ПОСТАНОВА

Іменем України

28.08.2018року м. Кропивницький

Справа № 399/584/17

Провадження № 22-ц/781/1216/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - начальник Онуфріївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Клименюк Наталія Володимирівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області (суддя Лях М.М.) від 30 березня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

31 липня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа: начальник Онуфріївського районного відділу ДВС ГТУЮ Кіровоградської області Клименюк Наталія Володимирівна про визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 3 червня 2016 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягуто аліменти на утримання дитини, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на час навчання дитини починаючи з 23 травня 2016 року до закінчення навчання, тобто по 30 червня 2019 року включно, а у випадку припинення навчання ОСОБА_7 до дати припинення навчання.

Оскільки ОСОБА_4 являється фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування та віднесений до платників 3 групи, державний виконавець витребував з Онуфріївського відділення Олександрійської ОДПІ декларацію про доходи позивача, на підставі якої провів розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якого заборгованість позивача станом на 1 січня 2017 року становила 66 906 грн. 50 коп. З вказаним розрахунком він не згоден з тих підстав, що державним виконавцем не було враховано витрат, які він поніс у зв'язку з здійсненням підприємницької діяльності.

Вважає, що за період, за який йому було нараховано аліменти його дохід від підприємницької діяльності становить 0 грн. 00 коп.

З урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просив визначити розмір його заборгованості по сплаті аліментів згідно рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 3 червня 2016 року по справі № 399/413/16-ц за період з 23 травня 2016 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 0 грн. 00 коп.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що для фізичних осіб-підприємців на спрощеній системі оподаткування Податковим кодексом України не передбачено визначення чистого доходу, а висновок експерта №14 від 7 грудня 2017 року суперечить даним, що містяться в декларації про дохід позивача за вказаний період. Також судом зазначено, що висновок експерта був складений на підставі книги обліку, банківських виписок, первинних документів, які суд вважає неналежними доказами, що підтверджують витрати позивача.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивач просить про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення місцевого суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків фактичним обставинам справи, внаслідок чого рішення підлягає скасуванню.

Зокрема зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою ту обставину, що державний виконавець не може обґрунтувати виконання зовсім різних розрахунків на підставі однакових даних, що свідчить про необ'єктивність та незаконність таких результатів.

Державним виконавцем не вчинено відповідних дій для з'ясування у органів фіскальної служби доходу ФОП ОСОБА_4 за період з 23 травня 2016 року по 31 грудня 2016 року, що виключає можливість правильного розрахунку доходу позивача за вказаний період.

Місцевим судом не взято до уваги те, що згідно виписки по банківському рахунку, за період з 23 травня 2016 року по 31 грудня 2016 року на рахунок ФОП ОСОБА_4 надійшло 276 096 грн., а не 414 441 грн. 80 коп., як зазначено в розрахунку державного виконавця.

Крім того, судом першої інстанції не застосовано норму ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 2 ст. 142 ГК України, відповідно до яких валовий дохід ОСОБА_4 за вирахуванням податків становить 181 358 грн. 79 коп.

Суд першої інстанції помилково встановив, що фізичних осіб - підприємців на спрощеній системі оподаткування Податковим кодексом України не передбачено визначення чистого доходу, що призвело до ухвалення явно незаконного рішення.

Судом не взято до уваги висновок судового експерта з економічних питань ОСОБА_8 №14 від 7 грудня 2017, яким було встановлено, що за наявними в матеріалах справи документами у фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 відсутній дохід від проведення підприємницької діяльності за 2016 рік та за період з 23 травня 2015 року по 31 грудня 2016 року, а отже відповідно відсутня база для нарахування аліментів.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 без задоволенні, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що посилання позивача на існування в справі трьох розрахунків є нікчемним, оскільки розглядався фактично останній розрахунок станом на 1 січня 2017 року, де заборгованість складає 66 906 грн. 50 коп. Вказує на те, що суд правильно оцінив надані документи і в своєму рішення зазначив, що позивачем не надано жодного беззаперечного доказу на підтвердження своїх витрат від підприємницької діяльності тому правильно відмовив в задоволенні позову.

Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області також надав відзив на апеляційну скаргу у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що судом першої інстанції вірно надано висновки, щодо підстав нарахування заборгованості по аліментам ОСОБА_4, оскільки,державний виконавець здійснив розрахунок заборгованості на підставі офіційного документу - декларації, яка була подана позивачем до органів фіскальної служби відрахувавши при цьому податки відповідно до п. 13 Постанови Кабінету міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», а тому вказаний розрахунок є законним, складеним на підставі, у спосіб та порядок, що визначений Законом.

