ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року м. Київ

справа № 755/16840/15

провадження № 22-ц/824/1229/18

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Аверковій А.І.

сторони :

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

відповідач - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 вересня 2015 року у складі судді Марфіної Н.В., повний текст складений 25.09.2015 року,

встановив:

У вересні 2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи тим, що 15.07.2009 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит №03-025/ФК-09 у сумі 528568,20 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16,5% річних, терміном до 14.07.2034 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника, між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №03-025/ФК-09 від 15.07.2009 року.

30.06.2010 року між позивачем та ТОВ «Український промисловий банк» був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь ДельтаБанк і згідно Витягу з Додатку №2 до Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банк, до позивача, зокрема, перейшли права вимоги по кредитному договору №03-025/ФК-09 від 15.07.2009 року укладеному між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_1

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань станом на 30.07.2015 року за укладеним між сторонами кредитним договором виникла заборгованість відповідача перед позивачем на загальну суму 516 180,33 грн., тому позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь вказаний розмір заборгованості.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року позов задоволено та вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_3 в особі свого представника адвоката ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу зазначивши, що розгляд справи відбувся без участі відповідачів, а тому вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідальність поручителя настає у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором кредиту, однак в матеріалах справи немає доказів того, що позивач вживав заходи досудового врегулювання спору або інформації про суму коштів сплачену відповідачем ОСОБА_1, виписок з банківських рахунків, усі копії у матеріалах справи що надав позивач не засвідчені належним чином, а також не надано доказів щодо переходу до Позивача прав кредитора від ТОВ «Укрпромбанк», тому просила скасувати заочне рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу Банк зазначив, що апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки при зверненні до суду з позовом Банк надав копії договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та копію Витягу з додатку №2 до договору купівлі-продажу вимоги. Крім того, Банк додав до відзиву розрахунок заборгованості за договором, при цьому зазначивши, що апелянт не надав на спростування жодної квитанції про сплату заборгованості по кредиту, тому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила її задовольнити з викладених у скарзі підстав.

Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні надала до матеріалів справи виписку по особовому рахунку з відображенням нарахувань по кредиту та копію Додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги №2 від 23 липня 2013 року, тому посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлений про час розгляду справи через свою дочку відповідачку ОСОБА_3, до суду не з'явився, причин неявки не повідомив, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 15.07.2009 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит №03-025/ФК-09 у сумі 528568,20 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16,5% річних, терміном до 14.07.2034 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним вище договором кредиту, між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №03-025/ФК-09 від 15.07.2009 року.

30.06.2010 року між позивачем та ТОВ «Український промисловий банк» був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанка на користь ДельтаБанку і згідно Витягу з Додатку №2 до Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, до позивача, зокрема, перейшли права вимоги по кредитному договору №03-025/ФК-09 від 15.07.2009 року укладеному між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_1

У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором кредиту належним чином не виконав у зв'язку із чим станом на 30.07.2015 року виникла заборгованість на загальну суму - 516180,33 грн., яка складається з : заборгованості за сумою кредиту у розмірі 424616,69 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 88366,16 грн., та комісія за ведення кредиту -3197,48 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ПАТ «ДельтаБанк» виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 на умовах, встановлених кредитним договором, своєчасно не виплачує суму боргу за кредитом, тим самим не виконує належним чином покладені на нього за кредитним договором зобов'язання, виконання зобов'язань забезпечено договором поруки, укладеним із відповідачем ОСОБА_2, тому суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 516180,33 грн., слід стягнути на користь позивача з відповідачів солідарно як боржника та його поручителя.

Проте, з таким висновком суду, судова колегія в повному обсязі не може погодитись, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Боржник (а відтак і поручитель) взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 14.07.2034 року, сплачуючи її частинами згідно з графіком платежів.

Сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення періодичних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості починається обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов'язань за кредитом.

Тобто банк повинен був протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань пред'явити вимоги до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

У даній справі, суд першої інстанції не врахував наведених норм матеріального права та того, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов'язань шляхом здійснення періодичних платежів (згідно з графіком), а за договором поруки відповідальність поручителя настає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором.

За таких обставин судова колегія, з'ясувавши, що з вимогою до поручителя про стягнення заборгованості перед банком станом на 30.07.2015 року, Банк звернувся у вигляді даного позову від 25 серпня 2015 року, вважає що порука ОСОБА_3 за окремими платежами до 15 лютого 2015 року припинилась (а.с.151).

Таким чином, згідно розрахунку наданого банком, стягненню з поручителя солідарно з боржником підлягає сума боргу за тілом кредиту з урахуванням дострокового стягнення всіє суми кредиту, що складає грошові кошти у сумі 424 616 грн.

Крім того, в межах шестимісячного строку стягненню з поручителя солідарно з боржником підлягає заборгованість за відсотками за період з 15.02.2015 року по 30.07.2015 року у розмірі 33975,50 грн., комісія за період з 15.03.2014 року 14.06.2014 року у розмірі 3197,48 грн. (а.с.151).

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції на підставі ст.376 ЦПК України підлягає зміні в частині порядку стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи те, що наявність заборгованості за кредитним договором не спростована відповідачами, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково, шляхом стягнення заборгованості на користь банку солідарно із позичальника ОСОБА_1 та його поручителя ОСОБА_3 у загальному розмірі 461 789,32 грн.

Решта суми заборгованості за кредитним договором, який пред'явлений Банком до відповідачів підлягає стягненню з позичальника ОСОБА_1

Згідно з розрахунку наданого банком, стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку підлягає заборгованість за відсотками по кредиту станом на 14.02.2015 року у розмірі 54391,01 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи немає доказів того, що позивач вживав заходи досудового врегулювання спору не заслуговують на увагу, оскільки це не є перешкодою для реалізації права Банку звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки поручитель у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог кредитора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Посилання скарги, що позивачем не надано інформації про суму коштів сплачену відповідачем ОСОБА_1, виписок з банківських рахунків, усі копії у матеріалах справи не засвідчені належним чином, спростовуються матеріалами справи, яка містить відповідні докази, досліджені судом та які не спростовані апелянтом.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 вересня 2015 року змінити в частині порядку стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №03-025/ФК-09 від 15.07.2009 року у загальному розмірі 461 789 грн. 32 коп., із яких : заборгованість за тілом кредиту 424616 грн., заборгованість за відсотками за період з 15.02.2015 року по 30.07.2015 року у розмірі 33975,50 грн., комісія за період з 15.03.2014 року 14.06.2014 року у розмірі 3197,48 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за відсотками по кредиту станом на 14.02.2015 року у розмірі 54391,01 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :