АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

20 липня 2018 року

справа 761/29705/15-ц

провадження № 22-ц/796/6046/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ МузичкоС.Г., вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року (суддя Гуменюк А.І.) в справі за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції Шатило Юлії Валеріївни, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», про визнання дій неправомірними та скасування постанов,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції Шатило Юлії Валеріївни, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», про визнання дій неправомірними та скасування постанов відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду 10.05.2018 року представник скаржника подав апеляційну скаргу.

Згідно ч.2 ст.294 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.06.2018 року апеляційну скаргу залишено без руху для усунення виявлених в ній недоліків, а саме: апелянта зобов'язано надати до Апеляційного суду м. Києва клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, із зазначенням інших причин пропуску даного строку, з наданням доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску, протягом десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали.

На виконання вимог зазначеної ухвали 16.07.2018 року представник апелянта направив до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію оскаржуваної ухвали апелянтом отримано 28.04.2018 року. На його думку, строк на оскарження ухвали суду ним пропущено з поважних причин, оскільки на момент отримання оскаржуваної ухвали набрала чинності ст.364 ЦПК України, яка передбачає п'ятнадцятиденний строк оскарження ухвали суду першої інстанції.

Вивчивши клопотання, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ухвала Шевченківського районного суду м. Києва постановлена 09.02.2016 року.

Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року набув чинності 15.12.2017 року.

Відповідно до п.1.13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, апеляційна скарга на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року може бути подана протягом п'ятиденного строку з дня отримання її копії, що встановлено ч.2 ст.294 ЦПК України від 18.03.2004 року.

Представником скаржника разом з апеляційною скаргою додано копію супровідного листа Шевченківського районного суду м.Києва від 27.03.2018 року та копію конверту Шевченківського районного суду м.Києва про направлення ОСОБА_2 копії оскаржуваної ухвали суду (а.с.85).

З матеріалів апеляційної скарги та копії конверту Шевченківського районного суду м.Києва слідує, що копію оскаржуваної ухвали було отримано ОСОБА_2 28.04.2018 року.

Враховуючи, що копію оскаржуваної ухвали суду ОСОБА_2 отримано 28.04.2018 року, апеляційна скарга подана 10.05.2018 року, з пропуском п'ятиденного строку на апеляційне оскарження, визначеного ч.2 ст. 294 ЦПК України від 18.03.2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, вказаною нормою процесуального права встановлено, що строк може бути поновлено тільки у разі наявності поважних причин його пропуску, а відтак зазначення причин, які стали підставою для пропущення визначеного законом процесуального строку, є обов'язковими.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов'язковість остаточності судового рішення як основи принципу верховенства права ЄСПЛ розглядав неодноразово. У справі «Христов проти України» суд визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка передбачає принцип юридичної визначеності, що є одним з основоположних аспектів верховенства права, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Розглядаючи підстави поновлення строків, ЄСПЛ вказав, що однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм судового провадження ( «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Враховуючи, що представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не надано належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду, вважаю, що наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду причини є неповажними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження, підстави, зазначені у клопотанні про поновлення цього строку, визнані неповажними, тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: