Справа № 305/1209/17
Провадження по справі №2/305/81/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді Бліщ О.Б.

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення в натурі частки майна, що є спільною частковою власністю, та розподіл майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про виділення в натурі частки майна, що є спільною частковою власністю та розподіл майна подружжя. Позов мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2001 року.

21 червня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.

За час перебування у шлюбі сторони на підставі договору дарування від 28.12.2004, посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №2054 отримали у спільну часткову власність житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами за номером 26 по вул. Цегельній у смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області.

Вартість вказаного будинку сторони оцінили у 17000,00 грн., а за даними БТІ згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.12.2004 за № 5295298 загальна вартість будівель і споруд становить 17711,00 грн.

17.02.2017, відповідач на підставі договору купівлі-продажу №2145/2017/335934 став власником легкового автомобіля «RENAULTTRAFIC», номер кузова НОМЕР_1, 2003 р.в., білого кольору д.н.з. НОМЕР_2. Оскільки вказаний автомобіль був придбаний відповідачем за час перебування сторін у шлюбі, то вона вважає його обєктом спільної сумісної власності подружжя та є неподільною річчю. На думку позивачки вона має право на отримання матеріальної компенсації вартості ? частини придбаного легкового автомобіля, тобто, 30000 грн.

Зважаючи на викладене, позивачка у своєму позові просила винести рішення , яким виділити в натурі ? частину житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами за номером 26 по вул. Цегельній у смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області та визнати на вказане майно за нею право власності. Стягнути з відповідача на її на користь матеріальну компенсацію вартості ? частини придбаного легкового автомобіля, що є обєктом спільної сумісної власності, в сумі 30 000 гривень та судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 15.03.2017 у справі було вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_3, 22.09.1981р.н., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3, відчужувати легковий автомобіль «RENAULT TRAFIC», номер кузова НОМЕР_1, 2003 р.в., білого кольору д.н.з. НОМЕР_2.

Ухвалою суду від 13.11.2017 провадження у справі зупинено в звязку з призначенням судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою суду від 23.03.2018 провадження у справі поновлено в звязку з надходженням до суду висновку експертизи.

Під час судового розгляду справи прізвище позивачки змінено з ОСОБА_3 на ОСОБА_2, про що свідчить копія паспорта позивачки від 15.03.2018.

Позивачка ОСОБА_2.Й. та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися. В заяві про уточнення позовних вимог представник позивачки ОСОБА_6 просив вказану справу розглянути без його участі та участі позивачки, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, повторно в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву та письмових пояснень по справі від відповідача до суду не надходило.

У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків визначених цією статтею. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

15.12.2017 набрав чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів". Згідно п.п. 1.9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи викладене, вказана справа розглядатиметься за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Нормами статтей 76 81 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2001 року. На даний час шлюб між ними розірвано.

На підставі договору дарування від 28 грудня 2004 року №2054, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, стали власниками, по ? частині кожен, житлового будинку разом з надвірними спорудами в смт. Великий Бичків по вул. Цегельній №26 Рахівського району, Закарпатської області. Сторони зареєстрували за собою право власності на вказаний будинок в установленому законом порядку, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6200393 від 13.01.2005. Вказаний будинок слід вважати спільною частковою власністю сторін.

Позивачка у своєму позові ставить перед судом питання про виділення в натурі належну їй ? частину вказаного житлового будинку, з визнанням за нею права власності на цю частину житлового будинку.

Виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. До такого висновку дійшов Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-1443цс16.

ВСУ вказав, що поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

З метою встановлення можливості виділення частки в натурі житлового будинку №26 по вул. Цегельній в смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області, з дотриманням розмір часток співвласників та технічною можливістю виділу частки або відповідно до часток співвласників, судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку експерта № 296 від 27.12.2017 відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, виділити ? частину обєкта нерухомого майна житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами №26 по вул. Цегельній в смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області можливий. У висновку експертом запропоновано 2 варіанти реального розподілу житлового будинку відповідно до належних сторонам ідеальних долей по ? кожному.

Уточнюючи позовні вимоги позивачка обрала другий варіант запропонований експертом відповідно до якого просить виділити їм в натурі по 1/2 частині житлового будинку №26 по вул. Цегельній в смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області з надвірними та господарськими спорудами, залишивши їй власності та користуванні наступні приміщення: 10. приміщення площею - 6,2 м кв.; 9, коридор площею - 2,4 м.кв.; 9-1. котельня площею - 2, 4 м.кв., 7. прохідна площею - 3,7 м.кв., 6. кухня-столова площею - 15,8 м.кв.; 2. коридор площею 7 м.кв., 5. житлова кімната площею 16,7 м.кв.; 11. санвузол № ІІ площею - 3,6 м.кв., Разом - 57,8 м.кв. Залишити у власності та користуванні ОСОБА_3: 1.- коридор площею 6,2 м.кв.; 3-1. кухня площею 8,0 м. кв., 3. прийомна площею 15,0 м. кв., 4. житлова кімната площею 14,2 м. кв.; 8. суміщений санвузол площею 4,9 м.кв.; всього - 48,3 м.кв., 12. табур - 2,7 м. кв. Разом - 51,0 м.кв. Окрім того, згідно вказаного варіанту позивачка повинна виплатити відповідачу 16900,7 грн. грошової компенсації.

Оскільки вказаний варіант відповідає розміру часток співвласників та технічно можливий, виділ частки по ньому відповідає часткам сторін, то суд приймає його до уваги та виносить рішення у відповідності до варіанту 2 висновку експерта.

Позовна вимога позивачки про визнання за нею права власності на виділену їй частину житлового будинку №26 по вул. Цегельній в смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, вона вже являється власницею ? частини вказаного житлового будинку.

Окрім того, судом встановлено, що за час перебування сторін у шлюбі, 17.02.2017 відповідач ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу №2145/2017/335934 став власником легкового автомобіля «RENAULTTRAFIC», номер кузова НОМЕР_1, 2003 р.в., білого кольору д.н.з. НОМЕР_2. Відповідно до договору купівлі-продажу, вартість вказаного автомобіля становила 60 000 гривень.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України).

За змістом частини четвертої статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суд застосовує положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Легковий автомобіль «RENAULTTRAFIC», номер кузова НОМЕР_1, 2003 р.в., білого кольору д.н.з. НОМЕР_2 є обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбаний відповідачем під час перебування ним у шлюбі з позивачкою. Вказаний автомобіль є неподільною річчю,а тому ОСОБА_2 має право на грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля, а саме у розмірі 30 000 гривень.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути матеріальну компенсацію вартості ? частини придбаного легкового автомобіля, що є обєктом спільної сумісної власності, за мінусом компенсації згідно варіанту ІІ висновку експертизи № 296 від 27.12.2017 року (а саме 30 000 (вартість половини автомобіля) - 16900, 7 грн. (сума яку повинна була сплатити позивачка відповідачу як грошову компенсацію ) грошові кошти в сумі 13099,30 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 960 грн. судових витрат.

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 15 серпня 2017 року продовжують діяти протягом дев'яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасників справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діятимуть до повного виконання судового рішення, що відповідатиме приписам ч.ч. 7,8 ст. 158 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76- 81, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Виділити в натурі по 1/2 частині житлового будинку №26 по вул. Цегельній в смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області з надвірними та господарськими спорудами, залишивши у власності та користуванні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні приміщення: 10. приміщення площею - 6,2 м кв.; 9, коридор площею - 2,4 м.кв.; 9-1. котельня площею - 2, 4 м.кв., 7. прохідна площею - 3,7 м.кв., 6. кухня-столова площею - 15,8 м.кв.; 2. коридор площею 7 м.кв., 5. житлова кімната площею 16,7 м.кв.; 11. санвузол № ІІ площею - 3,6 м.кв., Разом - 57,8 м.кв.

Залишити у власності та користуванні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, наступні приміщення житлового будинку №26 по вул. Цегельній в смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області: 1.- коридор площею 6,2 м.кв.; 3-1. кухня площею 8,0 м. кв., 3. прийомна площею 15,0 м. кв., 4. житлова кімната площею 14,2 м. кв.; 8. суміщений санвузол площею 4,9 м.кв.; всього - 48,3 м.кв., 12. табур - 2,7 м. кв. Разом - 51,0 м.кв.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН:НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_4, 13099 (тринадцять тисяч дев'яносто дев'ять) гривень 30 копійок матеріальної компенсації.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН:НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: 6, 960 (дев'ятсот шістдесят) гривень судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 15 серпня 2017 року продовжують діяти протягом дев'яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасників справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діятимуть до повного виконання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 грудня 2018 року.

Головуюча: Бліщ О.Б.