Номер провадження: 22-з/785/220/18
Номер справи місцевого суду: 1502/150/2012
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18.10.2018 року м. Одеса
Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,
суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,
при секретарі - Маслову Р.Ю..,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,
від третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області не зявились,
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Арцизької міської ради Одеської області не зявились,
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Арцизької районної державної адміністрації Одеської області не зявились,
розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №1502/150/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третіх осіб Арцизької районної державної нотаріальної контори, Арцизької міської ради Одеської області, Арцизької районної державної адміністрації Одеської області про визнання недійсним договору про поділ спадкового майна, свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_2, апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 23 травня 2017 року, -
Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області Танасогло Т.М. від 6 травня 2010 року відкрито провадження в справі (т.1 а.с.17).
Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області від 17 травня 2010 року в порядку забезпечення позову накладено арешт та заборонено відчуження житлового будинку №170 з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Пушкіна в м. Арциз (т.1 а.с.21).
Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 23 травня 2017 року позов задоволено; визнано недійсним Договір про поділ спадкового майна, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 15 березня 2010 року, зареєстрований за №464; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 15 березня 2010 року за реєстровим №471 на імя ОСОБА_4 на підставі договору про поділ спадкового майна від 15 березня 2010 року, визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої 14 грудня 2008 року, право власності на ? частку торгівельного кіоску, розташованого по вул. Пушкіна, 170 в м. Арциз Одеської області; розподілено судові витрати (т.3 а.с.203-207).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2018 року рішення Арцизького районного суду Одеської області від 23 травня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в позові (т.4 а.с.166-178).

21 серпня 2018 року до апеляційного суду Одеської області надійшла заява представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення щодо питання про судові витрати та про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Арцизького районного суду Одеської області від 17 травня 2010 року.

Заява підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України).

Положеннями статті 382 ЦПК України передбачено зазначення у резолютивній частині постанови суду нового розподілу судових витрат, понесених у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення (п.п. б п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України); розподілу судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (п.п. в п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України).

Постанова апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2008 року не містить зазначення розподілу судових витрат, відтак, невирішеним є питання про судові витрати, що відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Так, за подання апеляційної скарги представника в інтересах ОСОБА_4 сплачено судовий збір в сумі 1505,11 грн. (т.3 а.с.211).

Позов предявлено у 2010 році, ціна позовної вимоги майнового характеру визначена рівною 33597,00 грн., відповідно ставка мита на час звернення до суду становила 1% від ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (Декрет КМУ «Про державне мито»); вимога майнового характеру підлягала оплаті державним митом у розмірі 1% від ціни позову, що було рівно 335,97 грн.; дві вимоги немайнового характеру підлягали оплаті державним митом у розмірі 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що було рівно 51,00 грн. за кожну вимогу немайнового характеру.

За подання апеляційної скарги на судове рішення підлягав сплаті судовий збір у розмірі 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви за кожну позовну вимогу (Закон України «Про судовий збір» в редакції станом на 2 червня 2017 року).

Таким чином, за подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір в загальній сумі 481,77 грн. (335,97 грн. + 51,00 грн. + 51,00 грн. = 437,97 грн. х 110% = 481,77 грн.).

В порядку частини 1 статті 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги лише в сумі 481,77 грн.

Докази понесення інших судових витрат в справі відсутні, не додано такі й до заяви про ухвалення додаткового рішення.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч.1 ст.158 ЦПК України).

У випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (ч.ч.9, 10 ст.158 ЦПК України).

Таким чином, скасування заходів забезпечення позову врегульовано статтею 158 ЦПК України.

Так, ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області від 17 травня 2010 року в порядку забезпечення позову накладено арешт та заборонено відчуження житлового будинку №170 з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Пушкіна в м. Арциз.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2018 року ухвалено нове рішення про відмову в позові; постанова дійсно не містить зазначення про скасування заходів забезпечення позову, однак питання скасування заходів забезпечення позову не підлягає вирішенню в порядку статті 270 ЦПК України ухваленням додаткового рішення.

Посилання представника в інтересах ОСОБА_4 на положення пункту 2 частини 1 статті 270 ЦПК України, зокрема, на те, що суд «не зазначив дії, що треба виконати», не приймається, оскільки під «зазначенням дій, що треба виконати» не розуміється скасування заходів забезпечення позову.

ОСОБА_4 не позбавлена процесуального права звернутися до суду першої інстанції в порядку статті 158 ЦПК України з вмотивованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали суду першої інстанції від 17 травня 2010 року.

Керуючись ст.ст.270, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати в сумі 481 грн. 77 коп.

Розяснити ОСОБА_4 право звернення в порядку статті 158 ЦПК України до Арцизького районного суду Одеської області з клопотанням про скасування у цивільній справі №1502/150/2012 заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Арцизкого районного суду Одеської області від 17 травня 2010 року.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Додаткова постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складено 22 жовтня 2018 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

ОСОБА_9