Справа № 323/862/18
Провадження № 2/323/440/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючої судді -ОСОБА_1,
при секретарі - за участі: представника позивача представника відповідача представника третьої особи -ОСОБА_2, ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, третя особа ОСОБА_7, про визнання незаконним та скасування висновку Ради опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 29.06.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач із позовом до Ради опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, третя особа ОСОБА_7, про визнання незаконним та скасування висновку Ради опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 29.06.2017 року. В обґрунтування позову зазначив, що з 10.09.2016 року перебував у шлюбі з ОСОБА_7, з якою мають спільну дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач та ОСОБА_7 проживають окремо. Донька на даний час проживає разом із ОСОБА_7 відповідно до взаємної домовленості та рішення органу опіки та піклування від 29.06.2017 року щодо встановлення місця проживання дитини. ОСОБА_7 з того часу, як дитина стала проживати з нею окремо, перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною, уникає зустрічей. Позивач звернувся до Ради опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області з відповідними заявами щодо взяття участі у вихованні доньки, однак відповідачем було прийнято рішення у відповідності до якого йому було рекомендовано не спілкуватися з донькою. ОСОБА_7 звернулася до відповідача з заявою про визначення місця проживання дитини. На момент розгляду цієї заяви опікунською радою, зі сторони ОСОБА_7 не була надана ні характеристика з місця роботи, ні довідка з лікарні, які б могли підтвердити відповідальне відношення ОСОБА_7 до своїх батьківських обовязків. Також ОСОБА_7 не було надано жодної довідки про свій стан здоровя. Також при розгляді заяви про визначення місця проживання дитини не було враховано, що дитина має вроджену ваду серця і за місцем проживання матері дитини немає відповідних спеціалістів, а за місцем проживання батька в м. Запоріжжі є багато спеціалістів з дитячої кардіології, які б могли спостерігати за хворобою дитини. Також відповідачем при прийнятті рішення про місце проживання дитини не було досліджено житлово-побутові умови проживання позивача. На засіданні ради опіки та піклування позивач зазначав, що він має своє житло (1/4 частину чотирикімнатної квартири в м. Запоріжжі), а ОСОБА_7 є зареєстрованою нібито у своєї тітки, тобто не має власного житла, однак зазначене було проігноровано радою опіки та піклування. Після винесення спірного висновку позивачу чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною, оскільки третя особа не проживає за визначеною адресою і не повідомляє про місце свого проживання. Позивач вважає, що рада опіки та піклування порушила всі існуючі законодавчі норми, які регулюють сімейні відносини у сфері визначення місця проживання дитини з одним з батьків. На підставі викладеного позивач просить визнати незаконним та скасувати висновок Ради опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 29.06.2017 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матірю ОСОБА_7, затверджений рішенням Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 05.07.2017 року № 335, та призначити новий розгляд заяви про визначення доцільності місця проживання малолітньої ОСОБА_8 у новому складі комісії ради опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області.

Ухвалою суду від 02.04.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою від 06.06.2018 року замінено первісного відповідача на належного відповідача, а саме на Виконавчий комітет Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області.

19.09.2018 року витребувано у відповідача копії матеріалів, які бралися до уваги при прийнятті висновку Ради опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 29.06.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Також зазначила, що позивач повідомлявся про дату засідання органу опіки та піклування та надавав для розгляду питання про визначення місця проживання дитини свою характеристику, довідку психіатра та нарколога. З заявою про визначення місця проживання дитини з батьком не звертався. Вважає, що висновок ради опіки та піклування може бути предметом оскарження в суді, так як з аналізу норм Конституції України, Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування» можна дійти висновку що такий висновок є нормативно-правовим актом.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що спірний висновок має рекомендаційний характер, не є актом індивідуальної дії та не є обовязковим до виконання, тому не може бути предметом оскарження. Крім цього, спірний висновок затверджувався рішенням Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, яке позивачем не оскаржується. При розгляді заяви ОСОБА_7 про визначення місця проживання дитини органом опіки та піклування було дотримано норм законодавства. Просив відмовити в позові. Крім цього вказав, що відповідачем понесені судові витрати, докази яких він на день засідання не має змоги надати, однак надасть такі докази після винесення рішення протягом кількох днів.

Представник третьої особи заперечував проти позовних вимог з аналогічних підстав, крім цього також зазначив про те, що надасть докази понесених судових витрат після винесення рішення суду.

Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивач з 10.09.2016 року перебував у шлюбі з третьою особою ОСОБА_7 В шлюбі у сторін народилася дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_7 звернулася із заявою до відповідача про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2

Висновком ради опіки та піклування Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 29.06.2017 року визначено, що доцільно визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_8 разом з матірю, ОСОБА_7, за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, смт. Комишуваха, вул. Молодіжна, 39. Запропоновано виконавчому комітету Комишуваської селищної ради на наступному засіданні затвердити цей висновок засідання ради опіки та піклування, як дорадчого органу виконкому селищної ради.

Рішенням Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 05.07.2017 року № 335 затверджено висновок ради опіки та піклування від 29.06.2017 року, та доцільно визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_8 разом з матірю, ОСОБА_7, за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, смт. Комишуваха, вул. Молодіжна, 39.

У статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно до ст.18 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Згідно до ст.19 Сімейного кодексу України , у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ст..160 Сімейного кодексу України).

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ст..161 Сімейного кодексу України).

Органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов'язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами (ст.56 Цивільного кодексу України).

Згідно до ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування», виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Статтею 34 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема делеговані повноваження, в тому числі - вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.

У статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» зазначено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Згідно до п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866, для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку.

З аналізу вищезазначених норм законодавства, суд приходить до висновку, що предметом оскарження в судовому порядку можуть бути не всі акти, прийняті органами місцевого самоврядування або їх відділами, а лише ті, які є обовязковими до виконання, тобто рішення.

Висновок дорадчого органу Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району є рекомендаційним та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у батьків щодо визначення місця проживання дитини, він не порушує прав та обов'язків жодного з батьків.

Рада опіки та піклування не є органом опіки і піклування, повноваження цієї ради визначені дорадчою функцією, а висновок ради опіки та піклування як дорадчого органу, не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії та не має обов'язкового характеру.

Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення органом опіки та піклування, в даному випадку Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, щодо затвердження чи відмови у затвердженні висновку ради опіки та піклування.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України (в редакції, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваного висновку), встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Матеріали справи свідчать про те, що висновок ради опіки та піклування як дорадчого органу Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району не є рішенням в розумінні п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» та статей 18, 19 Сімейного кодексу України, тому не може бути предметом самостійного оскарження, оскільки такий висновок не є обов'язковим для сторін та для органу опіки та піклування при прийнятті рішення про його затвердження.

Дорадчий орган органу опіки та піклування, надаючи висновок щодо доцільність визначення місця проживання дитини, не виконує управлінські функції та не є суб'єктом владних повноважень, зазначений висновок не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, а носить лише рекомендаційний характер, при цьому орган опіки та піклування при розгляді питання про затвердження цього висновку може і не погодитися з таким висновком у випадках, передбачених чинним законодавством.

Саме рішення Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району як органу опіки та піклування позивачем не оскаржується.

Таким чином, оскаржуваний висновок не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке є обов'язковим для виконання.

Крім цього суд зазначає, що навіть існування рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини не позбавляє права позивача звернутися за вирішенням спору про місце проживання дитини безпосередньо до суду, рішення якого і буде остаточним у вирішенні подібного спору.

Доводи позивача про те, що відповідачем про винесенні оскаржуваного висновку були допущені численні порушення, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки оскаржуваний висновок не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у батьків.

Позовні вимоги про призначення нового розгляду заяви про визначення доцільності місця проживання малолітньої ОСОБА_8 у новому складі комісії ради опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області є похідними від позовних вимог про скасування висновку ради опіки та піклування, тому вони також задоволенню не підлягають.

У звязку із зазначеним в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.7 ст.. 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Враховуючи, що представник відповідача та третьої особи заявили про те, що на час винесення рішення суду не можуть надати докази понесених судових витрат, оскільки оплата таких витрат буде здійснена після винесення рішення суду, то суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, третя особа ОСОБА_7, про визнання незаконним та скасування висновку Ради опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 29.06.2017 року - відмовити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 29.10.2018 року на 11-00 годину, та надати строк у 5 днів для подання відповідачем та третьою особою доказів щодо розміру понесених ними судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 18.10.2018 року.

Суддя О.П. Гуцал