328/2969/18
26.12.2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Токмацького районного суду Запорізької області за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Остриківскої сільської ради Токмацького району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Остриківської сільської ради, Токмацького району, Запорізької обалсті, в якому просить визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності за набувальною давністю на земельну ділянку загальною площею 6,57 га., розташованої на території Остриківської сільської ради, Токмацького району, Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_2 згідно державного акту на право приватної власності на землю I-ЗП №049404 від 10.04.2000 року, припинивши державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2.

Позов обґрунтовує наступним.

З 10 жовтня 1991 року по 31.07.2007 року позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_3.

З 1980 року мати дружини ОСОБА_4 перебувала у цивільному шлюбі із ОСОБА_2, який помер 18 вересня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС №136001 виданого Остриківською сільською радою, про що здійснено актовий запис №17 від 21.09.2009 року у книзі реєстрації смертей.

За життя ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку загальною площею 6,57 га., що знаходиться на території Остриківської сільської ради, зазначене підтверджується державним актом на право приватної власності на землю І-ЗП № 049404 від 10.04.2000 року, виданого Остриківської сільської ради про що здійснено запис у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №158 від 10.04.2000 року.

З часу отримання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 передав її позивачу у користування без укладення будь-якого договору чи умови, керуючись лише родинними зв 'язками.

Після смерті ОСОБА_2 його цивільна дружина ОСОБА_5 про право спадщини у зв 'язку з проживанням із спадкодавцем однією сім 'єю не заявляла. 06.05.2016 року ОСОБА_5 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ЖС №351690 виданого Токмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що здійснено актовий запис №122 від 07.05.2016 року. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні.

Всім мешканцям села Остриківка Токмацького району, сільській раді та землекористувачам суміжним із зазначеною земельною ділянкою було відомо про користування позивачем цією земельною ділянкою. Позивач ніколи не приховував факт знаходження зазначеної земельної ділянки у своєму володінні.

З квітня 2000 року претензій від третіх осіб щодо правомірності володіння та користування земельною ділянкою до позивача не надходило. Таких претензій і скарг не надходило і до Остриківськоїї сільської ради, Токмацького району ,Запорізької області.

Саме з квітня 2000 року і по цей час позивач добросовісно, відкрито та безперервно користується та володіє зазначеною земельною ділянкою без певної правової підстави як своїм власним, зберігає її цілісність, обробляє та вирощує на ній сільськогосподарську продукцію.

Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, відзив на позовну заяву не надав.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 10 жовтня 1991 року по 31.07.2007 року позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_3. З 1980 року мати дружини ОСОБА_4 перебувала у цивільному шлюбі із ОСОБА_2, який помер 18 вересня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС №136001 виданого Остриківською сільською радою, про що здійснено актовий запис №17 від 21.09.2009 року у книзі реєстрації смертей. За життя ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку загальною площею 6,57 га., що знаходиться на території Остриківської сільської ради, зазначене підтверджується державним актом на право приватної власності на землю І-ЗП № 049404 від 10.04.2000 року, виданого Остриківської сільської ради про що здійснено запис у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №158 від 10.04.2000 року. З часу отримання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 передав її позивачу у користування без укладення будь-якого договору чи умови, керуючись лише родинними зв 'язками. Після смерті ОСОБА_2 його цивільна дружина ОСОБА_5 про право спадщини у зв 'язку з проживанням із спадкодавцем однією сім 'єю не заявляла. 06.05.2016 року ОСОБА_5 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ЖС №351690 виданого Токмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що здійснено актовий запис №122 від 07.05.2016 року. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні. Всім мешканцям села Остриківка Токмацького району, сільській раді та землекористувачам суміжним із зазначеною земельною ділянкою було відомо про користування позивачем цією земельною ділянкою. Позивач ніколи не приховував факт знаходження зазначеної земельної ділянки у своєму володінні. З квітня 2000 року претензій від третіх осіб щодо правомірності володіння та користування земельною ділянкою до позивача не надходило. Таких претензій і скарг не надходило і до Остриківськоїї сільської ради, Токмацького району, Запорізької області. Саме з квітня 2000 року і по цей час позивач добросовісно, відкрито та безперервно користується та володіє зазначеною земельною ділянкою без певної правової підстави як своїм власним, зберігає її цілісність, обробляє та вирощує на ній сільськогосподарську продукцію.

Відповідно до листа відповіді Токмацької районної державної нотаріальної контори від 22.12.2018 року №1291/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_2, померлого 18.09.2009 року, не заведена.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Такий спосіб виникнення права власності, як набувальна давність можливий за умови сукупності обставин, зазначених в ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчитись визначений законом строк, який для нерухомого майна складає десять років. Відкритість та безперервність означають, що особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, а також що протягом встановленого законом строку титульний володілець не заявляв вимог про повернення йому майна.

Згідно узагальнень Верховного Суду України та аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного) експлуатувати, вживати необхідних заходів для утримання майна в належному стані тощо. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Така сама позиція закріплена і у п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Враховуючи положення ст.335 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Виходячи із наведеного, суд вважає, позовні вимоги щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувалою давністю, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Остриківскої сільської ради Токмацького району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності за набувальною давністю на земельну ділянку загальною площею 6,57 га., розташованої на території Остриківської сільської ради, Токмацького району, Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_2 згідно державного акту на право приватної власності на землю I-ЗП №049404 від 10.04.2000 року, припинивши державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: