ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 640/17155/16-ц

провадження № 22-ц/818/1772/18

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

заявник: старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1,

заінтересована особа: ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди на стадії виконання судового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2018 року (в складі судді Попрас В.О.),

встановив:

У серпні 2018 року старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1звернувся до суду з поданням про затвердження мирової угоди на стадії виконання судового рішення, в якій просив затвердити мирову угоду на стадії виконання судового рішення по виконавчому провадженню № 53552878 по примусовому виконанню виконавчого листа № 640/17155/16-ц від 28.02.2017 року, виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 458550 грн., укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на наступних умовах:

1. Боржник має право на 1/4 спільної сумісної власності на квартиру № 22, будинку № 67, розташованого у м. Харкові, що належить Боржнику на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 06.08.1999 року, реєстраційний № 2-99-194685, виданого Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, та зареєстровано у Харківському міському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № П2-24722 13.08.1999 року, яке передає стягувачу у якості задоволення його вимог, визначених за рішенням суду.

2. Стягувач приймає на себе право Боржника на 1/4 спільної сумісної власності на квартиру № 22, будинку № 67, розташованого у м. Харкові, у якості заліку повного погашення заборгованості Боржника у розмірі 458550 грн., визначеної за Рішенням суду, та погоджується з тим, що з моменту набуття стягувачем права на 1/4 спільної сумісної власності на квартиру № 22, будинку № 67, розташованого у м. Харкові, на підставі затвердженої мирової угоди, більше не матиме жодних майнових претензій до Боржника, з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї Мирової угоди.

3. Стягувач стверджує, що з моменту набрання чинності цією мировою угодою він відмовляється від примусового виконання зазначеного рішення суду, після чого виконавче провадження № 53552878, відкрите старшим державним виконавцем Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у ХО ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа, виданого 28.02.2017 року Київським районним судом м. Харкова, щодо виконання судового рішення, прийнятого 16.01.2017 року Київським районним судом м. Харкова за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за розпискою, має бути закінчено відповідно до вимог п.2) ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

4. Стягувач та боржник домовились, що будь-які витрати, пов'язані з виконавчим провадженням після затвердження судом умов цієї Мирової угоди, покладаються на Боржника, а також, що наслідком набуття чинності цією Мировою угодою відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

5. Сторони погоджуються з тим, що відповідно до умов цієї мирової угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання будь-яких зустрічних претензій.

Сторони просили суд затвердити умови мирової угоди, підтвердили що усі умови, які викладені у цій мировій угоді, відповідають реальному волевиявленню та інтересам сторін і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї мирової угоди, наслідки затвердження цієї мирової угоди їм відомі.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2018 року в задоволенні подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди, укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на стадії виконання судового рішення відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 звернулась на цю ухвалу з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою затвердити мирову угоду від 31.05.2018 року, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження № 53552878.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не досліджено надані нею докази та не надано їм належної оцінки, оскаржувана ухвала є упередженою та не обґрунтованою.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявились, повідомлялись про час та місце розгляду справи про що свідчать зворотні повідомлення.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що умови мирової угоди суперечать закону, порушують права та інтереси інших осіб.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.01.2016 року по справі № 640/17155/16-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за розпискою від 18.04.2013року у розмірі 458550 грн.

В провадженні Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться на виконанні виконавчий лист № 640/17155/16-ц від 28.02.2017 року виданий Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 458 550 грн.

Постановою від 10.03.2017 року відкрито виконавче провадження.

Суду надано свідоцтво про право власності на житло від 06.08.1999 року реєстраційний № 2-99-194685 згідно якого ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 31.01.2018 року відомостей щодо нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_3 відсутні.

Отже, суду не було надано доказів того, що ОСОБА_3 належить ? частина квартири АДРЕСА_1, оскільки згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.08.1999 року реєстраційний № 2-99-194685 вищезазначена квартира належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності.

Також не надано суду і будь-яких доказів щодо вартості ? частини вищезазначеної квартири.

Відповідно до статті 434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в затвердження мирової угоди, укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на стадії виконання судового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

ОСОБА_7