Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1947/18
Провадження № 2/674/877/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Шклярука В. М.

за участю секретаря судового засідання Проценко Л. В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дунаївці, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області, третя особа - Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області, про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на спадкове майно (ціна позову 141275,72 грн.),

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26 квітня 2004 року помер батько позивачки - ОСОБА_2, який проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,25 га, яка розташована на території Ставищанської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, право власності на яку посвідчене Державними актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХМ №012354 від 04 січня 1999 року.

Позивачка є спадкоємцем за законом на вказане майно, спадщину прийняла належним чином, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї, немає, з заявами про прийняття спадщини більше ніхто не звертався, однак нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки право власності на земельну ділянку зареєстроване за іншою особою - ОСОБА_3.

А тому звертається до суду.

До судового засідання позивачка ОСОБА_1. подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити.

Представник відповідача - Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак направив до суду відзив про визнання позову, розгляд справи просить проводити у його відсутності.

Представник третьої особи - Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області у судове засідання також не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах.

Враховуючи те, що відповідачем було визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, керуючись ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилась у 1961 році, її батьки: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_4, дівоче прізвище позивачки "Совєцька", після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище "Варніцька", що підтверджується копіями свідоцтва про народження та про одруження.

Також встановлено, що 26 квітня 2004 року помер батько позивачки - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БВ №236283, який проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також встановлено, що після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,25 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Ставищанської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, право власності на яку посвідчене Державними актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХМ №012354 від 04 січня 1999 року, виданий на підставі рішення Ставищанської сільської ради народних депутатів №14 від 23 грудня 1998 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №48.

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, як дочка померлого. Спадщину прийняла належним чином, подавши нотаріусу відповідну заяву, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї, немає, з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори більше ніхто не звертався, заповіту померлий не складав, що підтверджується матеріалами Спадкової справи №475-2018.

Постановою приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 від 23 жовтня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка залишилась після померлого 26 квітня 2004 року ОСОБА_2, оскільки право власності на земельну ділянку згідно ОСОБА_6 з Державного земельного кадастру зареєстроване за іншою особою - ОСОБА_3.

Згідно роз'яснення відділу Держгеокадастру у Дунаєвецькому районі Хмельницької області в процесі перевірки було виявлено, що земельна ділянка, яка була надана у власність ОСОБА_7, згідно рішення Ставищанської сільської ради №14 від 23 грудня 1998 року, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ №012354 від 04 січня 1999 року, згідно проекту розпаювання ділянка №354, була повторно передана у власність згідно розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації №771/2016 від 28 вересня 2016 року - ОСОБА_3, кадастровий номер земельної ділянки :03:005:0034), згідно проекту розпаювання земельна ділянка №354.

Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

На підставі абз. 2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року №509-УІ).

Відповідно до ч.4 ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87; 90, 97, 100, 102, 108, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161. 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЩІК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії серії ІІ-ХМ №012354 від 04 січня 1999 року, виданий на підставі рішення Ставищанської сільської ради народних депутатів №14 від 23 грудня 1998 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №48, порушує права позивачки, оскільки не відповідає вимогам закону і виданий з порушенням вимог ЦК України, а тому його слід визнати недійсним та скасувати його реєстрацію.

Позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. 3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Суд вважає, що вимоги позову обґрунтовані і задовольняє їх.

Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує підстави виникнення спору, та у відповідності до положень ч.9 ст. 141 ЦПК України покладає їх на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ч.4 ст. 25, п.11 ч.1 ст. 346, ст.ст.1216, 1218, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 125, 152 ЗК України, п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) до Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області (місце знаходження: смт.Дунаївці вул.Чорновола, 19 Дунаєвецького району Хмельницької області, ), третя особа - Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області (місцезнаходження: м.Дунаївці вул.1 Травня, 1 Хмельницької області, ) про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на спадкове майно (ціна позову 141275,72 грн.) задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХМ №012354 виданий ОСОБА_7 04 січня 1999 року на підставі рішення Ставищанської сільської ради народних депутатів №14 від 23 грудня 1998 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №48, та скасувати запис в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №48.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, як за спадкоємцем за законом, право на земельну ділянку площею 2,25 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Ставищанської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому 26 квітня 2004 року ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Голова Дунаєвецького районного суду ОСОБА_6