Справа № 751/3005/18 Провадження № 22-ц/795/1063/2018 Головуючий у I інстанції Яременко І. В. Доповідач - Мамонова О. Є.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: ОСОБА_3 ,

представник позивача: ОСОБА_4 ,

представник відповідача: ОСОБА_5 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2018 року (ухвалене о 10:06, повний текст рішення складено 27 червня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини від усіх доходів щомісячно і до досягнення сином повноліття, до 1/6 частини заробітної плати, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Позов обґрунтовував тим, що окрім аліментів, стягуваних згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.02.2007 на утримання сина ОСОБА_6 , з нього за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.10.2017 утримуються аліменти на користь третьої особи ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 1 624 грн. Зазначає, що сума нарахованих аліментів загалом становить більше розміру мінімальної заробітної плати, яку він на сьогоднішній день отримує, та значно перевищує встановлену законом частку.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено; змінено розмір аліментів, визначений рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2007 року, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини всіх видів заробітку до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог повністю, посилаючись на грубе порушення норм матеріального та процесуального права.

Заявниця вважає, що мета даного позову та отримання рішення суду про зменшення розміру аліментів тільки одна штучно зменшити свої зобов`язання перед нею, оскільки на сьогоднішній день заборгованість ОСОБА_1 перед відповідачкою складає 45 617,96 грн, про що позивач навмисно не повідомив суд, крім того не залучив її в якості третьої особи під час розгляду справи про стягнення аліментів на утримання дружини та доньки від другого шлюбу, не надав суду доказів виконання судового рішення про стягнення вказаних аліментів, а також не повідомив суд, що станом на сьогоднішній день шлюб між ним та ОСОБА_3 не розірваний.

Заявниця вказує, що суд поставив двох дітей в різне по рівню забезпеченості з боку позивача становище, що суперечить приписам ст. 27 Конвенції ООН про права дитини.

Зазначає, що з дня постановлення рішення Новозаводським районним судом м. Чернігова від 02.10.2017 у позивача жодним чином не погіршилося матеріальне становище, навпаки він почав працювати та отримувати дохід, у зв`язку з чим у нього відсутні правові підстави для зменшення розміру аліментів.

Заявниця наголошує, що всупереч вимогам чинного законодавства суд першої інстанції у своєму рішенні не зазначив мінімальний розмір аліментів, що підлягає сплаті боржником, а саме 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що дозволить у майбутньому сплачувати тільки фіксовану частку незалежно від розміру отриманого прибутку.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту винесення Новозаводським районним судом м. Чернігова рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2005 року народження, у ОСОБА_1 змінився сімейний стан, що призвело до зміни матеріального стану, а саме виникнення у позивача зобов`язань по утриманню дочки ОСОБА_9 та дружини.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.02.2007 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.01.2007 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-10).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.10.2017 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1624,00 грн щомісячно, починаючи з 01.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 01.09.2017 і до досягнення ОСОБА_12 трьох років, до 16.10.2017 включно (а.с.7-8).

Із довідки № 4 від 18.04.2018 та наказу № 65-к від 31.05.2018 про звільнення з роботи вбачається, що ОСОБА_1 працював у ФОП ОСОБА_13 на посаді водія з 18.04.2018 по 31.05.2018, щомісячна заробітна плата становила 3 723 грн (а.с. 6, 57).

За даними, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень за № 56449068, відсутня інформація стосовно ОСОБА_1 щодо сум доходу, нарахованого (виплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО, останній на обліку в органах ДПС як засновник юридичної особи та/або фізична особа-підприємець не перебуває, пенсійні виплати не отримує, за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює (а.с. 52-55).

Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_14 отримала дохід у вигляді грошового забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 за 4 квартал 2017 року 25530,47 грн, за 1 квартал 2018 року 22138,64 грн (а.с. 41).

Станом на 26.06.2018 заборгованість зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 2-427 від 02.02.2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 становила 45617,96 грн (а.с. 58).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України в редакції, чинній на час розгляду справи, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

Згідно частин першої, другої ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

Судом першої інстанції встановлено, що після винесення рішення Новозаводським районним судом м. Чернігова від 01.02.2007 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_8 в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно, сімейний стан позивача змінився, зокрема, позивачем зареєстровано шлюб з ОСОБА_3 , від якого вони мають спільну дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на утримання якої рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.10.2017 з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 1 624 грн, при цьому позивач ніде не працює, доходу не отримує та не має у власності рухомого чи нерухомого майна. На час ухвалення рішення Новозаводським районним судом м. Чернігова від 01.02.2007 зазначена обставина була відсутня.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позову та зменшення розміру стягнутих за рішенням суду з позивача аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_8 з 1/3 до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно.

Разом із тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги стосовно того, що всупереч вимогам чинного законодавства суд першої інстанції у своєму рішенні не зазначив мінімальний розмір аліментів, що підлягає сплаті боржником, а саме 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, враховуючи наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначене залишилось поза увагою районного суду, у зв`язку з чим резолютивну частину оскаржуваного рішення необхідно змінити шляхом доповнення абзацу другого резолютивної частини після слів «1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно» - словами «але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». В іншій частині рішення районного суду підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що метою даного позову та отримання рішення суду про зменшення розміру аліментів є штучне зменшення зобов`язання позивача перед відповідачкою, є припущеннями відповідачки, а обставини наявності заборгованості перед відповідачкою зі сплати аліментів, незалучення її в якості третьої особи під час розгляду справи про стягнення аліментів на утримання дружини та доньки від другого шлюбу, неповідомлення суду про те, що шлюб між ним та ОСОБА_3 не розірваний, не можуть тягти за собою відмову в позові, зважаючи на наявність підстав, передбачених ст. 192 СК України, підтверджених належними доказами у справі, а саме зміна сімейного стану позивача.

Посилання заявниці на те, що суд поставив двох дітей в різне по рівню забезпеченості з боку позивача становище, що суперечить приписам ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, не заслуговує на увагу, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, і тому обов`язок щодо забезпечення рівня життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини покладається на обох батьків.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що з дня постановлення рішення Новозаводським районним судом м. Чернігова від 02.10.2017 у позивача жодним чином не погіршилося матеріальне становище, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач ніде не працює та не має регулярного доходу, працював у ФОП ОСОБА_13 на посаді водія лише 1 місяць 14 днів, отримуючи заробітну плату в розмірі 3 723 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2018 року змінити, доповнивши абзац другий резолютивної частини після слів «1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно» - словами «але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:Судді: