Справа №461/6087/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Мисько С.М.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що 11 вересня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї, актовий запис №1850. Від подружнього життя мають неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2). Вказує на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося. Не зійшлися характерами; не розуміють один одного; не підтримують подружніх відносин; втратили почуття любові та поваги один до одного. Не мають бажання бути разом, за час перебування у шлюбі виникали непорозуміння, сварки та бійки. Вважає, що сімя розпалася, шлюб існує формально.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, надавши пояснення аналогічні викладені у позові. Просила суд позовні вимоги задовольнити, а також просила визначити місце проживання дітей разом з матірю..

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відповідачу надіслана судова повістка за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищевикладене, а також, те, що учасниками які не зявились в судове засідання не доведено поважності причини неявки, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача з врахуванням пояснень в минулих судових засіданнях, суть яких зводиться до невизнання позову.

Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 вересня 2009 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї, актовий запис №1850.

Внаслідок різниці в характерах та поглядах на життя у сімї виник стійкий конфлікт, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, втратили почуття любові та поваги, миритися не бажають.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сім'ї неможливе, подальше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати.

Суд оголошував перерву в судовому засіданні для надання сторонам часу для примирення, однак сторони так і не дійшли згоди.

З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому шлюб між ними слід розірвати. Крім того, суд вважає, що малолітніх дітей слід залишити з їх матір'ю, яка здійснює належний догляд та виховання дитітей та зважаючи на вік дітей та прихильність до матері.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 18, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. 104, 105, 110, 112 СК України суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що зареєстрований 11 вересня 2009 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї, актовий запис №1850.

Дітей: синів ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2) залишити з матірю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) 704,80 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 27 грудня 2018 року.

Суддя І.Р.Волоско.