу виконавчого листа, існування виконавчих проваджень за виконавчими документами суду з виконання судового рішення від 05.06.2004р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь сина ОСОБА_4 аліментів. І таких відомостей боржником до суду апеляційної інстанції не надано.

Встановлено, що судове рішення від 05.06.2004р., на підставі якого були присуджені аліменти і за яким заявник втратив виконавчий лист, є досі чинним, не втратило законної сили.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, в ньому відсутні відомості про виконання рішення в частині стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 наперед, що охоплює весь період до повноліття дитини - рішення суду не є виконаним на даний час в силу періодичності платежів; відсутні відомості про укладення будь-яких договорів між стягувачем і платником щодо припинення аліментів в рахунок передання нерухомого майна у власність дитини тощо. Строк на пред'явлення виконавчого документу, як наведено вище, ще не сплив (повноліття дитини настає 22.07.2019р.).

Враховуючи наведене, а також те, що на момент видачі стягувачеві в 2008 році оригіналу виконавчого документу ще не функціонувала Єлектронна система виконавчих проваджень, то з його втратою у стягувача ОСОБА_3 втрачені будь-які механізми реалізації чинного судового рішення про стягнення аліментів на утримання її неповнолітньої дитини, окрім шляху здобуття дублікату виконавчого документу, що ґрунтується на правильно використаних судом перехідних положеннях ЦПК і вимогах матеріального Закону «Про виконавче провадження».

Згідно із ч. 1 ст.128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик (ч. 3 ст.128 ЦПК України).

Як вбачається зі справи, суд викликав учасників справи у судове засідання повістками про виклик до суду (а.с. 20, 21). Також в матеріалах справи, разом із копією паспорта міститься заява ОСОБА_2 про розгляд заяви ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа у його відсутність із зазначенням, що проти видачі цього документу він не заперечує (а.с. 22).

Отже, посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про порушення судом вимог процесуального закону щодо його необізнаності про підстави виклику у судове засідання, введення його судом в оману, зважаючи на заяву про розгляд заяви про видачу дублікату виконавчого листа у його відсутність, не є слушними.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Із урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв'язку з чим в порядку ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді Л.М.Кочегарова

Т.Б.Ткаченко