У судове засідання суду апеляційної інстанції позивач особисто не з'явився.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_9 підтримала вимоги апеляційної скарги позивача.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти ззадоволення апеляційної скарги позивача.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_10 висловила заперечення проти доводів апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 3 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на час навчання дитини починаючи з 23 травня 2016 року до закінчення навчання, тобто по 30 червня 2019 року включно, а у випадку припинення навчання ОСОБА_7 - до дати припинення (том 1, а.с. 15-16).

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 21 квітня 2017 року, виданого державним виконавцем Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ Кіровоградської області Клименюк Н.В., який обраховано виходячи з доходу визначеного в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_4 доходу від підприємницькою діяльності вбачається, що позивач має заборгованість по аліментам станом на 1 січня 2017 року у сумі 66 906 грн. 50 коп. (том 1, а.с. 10).

ОСОБА_4 звернувся до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області зі скаргою на дії державного виконавця, та просив визнати дії начальника ВДВС Клименюк Н.В. в частині проведення нарахування заборгованості по сплаті аліментів без врахування чистого доходу і документально підтвердженими витратами в господарській діяльності неправомірними та зобов'язати начальника ВДВС провести нарахування заборгованості, виходячи із чистого доходу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року дії начальника ВДВС визнано неправомірними та зобов'язано її вирішити питання про здійснення перерахунку.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 27 червня 2017 року ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року скасовано.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця відмовлено у повному обсязі. Апеляційний суд у вказаній ухвалі прийшов до висновку, що начальник ВДВС Клименюк Н.В. діяла саме в межах норм матеріального права, в межах наданих їй повноважень, а тому підстави для визнання її дій незаконним щодо визначення заборгованості за аліментами відсутні (том. 1, а.с. 11-14).

Згідно висновку судового експерта з економічних питань ОСОБА_8 № 14 від 7 грудня 2017 року встановлено, що за наявними в матеріалах справи документами у фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 відсутній дохід від проведення підприємницької діяльності за 2016 рік та за період з 23 травня 2015 по 31 грудня 2016 роки, відповідно відсутня база для нарахування аліментів (том. 1, а.с. 153-157).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд першої інстанції правильно встановив, що рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 3 червня 2016 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_7, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на час навчання дитини починаючи з 23 травня 2016 року до закінчення навчання, тобто по 30 червня 2019 року включно, а у випадку припинення навчання ОСОБА_7 - до дати припинення.

Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб затверджено постановою Кабінету Міністрів України

від 26 лютого 1993 р. N 146 (далі за текстом - Перелік). Згідно п.п. 16 п. 1 вказаного Переліку утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності.

Пунктом 13 Переліку передбачено, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

У справі між сторонами виник спір стосовно сплати ОСОБА_4 аліментів з доходу, отримуваному ним від здійснення підприємницької діяльності у період з 23 травня по 31 грудня 2016 року та обрахованої державним виконавцем заборгованості.

Вказаний спір виник у зв'язку з прогалиною у правовому регулюванні відносин між стягувачем аліментів і їх платником, який являється фізичною особою-підприємцем та здійснює свою діяльність за спрощеною системою оподаткування, яка існувала до прийняття Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VІІІ, яким викладено у новій редакції ст. 195 СК України і, зокрема, врегульовано спірне питання. До прийняття вказаного закону у законодавстві України були відсутні чіткі припису щодо цього питання.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції посилався на норми податкового законодавства та виходив з того, що для фізичних осіб-підприємців на спрощеній системі оподаткування Податковий кодекс України не передбачає визначення чистого доходу, а тому державний виконавець правильно визначив розмір заборгованості за аліментами, обрахованого з задекларованого позивачем доходу від здійснення підприємницької діяльності.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

По-перше, висновки суду є суперечливими так, як суд погодився з тим, що державний виконавець правильно визначив розмір заборгованості ОСОБА_4 за аліментами, але при цьому відмовив у задоволенні вимог про встановлення її розміру.

Враховуючи наявність між сторонами спору про розмір заборгованості, встановивши, що така заборгованість платника аліментів є, суд мав визначити її розмір.

По-друге, згідно змісту ст. 7, 8 СК України сімейні відносини регулюються за домовленістю між її учасниками, також вони регулюються нормами СК України, а якщо вони не врегульовані цим Кодексом, регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Згідно п. 1.1. ст. 1 Податкового кодексу України він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податківі зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх правата обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Аліменти не являються податком або збором у розумінні ст. 6 ПК України, а тому норми податкового законодавства не регулюють правовідносини із сплати аліментів.

