г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/564/18
Номер провадження 2/213/592/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Соловйової Л.Я.

за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди завданої працівнику у зв»язку з ушкодженням здоров»я,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (далі ПРАТ ІНГЗК) про відшкодування моральної шкоди, завданої йому у зв»язку з ушкодженням здоров»я.В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він з 10.04.1988 року по 17.03.2008 року працював на підприємстві відповідача. Довідкою МСЕК йому встановлено первинно та безстроково 15% ступінь втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності. Встановлений діагноз професійного захворювання радикулопатія, вегетативна полівневралгія та інші. Внаслідок отриманового захворювання позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування, чим було порушено та порушуються нормальні життєві зв»язки. Він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв»язку із загальною слабкістю, втомою, постійним болем. Він не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях тривоги, розпачу, дратівливості, почутті страху, поганому сні.

Актом форми П-4 розслідування професійного захворювання від 13.04.2012 року підтверджена вина відповідача в спричиненні позивачу професійного захворювання.

На даний час його самопочуття не поліпшилось. Просить стягнути з відповідача на його користь суму на відшкодування моральної шкоди завданої у зв»язку з ушкодженням його здоров»я в розмірі 33507,00 грн.

Позивач у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені у позові. Суду пояснив, що позивач переніс та переносить тяжкі моральні страждання внаслідок отримання професійного захворювання, зазначені страждання відбуваються тривалий час. Працюючи на підприємстві відповідача - позивач втратив 15% професійної працездатності, став інвалідом ІІ групи. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Надала відзив на позов, відповідно до якого зазначила, що Гірничо-збагачувальне виробництво передбачає використання обладнання, машин та механізмів, при роботі яких виникають шкідливі фактори, що безпосередньо впливають на організм працівників. ОСОБА_4 у важких умовах супроводжується наданням відповідних пільг. Наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є об»єктивним явищем та не являє собою протиправну діяльність відповідача. Позивач мав право у будь-який час розірвати трудовий договір з підприємством. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить від самого праціника. Позивач усвідомлюючи до яких наслідків може призвести його праця на підприємстві відповідача, продовжував працювати в таких умовах, отримуючи за це відповідні пільги та компенсації, більшу оплату праці, мав можливість змінити місце роботи та запобігти розвитку професійного захворювання, але жодного разу не ініціював переведення його на іншу роботу, де був би відсутній вплив шкідливих факторів, ставив за пріоритет матеріальну сторону життя, а не власне здоровя. Тому вважають, що у виникненні у позивача професійного захворювання є вина самого позивача. Причиною виникнення захворювання позивача є праця не тільки на підпримстві відповідача, оскільки він працював також і на Південному ГЗК ОСОБА_4 «Трест «Кривбасшахтопроходка». Крім того, зазначають, що позивач є застрахованою особою та має можливість скористатися наданими йому правами відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування» щодо відшкодування матеріальних збитків. В період своєї праці на підприємстві відповідача, позивач мав право на пільгове пенсійне забезпечення та інші пільги, що надаються у визначеному законодавством порядку. ПРАТ «ІНГЗК» робило і робить все можливе з метою збереження здоров»я своїх працівників: надає необхідні засоби індивідуального захисту, додаткові оплачувані відпустки та путівки до санаторно-курортних закладів. Крім того, Акт розслідування хронічного професійного захворювання не підтверджує наявність моральних страждань позивача, а підтверджує лише факт встановлення професійного захворювання. Позивач втратив 15% професійної працездатності, тобто зниження здатності виконувати трудові обов»язки за певною професією, а не втратив здатності вести звичний спосіб життя. Зниження професійної працездатності не може позбавити позивача можливості реалізації своїх повсякденних звичок та бажань. Також відповідач вважає, що оскільки не існує жодної формули чи моделі встановлення розміру моральної шкоди, моральну шкоду зазначену позивачем в розмірі 33507 грн. вважають необгрунтованою. Просять відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 ІнГЗК про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала позицію, викладену у відзиві.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

31.08.1981 року ОСОБА_3 прийнятий на збагачувальну фабрику №1 ІНГЗК, слюсарем черговим і по ремонту обладнання по ГР-3 3 розряду; 30.03.1982 року переведений на збагачувальній фабриці №1 слюсарем черговим і по ремонту обладнання по ГР-3 4 розряду; 31.03.1982 року звільнений у зв»язку з призовом до служби в армії; 23.07.1984 року прийнятий на шахту «Центральна» «Інгулецького ГЗК» учнем підземного машиніста; 01.11.1984 року переведений на шахті «Центральна» підземним машиністом 3 розряду; 01.06.1987 року переведений на шахті «Центральна» підземним машиністом 4 розряду; 01.04.1988 року у зв»язку з переведенням на нові умови оплати праці переведений підземним гірничоробочим; 03.10.1994 року переведений на дробильну фабрику дробарником по 4 розряду; 01.01.2003 року переведений на дробильній фабриці дробарником 5 розряду, основна виробнича дільниця дробління; 17.03.2008 року позивача звільнено за власним бажанням. З 10.04.2008 року позивач прийнятий на роботу в ЗАТ «Трест «Кривбасшахтопроходка» підземним проходчиком 4 розряду з повним робочим днем під землею на підземну дільницю гірничокапітальних робіт. 15.09.2011 року позивача звільнено з роботи за станом здоров»я на підставі ч.2 ст. 40 КЗпП України (а.с.7-10).

Відповідно до акту №2 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.04.2012 року проведено розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_3, а саме:

- радикулопатії попереково-крижової L5, S1 та шийної С5- С8 переважно справа з вираженими порушенями статико-динамічної функції хребта, стійким м»язово-тонічним і больовим синдромом, периферичним нейроваскулярним синдромом кінцівок М54.1. Захворювання професійне.

Зазначений діагноз встановлений Державною установою «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» 06.03.2012 року.

Пунктом 16 Акту встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача за таких обставин: важка праця. Працюючи з 10.04.2008 року по 15.09.2011 року прохідником на підземних роботах підземної дільниці гірничо-капітальних робіт шахти Південного ГЗК ОСОБА_4 «Трест «Кривбасшахтопроходка» виконував важку роботу, пов»язану з підйомом та переміщенням вантажів, перебування у вимушеній робочій позі та частими нахилами тулуба в обмеженому робочому просторі, що не завжди дозволяло застосовувати засоби малої механізації. Працюючи раніше з 01.04.1988 року по 03.10.1994 року на Інгулецькому ГЗК підземним гірничим робітником та з 03.10.1994р. по 17.03.2008р. дробарником виконував важку фізичну роботу в шкідливих умовах.

Причиною професійного захворювання визнано: виконання важкої роботи впродовж 20 років 3-х місяців.

-маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 30-50 кг, при допустимій до 30 кг;

-робоча поза за нахилом тулуба до 300 / більше 300 - 29,0 54,8/2,4 16,25% робочої зміни при ГДР 25% робочої зміни;

-нахили тулуба 118-300 раз/зм, при допустимій до 100 раз/зм;

-переміщення в просторі 18 км. при допустимих до 8 км;

-потужність зовнішньої роботи за участю м»язів нижніх кінцівок 103-178 ВТ ГДР 90 ВТ; верхнього плечового поясу 46,07 ВТ, ГДР 46 ВТ;

-статичне навантаження на плечовий пояс та верхні кінцівки 38860 кгс при ГДР 36000кгс.

Відповідно до п. 13 та п.14 Акту умови по важкості праці відносяться до ІІІ кл. 2 ст. шкідливості, захворювання є професійним (а. с. 4-5).

Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 18.05.2012 року ОСОБА_3 з 07.05.2012 року встановлено 15% втрати професійної працездатності безстроково у зв»язку з профзахворюванням та встановлена 2 група інвалідності за загальним захворюванням, безстроково (а.с.6).

Судом встановлено, що умови праці, в яких працював позивач на підприємстві відповідача, за санітарно-гігієнічними характеристиками є шкідливими (а. с. 4-5).

Сторонами не оспорюється та визнається той факт, що Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", що в свою чергу є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", який є правонаступником Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача з порушення вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, визначені Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та настанням у позивача негативних наслідків стійкої втрати професійної працездатності: безстроково 15% та встановлення 2 групи інвалідності безстроково.

Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що є вина позивача у виникненні у нього професійного захворювання, так як він сам обрав для себе працю в шкідливих умовах праці, оскільки праця в шкідливих умовах не позбавляє підприємство від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку: важкість праці перевищувала гранично допустимі показники, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання і які не оспорило підприємство - відповідач.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, вину підприємства в заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін у житті. Суд також враховує, що згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання причиною профзахворювань є виконання важкої роботи з 01.04.1988 року по 17.03.2008 року.

Визначаючи розмір відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили.

Також суд враховує вину підприємства - відповідача в отриманні позивачем професійного захворювання.

Суд не бере до уваги пояснення представника відповідача викладені у відзиві стосовно того, що позивач, окрім роботи на підприємстві ОСОБА_4, працював ще на Південному ГЗК ОСОБА_4 «Трест «Кривбасшахтопроходка», що також стало причиною виникнення професійного захворювання, оскільки як встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.04.2012 року, тривалість роботи позивача ОСОБА_3 на підприємстві - ПРАТ «ІНГЗК» та виконання фізичної роботи в шкідливих умовах складає з 01.04.1998 року по 17.03.2008 року, тобто 19 років 11 місяців 17 днів, а причиною виникнення професійного захворювання визнано виконання позивачем важкої роботи впродовж 20 років 3 місяців.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 14000 грн без урахування податку з доходу громадян, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у звязку з погіршенням здоровя, у задоволенні іншої частини позову щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди - позивачу необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 14000 гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 704,80 грн.

На підставі ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 5, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КзПП України, ст.9 Закону України Про охорону праці та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 95, 141, 223, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди завданої працівнику у зв»язку з ушкодженням здоров»я задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

У задоволенні іншої частини позовних вимог у розмірі 19507 (дев»ятнадцять тисяч п»ятсот сім) гривень відмовити.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Позивач: ОСОБА_3, АДРЕСА_1, РНОКПП: 5.

Відповідач: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», м.Кривий Ріг, вул.Рудна, 47, .

Дата складення повного судового рішення 31.08.2018 року

Суддя Л.Я. Соловйова