Провадження № 2/428/2115/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3 Позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач не проживає з 2011 року у вказаній квартирі, не є власником житла і добровільно з реєстраційного обліку не знімається.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, до суду подали заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, на підставі договору дарування серії ВЕО № 166445/р 2431 від 10.09.2007 № 887482, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кізімою В.В., та на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.09.1995 року, виданого сектором приватизації житла Сєвєродонецької міської ради Луганської області.

Згідно з копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_4, виданого Сєвєродонецьким відділом реєстрації актів громадського стану міського управління юстиції Луганської області від 25.01.2002, громадянка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перемінила прізвище на ОСОБА_1 25.01.2002, про що зроблено відповідний актовий запис № 5.

Згідно з довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 34793 від 09.10.2018, виданою ЦНАП у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради, станом на 09.10.2018 за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Як вбачається з акту про встановлення факту проживання/не проживання № 97 від 10.10.2018, затвердженого директором КП «Житлосервіс «Світанок», в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, проживає ОСОБА_1, окрім неї з 2011 року ніхто не проживає.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачами свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, з урахуванням наданої відповідачем заяви про визнання позову, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає з 2011 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачами судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 80 від 12.10.2018 року у сумі 704, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів в рівних долях.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., в рівних долях по 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. на користь кожного позивача.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1;

- позивач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2;

- відповідач: ОСОБА_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3.

Суддя І. С. Посохов