Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 446/2117/13

провадження № 61-5451св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представники відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

третя особа - Запитівська селищна рада Кам'янка-Бузького району Львівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 рокув складі колегії суддів: Шумської Н. Л., Шандри М. М., Монастирецького Д. І.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Запитівська селищна рада Кам'янка-Бузького району Львівської області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі договору дарування від 15 травня 1997 року сторони у справі є співвласниками ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1. Для обслуговування вказаного житлового будинку була виділена у користування земельна ділянка, проте між сторона у справі виник спір щодо користування цією земельною ділянкою, а тому вказана обставина позбавляє їх можливості реалізувати своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, позивачі просили суд встановити наступний порядок користування земельною ділянкою, площею 0,08 га між співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності до часток у праві власності на будинок, зокрема: земельною ділянкою, площею 116,64 кв. м співвласниками ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 користуються спільно; співвласники 35/100 та 36/100 ідеальних частин ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно користуються земельною ділянкою загальною площею, 490,24 га з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. А в м.: 14,50; 40,20; 14,76; 17,90; 4,96; 6,50; 7,80; 9,60; 8,50; 6,00 в тому числі з урахуванням площ під забудовами власників господарських споруд літ. Б і В, а також спільного входу - веранди літ «а»; співвласник 29/100 ідеальних частин ОСОБА_5 користується земельною ділянкою, загальною площею, 193,12 кв. м з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від. Т.А в м: 6,00; 3,65; 9,60; 4,35; 6,50; 4,96; 19,90; 3,24; 40,00; 7,50; в тому числі з урахуванням площі під забудовою власника господарської споруди літ. Г, а також прибудови до будинку літ. «а».

Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 червня

2015 року позов задоволено.

Встановлено наступний порядок користування земельною ділянкою, площею

0,08 га між співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності до часток у праві власності на будинок, а саме: земельною ділянкою, площею 116,64 кв. м співвласниками ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 користуються спільно; співвласники 35/100 та 36/100 ідеальних частин ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно користуються земельною ділянкою загальною площею, 490,24 га з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. А в м.: 14,50; 40,20; 14,76; 17,90; 4,96; 6,50; 7,80; 9,60; 8,50; 6,00 в тому числі з врахуванням площ під забудовами власників господарських споруд літ. Б і В, а також спільного входу - веранди літ «а»; співвласник 29/100 ідеальних частин ОСОБА_5 користується земельною ділянкою, загальною площею, 193,12 кв. м з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від. Т.А в м: 6,00; 3,65; 9,60; 4,35; 6,50; 4,96; 19,90; 3,24; 40,00; 7,50; в тому числі з урахуванням площі під забудовою власника господарської споруди літ. Г, а також прибудови до будинку літ. «а».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що саме такий порядок користування спірною земельною ділянкою буде оптимальний для всіх співвласників будинку і не буде порушувати їхні права.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 року рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що судом першої інстанції не було з'ясовано усіх обставин справи та належним чином не оцінено та не спростовано доводів відповідача, а тому, встановивши дійсні обставини та встановлені юридичні факти, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку із безпідставністю позовних вимог та передчасністю заявленого позову.

23 лютого 2016 рокуОСОБА_2 подавдо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення судом спору та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

26 травня 2016 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що сторони у справі є співвласниками ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1, а саме: ОСОБА_2 є співвласником 35/100 ідеальних часток вказаного будинку, ОСОБА_3 -

36/100 та ОСОБА_5 - 29/100.

Право власності на вказані частини житлового будинку у сторін виникло на підставі договору дарування від 15 травня 1997 року, реєстраційний № 1519059, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 Вищевказаним договором визначено порядок користування будинком, частину приміщень будинку передано у спільне користування, при цьому приміщень, які б перебували у спільному користуванні позивачів та відповідача немає. Крім цього, до будинку відносяться три сараї, які перебувають у користуванні сторін.

Рішенням зборів колгоспників колгоспу імені 17-го вересня від 22 липня 1965 року та рішенням Ременівської сільської ради Львівської області від 24 липня 1965 року ОСОБА_9 була виділена земельна ділянка, площею 0,08 га.

У подальшому забудова земельної ділянки була дозволена рішенням виконкому Кам'янка-Бузької районної ради депутатів трудящих Львівської області від 24 липня 1965 року № 364.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 20 лютого 2015 року № 011/15, проведеної судовим експертом товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Світ» запропоновано три можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 пропорційно до часток сторін у праві власності будинку з повною ізоляцією спільної земельної ділянки позивачів від земельної ділянки відповідача та з урахуванням існуючих окремих заїздів з вулиці.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 30 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом із цими об'єктами переходить у розмірах, визначених статтею 67 цього кодексу і право власності або користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення.

Статтею 42 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що користування земельною ділянкою між співвласниками будинку визначається їх часткою у праві власності на будинок. Якщо згоди на використання та розпорядження спільною ділянкою не досягнуто спір вирішується судом.

Частиною четвертою статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року

№ 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських споруд на час перетворення спільної сумісної на спільну часткову чим на час виникнення останньої.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), встановивши, що між сторонами у справі існує спір щодо користування указаною земельною ділянкою, з урахуванням висновку експерта ТОВ «Гал-Світ» від 20 лютого 2015 року № 011/15, дійшов обґрунтованого висновку про встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до варіанту № 3 зазначеного висновку, оскільки таким варіантом передбачено встановлення користування земельною ділянкою без відхилення від ідеальних часток співвласників, і при такому варіанті користування земельною ділянкою кожна із сторін матиме змогу користуватися та обслуговувати свою частину будинку та господарських споруд, не порушуючи права інших осіб.

Апеляційний суд, зазначивши, що експертний висновок, який було надано в суді першої інстанції не є належним та допустимим доказом і не може бути покладений в основу судового рішення, не вирішив спір по суті, відмовивши у задоволенні даного позову лише з підстав, що судом першої інстанції було ухвалено рішення без визначення достовірного місця розташування спірної земельної ділянки та її меж.

А тому такі висновки апеляційного суду не можуть бути підставою для позбавлення позивачів права на захист порушених прав, свобод та інтересів згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ураховуючи також вимоги статті 2 ЦПК України, згідно з якою завданнями цивільного судочинства є, зокрема, своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 рокускасувати та рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 червня

2015 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило