У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018 Справа №607/17286/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., під час розгляду заяви ОСОБА_1 про розяснення ухвали суду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розяснення ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2018 року. В обґрунтування цих вимог зазначає, що вказаною ухвалою залишено без руху його позов до прокуратури Тернопільської області, Держаної казначейської служби України про встановлення фактів заподіяння шкоди честі, гідності та діловій репутації фізичної особи та відшкодування моральної шкоди, зазначено недоліки позовної заяви та надано позивачу строк на їх усунення. Отримавши цю ухвалу ОСОБА_1 частину недоліків усунув, а щодо іншої йому не зрозуміла мотивація суду, якою він керувався при визначенні таких недоліків.

Частинами 1, 2 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Як убачається з тексу вказаної заяви, ОСОБА_1 чітко зрозуміла ухвала від 10 вересня 2018 року в частині її виконання, однак він не згідний з частиною висновків суду.

Таким чином, зазначена заява містить ознаки скарги на судове рішення. Є такою собі завуальованою формою заперечення проти рішення суду та намаганням втягнути суд у полеміку, повязану з мотивами прийняття рішення.

Слід зазначити, що правова природа розяснення судового рішення, як юридична дія, покликана усунути сумніви учасників справи, держаного чи приватного виконавця, повязані з виконанням, суд підкреслює, саме з виконанням, акта судочинства, а не на розгляд зауважень сторони щодо обґрунтованості мотивів, котрими суд керувався при його прийнятті.

Останнє покликаний забезпечити перегляд судового рішення судами вищих інстанцій.

Таке право буде забезпечене ОСОБА_1 у подальшому, тоді, коли суд вирішить питання щодо відкриття провадження, відмову у відкритті, або про повернення позовної заяви.

Якщо резолютивна частина рішення суду є чіткою та зрозумілою, як у випадку з ухвалою суду від 10 вересня 2018 року, то вона підлягає виконанню, а не додатковому обґрунтуванню.

Відповідно до частини 3 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Таким чином подання ОСОБА_2 вказаної заяви, суд розцінює як зловживання своїми процесуальними правами і приходить до переконання про необхідність повернути її.

Також ОСОБА_1 слід застерегти від зловживання своїми процесуальними правами у майбутньому та звернути увагу на те, що відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 148 Цивільного процесуального кодексу України за такі дії суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтею 44 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розяснення ухвали суду повернути ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її повного складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на дану ухвалу подається безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області.

Повний текст ухвали складено та підписано 25 вересня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_3