Справа № 466/8162/17 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/1712/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ТзОВ «Фармекс» - Притули О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВестТорг-2» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 травня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВестТорг -2» звернулась з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду - арбітражного суду Свердловської області від 07 липня 2017 року у справі А60-60859/2016 про стягнення коштів з ТзОВ «Фармекс» на користь ТзОВ «ВестТорг-2» в сумі 1543660,72 руб., включаючи відсотки за користування позикою, штраф та державне мито, що еквівалентно за курсом Національного банку України, відповідно до офіційного курсу станом на 31.10.2017 р. сумі 715 641,10 грн.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання ТзОВ «ВестТорг-2» про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Арбітражного суду Свердловської області від 07 липня 2017 року по справі № А60-60859/2016 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармекс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВестТорг-2» - 1 543 660,72 руб., включаючи відсотки за користування позикою, штраф та державне мито, що еквівалентно за курсом Національного банку України, відповідно до офіційного курсу станом на 31.10.2017 р. сумі 715 641,10 грн.

Ухвалу оскаржило ТзОВ «ВестТорг-2», в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити. Зазначає, що оскільки до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми міжнародного права, то доведення факту неповідомлення ТзОВ «Фармекс» про розгляд справи, причин неотримання кореспонденції, відсутності за юридичною адресою, лежить на ТзОВ, як на особі, яка заперечує визнання рішення іноземного суду на території України. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому факту, що боржник - ТзОВ «Фармекс», зловживаючи своїми правами, як учасника процесу, вибірково отримує або ухиляється від отримання кореспонденції за юридичною адресою. Небажання отримувати кореспонденцію з іншої країни, вибірковість у пріоритетності отримання тих чи інших листів або відсутність за юридичною адресою юридичної особи, жодним чином не свідчить про факт неналежного повідомлення ТОВ «Фармекс» про судовий процес в Арбітражному суді Свердловської області.

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення представника ТзОВ «Фармекс» Притули О.Г. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,суд першої інстанції виходив з того, що ТзОВ «Фармекс», щодо якого постановлено рішення Арбітражним судом Сердловської області, було позбавлене можливості взяти участь у судовому процесі через те, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, що відповідно до п.2 ч.2 ст. 468 ЦПК України, є підставою для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Визнання та примусове виконання рішення іноземного суду - це поширення законної сили такого рішення на територію України й застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» (п.12.) визначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до вимог ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Виходячи із змісту ст. ст. 463,464 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки. Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Крім того, згідно з п. «а» ст. 51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993р., укладеною між державами членами Співдружності Незалежних Держав, ратифікованою Верховною Радою України 10.11.1994р., кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує рішення, винесені на території інших Договірних Сторін рішення установ юстиції у цивільних і сімейних справах.

У відповідності до статті V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк) у визнанні та приведенні у виконання іноземного арбітражного рішення може бути відмовлено у випадку, якщо сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд, або з інших причин не могла надати свої пояснення.

Згідно зі статтею 9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року, у виконанні рішення може бути відмовлено на прохання Сторони, проти якої воно направлене, тільки якщо ця Сторона надасть докази того, що інша Сторона не була повідомлена про процес.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 468 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Судом першої інстанції встановлено, що Арбітражний суд Свердловської області РФ скерував до Господарського суду Львівської області судове доручення про вручення ТОВ «Фармекс» копії ухвал від 21.12.2016р. та 20.02.2017р. по справі № А60-60859/2016 за позовом ТОВ «Вест-торг-2» до ТОВ «Фармекс» про стягнення 1543660,72 руб., у якому зазначались юридична адреса боржника, як попередня, так і діюча та дані поштової скриньки.

Дані про те, на яку конкретно дату призначено розгляд справи, у судовому дорученні відсутні, а копії ухвал Арбітражного суду Свердловської області від 21.12.2016р. та 20.02.2017р. в розпорядження суду не були надані.

В ухвалі Господарського суду Львівської області від 25.04.2017р. у справі № 914/514/17, зазначено «вважати таким, що не може бути виконано судове доручення Арбітражного суду Свердловської області про вручення документів (ухвал Арбітражного суду Свердловської області від 21.12.2016р. та 20.02.2017р. у справі № А60-60859/2016) товариству з обмеженою відповідальністю «Фармекс».(а.с.27-29), а ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.09.2017р. у справі № 914/1533/17 постановлено "вважати таким, що не може бути виконано судове доручення Арбітражного суду Свердловської області про вручення документів (ухвал Арбітражного суду Свердловської області від 21.12.2016р., від 20.02.2017р. та від 10.05.2017р. у справі № А60-60859/2016) ТзОВ «Фармекс» (.с.96).

Під «повідомленням про процес» слід розуміти саме сповіщення судом сторін про місце та час розгляду справи, що свідчитиме про ефективне забезпечення сторін «правом на суд».

Матеріалами справи, долученими до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, 07.07.2017р. підтверджується, що Арбітражним судом Свердловської області ухвалено рішення, яким задоволено позов ТзОВ «ВестТорг-2» та стягнуто з ТзОВ «Фармекс» 1515505,72 руб., яке належним чином не було повідомлено про день, час та місце розгляду справи арбітражним судом, що позбавило його участі у розгляді справи, висловлення своєї правової позиції щодо позову. В цей же день судом було видано виконавчий лист по справі.

Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, ТзОВ «Вест Торг - 2» не надав належних та допустимих доказів на підтвердження належного повідомлення ТзОВ «Фармекс» про розгляд справи Арбітражним судом Свердловської області.

Встановивши вищезазначені обставини, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність доказів на підтвердження виконання судового доручення, що підтверджує посилання представника боржника про те, що ТзОВ «Фармекс» не було відомо про розгляд справи Арбітражним судом Свердловської області до вказаної дати, оскільки позивачем у справі було невірно зазначено юридичну адресу відповідача.

Наведене свідчить про неналежне повідомлення сторони щодо якої постановлено рішення іноземної держави про розгляд справи Арбітражним судом Свердловської області 07 липня 2017 року, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання, оскільки відсутні дані про повідомлення боржника

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які є достатньо мотивовані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга ТзОВ «Вест Торг -2» не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВестТорг-2» - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07.09.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.