Сімейне законодавство України розуміє дохід, як загальну економічну категорію - кошти в грошовій або натуральній формі, одержані внаслідок підприємницької чи будь-якої іншої діяльності (Завадський Й.С. Економічний словник/Завадський Й.С., Осовська Т.В., Юшкевич О.О. - К.: Кондор, 2006 - с. 77).

Аналіз змісту с. 3 ст. 181, ст. 183 СК України п. 13 Переліку дає підстави стверджувати, що законодавець визначає однакові підходи щодо визначення розміру аліментів у частці як від заробітку платника, так і від будь-якого іншого отримуваного ним доходу, який підлягає врахуванню згідно Переліку.

При цьому аліменти вираховуються із сум, що належить платнику аліментів, після утримання із заробітку (доходу) податків, тобто після сплати обов'язкових, безумовних платежів.

Встановлення принципово різних методів вирахування аліментів для різних видів доходу платника, що допускав суд першої інстанції, може створити нерівність для таких суб'єктів сімейних відносин у визначенні обсягу їх зобов'язань приймати участь в утриманні дитини.

Отже у період до 8 липня 2017 року, тобто до набрання чинності Законом України № 2037-VІІІ, аліменти мали враховуватися з доходів від підприємницької діяльності, після утримання з них податків та інших обов'язкових, безумовних платежів (витрат), зокрема витрат на здійснення підприємницької діяльності, тобто з прибутку.

Розмір доходу фізичної особи-підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, для цілей сплати аліментів до 8 липня 2018 року підлягав доказуванню самим платником аліментів, як зобов'язаною особою.

Обґрунтовуючи відсутність прибутків від здійснення підприємницької діяльності, як бази для вирахування аліментів, позивач надав суду копії книги обліку доходів та витрат, копії виписок по банківському рахунку, копію довідки Онуфріївського відділення Олександрійської ОДПІ від 20 вересня 2017 року № 392/11/-17 щодо сум сплачених ФРП ОСОБА_4 податків та орендної плати, копії облікових листів тракториста-машиніста, акти приймання-передачі виконаних робіт та послуг, копії актів про використання добрив, копії товарних чеків, накладних, податкових накладених, відомостей обліку дизельного палива (т. 1 а.с. 83 - 115, 248), довідну Попівської сільської ради від 21 березня 2018 року № 81 про сплачену ОСОБА_4 плати заземлю (т. 1 а.с. 239), такого ж змісту довідку Онуфріївської селищної ради від 21 березня 2018 року № 231 (т. 1 а.с. 246), які суд помилково вважав неналежними доказами.

Крім того, за клопотанням позивача суд призначив судово-бухгалтерську експертизу для визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_4 за період з 23 травня по 31 грудня 2016 року згідно рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 3 червня 2016 року по справі № 399/413/16-ц.

Згідно висновку експерта від 7 грудня 2017 року № 14 (т. 1 а.с. 153 - 157) у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відсутній дохід від проведення підприємницької діяльності за період з 23 травня по 31 грудня 2016 року для нарахування аліментів.

Суд не надав належної оцінки і цьому доказу.

Проте ці докази стосуються предмета доказування, являються належними і допустимими, не суперечать іншим доказам у справі та достовірно підтверджують неотримання ОСОБА_4 прибутку від здійснюваної ним підприємницької діяльності у вказаний період.

Заперечуючи проти позову, відповідач не надав доказів на спростування цієї обставини.

Сумніви позивача та її представника щодо достовірності наданих позивачем доказів ґрунтуються на припущеннях і не можуть бути прийняті судом до уваги.

Не можуть бути враховані також доводи представника відповідача про те, що аліменти, стягнуті з доходів отриманих ОСОБА_4 від підприємницької діяльності, вже частково витрачені на потреби дитини так, як ця обставина не має значення для вирішення спору.

Безпідставним є твердження представника відповідача про те, що висновок експерта носить правовий характер і знаходиться поза предметом дослідження економічної експертизи. Суд поставив на вирішення експертизи питання про наявність у ФОП ОСОБА_4 доходу з урахуванням отриманих ним коштів та здійснених видатків у певний період часу. Питання права суд перед експертом не ставив.

Колегія суддів вважає, що позивач довів відсутність у нього в період з 23 травня по 31 грудня 2016 року доходів від здійснення підприємницької діяльності з яких підлягали б стягненню аліменти за рішенням суду.

Щодо інших доходів позивача, то спір про наявність заборгованості чи її розмір відсутній.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв'язку з тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визначити, що заборгованість ОСОБА_4 перед ОСОБА_5 за аліментами на утримання сина ОСОБА_7 за період з 23 травня 2016 року по 1 січня 2017 року відсутня.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 серпня 2018 року.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: А.М. Головань

С.І. Мурашко