Справа № 484/4067/18
Провадження № 2/484/1666/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2018р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Лянгорт З.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ОСОБА_4", про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ТОВ "Агрофірма ОСОБА_4", про розірвання договору оренди земельної частки (паю) площею 4,78 умовних кадастрових гектарів від 28 грудня 2009 року та стягнення орендної плати.

Мотивуючи позовні вимоги, представник позивача вказала, що їй, на підставі сертифікату серії МК № 0035445, належала земельна частка (пай) площею 4,78 умовних кадастрових гектарів а колишньому КСП «Світанок». 28 грудня 2009 року між нею та ТОВ "Агрофірма ОСОБА_4" укладено вищевказаний договір оренди земельної частки (паю).

Згодом позивач скористалась своїм правом на виділення у натурі земельної частки (паю) та отримала свідоцтва про право власності на земельні ділянки площами 0,2299га (кадастровий номер :01:000:1165), 0,0171га (кадастровий номер :01:000:1163), 1,4074га (кадастровий номер :01:000:1162) та 2,5345га (кадастровий номер :01:000:1164). Вважає, що у звязку із викладеним змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, що є підставою для припинення договору оренди земельної частки (паю). Добровільно розірвати договір відповідач відмовився. Крім того, позивач вказала, що тривалий час не отримувала орендну плату за вказаним договором, яка була нарахована , але не виплачена. Отже, вона звернулась для захисту свого порушеного права до суду з вказаним позовом.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив справу слухати без його участі. У відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що позивачем не доведено, що отримані нею у власність земельні ділянки, були земельною часткою (паєм) площею 4,78 умовних кадастрових гектарів, яка є предметом оспорюваного договору оренди. Крім того, представник ТОВ «Агрофірма ОСОБА_4» зазначав, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 28 грудня 2009 року, між ОСОБА_1, від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_4, та товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ОСОБА_4" було укладено договір оренди земельної частки (паю) площею 4,78 умовних кадастрових гектарів, зареєстрований 02 березня 2010 року у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам'янобалківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області за № 37. (а.с.10)

Скориставшись своїм правом на виділення у натурі земельної частки (паю) 16.07.2013р., 20.08.2014р. та 27.08.2014р. позивач отримала свідоцтва про право власності на земельні ділянки, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані в межах території Кам'янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, площами 0,2299га (кадастровий номер :01:000:1165), 0,0171га (кадастровий номер :01:000:1163), 1,4074га (кадастровий номер :01:000:1162) та 2,5345га (кадастровий номер :01:000:1164).

Відповідно до пункту 17 Розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно пункту 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 р. №5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 р. за №101/4322, у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства.

При відмові орендаря розірвати цей договір та припинити користування земельною ділянкою право власника земельної ділянки (орендодавця) на землю підлягає захисту в загальному порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частинами 2-4 статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 при розгляді спорів про переукладення договорів оренди землі суди повинні враховувати, що згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 р. №5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 р. за №101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв'язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється. Враховуючи вимоги статей 203, 215 ЦК про недійсність правочину, переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і одержання власником земельної частки (паю) державного акта на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення на те сторін.

Тобто, враховуючи вищевикладене, з часу отримання позивачем вказаних свідоцтв на право приватної власності на землю вона набула статусу власника земельних ділянок, тобто змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому оспорюваний договір оренди земельної ділянки (паю) від 28 грудня 2009 року слід вважати припиненим.

Доводи представника відповідача про недоведення позивачем ідентичності земельних ділянок земельній частці (паю), не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідач не надав доказів на підтвердження цього.

Крім того, твердження представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставним та не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки порушення прав позивача є триваючим, тому що земельна ділянка їй не повернута, хоча договір і припинився в силу вищенаведених норм законодавства.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що договір оренди земельної частки (паю) площею 4,78 умовних кадастрових гектарів від 28 грудня 2009 року підлягає розірванню.

В позовній заяві представник позивача просив стягнути з ТОВ "Агрофірма ОСОБА_4" на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за вказаним договором за період з 2015р. по 2018р. в сумі 12275,01грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк.

Статтею 762 ЦК України встановлений обовязок наймача вносити плату за користування майном у розмірах та строки визначені договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до п. 2.2 оспорюваного договору орендар сплачує орендну плату протягом дії договору, але не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі.

Згідно довідки № 35 від 06.02.2018 року наданої товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ОСОБА_4", відповідно до договору оренди земельної частки (паю), укладеного між ОСОБА_1, та ТОВ "Агрофірма ОСОБА_4", орендна плата ОСОБА_1 становила:

-за 2015р. нараховано 3288, 21; утримано пдфо 493,23; вз 49,32; на руки 2745,66; не отримано;

-за 2016р. нараховано 3945, 51; утримано пдфо 710,19; вз 59,18; на руки 3176,14; не отримано;

-за 2017р. нараховано 3945, 51; утримано пдфо 710,19; вз 59,18; на руки 3176,14; не отримано;

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про існування заборгованості відповідача перед позивачами по орендній платі за договором оренди земельної частки (паю) площею 4,78 умовних кадастрових гектарів від 28 грудня 2009 року за період з 2015р. по 2017р. в розмірі 9 097 грн. 94коп.

Разом з тим, заборгованість орендної плати за 2018р. розрахована позивачем з урахуванням орендної плати, яка була сплачена відповідачем за 2017р., однак жодних доказів на підтвердження того, що саме зазначену суму ТОВ "Агрофірма ОСОБА_4" повиннно було сплатити ОСОБА_1, представником позивача не надано та матеріали справи не містять, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір оренди земельної частки (паю) площею 4,78 умовних кадастрових гектарів від 28 грудня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ОСОБА_4", зареєстрований 02 березня 2010 року у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам'янобалківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області за № 37.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ОСОБА_4" на користь ОСОБА_1 орендну плату за договором оренди земельної частки (паю) від 28 грудня 2009 рокуза період з 2015р. - 2017р. в розмірі 9 097 (дев'ять тисяч дев'яносто сім) грн. 94коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ОСОБА_4" на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1 409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60коп.

Повне судове рішення буде складено 04.01.2019 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

СУДДЯ: Т.Я. Літвіненко