Провадження № 2-о/638/40/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2018

Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого Омельченко К.О.,

секретаря Підвисоцькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Шевченківське обєднане управління пенсійного фонду України м. Харкова, про встановлення факту перебування на утриманні,

встановив:

Заявник ОСОБА_2, звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт її перебування на утриманні ОСОБА_2, який помер 27 липня 2017 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 грудня 1995 року, вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2.

Після реєстрації шлюбу і створення сімї, вони розпочали жити в квартирі де був зареєстрований її чоловік. З того часу вони постійно проживали разом в цій квартирі, мали спільний побут, вели спільне господарство, забезпечували себе всім необхідним для життя.

При повному робочому стажі їй була призначена мінімальна пенсія за віком. Її чоловік також отримував пенсію за віком у розмірі 3268.00 грн.. Зазначена допомога для позивачки була постійним та основним доходом існування.

27 липня 2017 року її чоловік помер.

Вона, отримуючи мінімальну пенсію, опинилась в скрутному становищі. В звязку з чим, вона звернулась до Шевченківського ОУПФУ м. Харків з усною заявою про призначення їй пенсії чоловіка, за втратою годувальника, оскільки відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» на думку заявниці вона має на це право.

Шевченківське ОУПФУ м. Харків відмовило в призначенні такої пенсії та повідомило, що для призначення такого виду пенсії заявниці необхідно звернутись до суду.

В звязку з чим вона звертається до суду з дійсною заявою про встановлення факту перебування її на утриманні її чоловіка, який помер 27 липня 2017 року.

Заявник ОСОБА_2, надала заяву про розгляду справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити.

Представник зацікавленої особи Шевченківського обєднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи на розсуд суду, прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 5 передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.7 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України та ч.7 ст.81 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини 3 статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження також розглядаються справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя,яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Судом встановлено, що заявник у справі ОСОБА_3 є дружиною померлого 27 липня 2017 року ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про шлюб серія I-ВЛ № 074961 виданого відділом запису актів громадського стану від 21 жовтня 1998 року.

Заявник ОСОБА_2, є пенсіонером за віком та їй була призначена мінімальна пенсія.

У звязку зі смертю чоловіка заявниці, у останньої виникла необхідність звернення до Шевченківського обєднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова для призначення їй пенсії у зв'язку із втратою годувальника, оскільки іншим чином підтвердити факт перебування на утриманні чоловіка немає можливості.

Судом встановлено, що заявник до моменту смерті ОСОБА_2 перебувала на його утриманні, що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, в тому числі письмовими показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, у зв'язку з чим суд вважає доведеним факт того, що заявник перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2, який помер 27 липня 2017 року, а тому заява підлягає задоволенню.

У зв'язку вищевикладеним,керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст.3,4,57-61,208,212-215,256 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_3, зацікавлена особа Шевченківське обєднане управління пенсійного фонду України м. Харкова, про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_6, який помер 27 липня 2017 року у місті Харкові.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: