ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1302/18
Провадження № 2/483/509/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2018 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого-судді Чаус Л.В.

при секретарі Шилінскас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Очакова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

20 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, встановлених рішенням суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 квітня 2016 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання їх дітей. У червні 2018 року відповідачка зникла, залишивши дітей, та до теперішнього часу діти проживають з ним. Враховуючи викладене, просив звільнити його від сплати аліментів за рішенням суду, оскільки діти перебувають повністю на його утриманні.

Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином судовою повісткою, про причини неявки суд не повідомила. Відзив або заперечення на позов не надала.

Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 квітня 2016 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України, на кожну дитину, починаючи з 24 березня 2016 року. З копії зазначеного рішення вбачається, що на час його винесення спільні діти сторін проживали разом з відповідачкою, що підтверджується копією довідки про склад сімї.

Згідно довідки Куцурубської сільської ради обєднаної територіальної громади № 788 від 10 липня 20018 року, до складу сімї позивача входять його доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Актом обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 також підтверджується факт проживання дітей з позивачем та відсутність відповідачки за місцем проживання дітей.

Тобто після винесення рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання малолітніх дітей, починаючи з червня 2018 року діти мешкають разом з батьком за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Парутине, вул. Очаківська, 1, та знаходяться на повному утриманні останнього.

Згідно довідки ТОВ «Очаківський райагрохім» № 890 від 10 липня 2018 року ОСОБА_1 працює в ТОВ «Очаківський райагрохім» трактористом-машиністом відділення № 2.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до статті 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов'язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання.

Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з ч. 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином, проживання дитини з батьком є обставиною, що має істотне значення і є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що проживання малолітніх дітей разом з батьком та їх перебування на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з ОСОБА_1, а тому останній має бути звільнений від їх стягнення, у зв'язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивач був звільнений.

Керуючись 12, 13, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2, яка народилася 09 березня 1981 року на утримання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, які стягуються згідно рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 квітня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн.

Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: