Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П. ,

за участю секретаря судового засідання Тузенко А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1033;

- визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 26.01.2006р.н., з відповідачем.

В обґрунтування вимог позивач пояснив, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, кожен живе своїм життям та власними інтересами. Подальше збереження сім'ї є неможливим, суперечить інтересам подружжя та інтересам дитини.

Від сторін по справі надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач підтримав вимоги позовної заяви та просив їх задовольнити. Відповідач в заяві проти розірвання шлюбу не заперечувала та просила суд відновити її дошлюбне прізвище (а.с.19,20).

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3,4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Так, згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ТП №005294 сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.07.2005р. відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1033 (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, 26.01.2006р.н. (а.с.6).

Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

За приписами ч. 3ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

З урахуванням обставин справи, позиції сторін щодо подальшого збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява підлягає до задоволення.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Судом встановлено, що спільна малолітня дитина ОСОБА_3 проживає з відповідачем. ОСОБА_1 в позові просив визначити місце проживання сина з відповідачем.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, малолітню дитину слід і надалі залишити проживати з відповідачем, відповідно, позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України).

З урахуванням наведених норм законодавства, заява відповідача щодо відновлення її дошлюбного прізвища підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.5,12,13,81, 211,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянами України, ОСОБА_1, 21.11.1984р.н., та ОСОБА_2, 23.05.1986р.н., зареєстрований 23.07.2005р. Відділом реєстрації актів цивільного Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1033.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3, 26.01.2006р.н., з відповідачем ОСОБА_2.

Відповідачу ОСОБА_2 відновити її дошлюбне прізвище Біляєва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1

місце реєстрації та проживання: м.Бердичів, сул.ОСОБА_4, 1, кв.58

РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач:

ОСОБА_2

проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

РНОКПП НОМЕР_2

Суддя В. П. Маслак