АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 623/2089/17 Головуючий суддя І інстанції Герцов О. М.
Провадження № 22-ц/790/875/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцина В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря : Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У вересні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача у свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 68474 грн. 48 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн.00 коп.

В обґрунтування позову вказав, що згідно «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку», підписавши Заяву № б/н від 13.05.2011 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 4800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Взяті на себе зобов'язання згідно договору № б/н від 13.05.2011 року ОСОБА_3не виконувала, що призвело до заборгованості, яка станом на 30.06.2017 рік має заборгованість 68474 грн. 48 коп., яка складається з наступного: 4404 грн. 69 коп. - заборгованість за кредитом; 56532 грн. 91 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3800 грн.00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 3236 грн. 88 коп.- штраф (процентна складова)

Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак до поданого позову, надав суду клопотання в якому зазначив, що просить дану справу розглядати без участі представника. Позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, де просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнала, просила застосувати вимоги ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Відповідач ОСОБА_3 надала до суду заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості в порядку ст.128 ЦПК України, де зазначила, що строк позовної давності сплинув 03.04.2017 року, проте позивач звернувся до суду 18.08.2017 року.

Просила застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові.

Представником ПАТ КБ «ПриватБанк» надано до суду пояснення щодо заперечення ОСОБА_3, де зазначив, що відповідно до п.1.7..31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк картки до останнього дня 04.2015 року. До суду подано позов до ОСОБА_3 27.08.2017 року - до спливу строку позовної давності. Просив задовольнити вимогу банку в повному обсязі.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 листопада 2017 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 60937 гривень 60 копійок та судові витрати у справі в сумі 1600,00 грн., а всього 62537 грн. 60 коп. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його змінити в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором в розмірі 60937,60 грн. та судових витрат у справі в сумі 1600,00 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суму заборгованості за кредитним договором б/н від 13.05.2011 року у розмірі 9630.85 грн. станом на 30.06.2017 р., яка складається з 4404,69 грн. заборгованості по кредиту та 5226,16 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом. При цьому посилається на те, що рішення незаконне, необґрунтоване в частині стягнення з неї заборгованості за відсотками в сумі 51306 грн.75 коп.

Зазначила,що не погоджується з розрахованою позивачем сумою боргу. Зазначила, що строк позовної давності визначений нормами ЦК України та становить три роки та його перебіг не залежить від строку дії кредитної карти.

Вказала, що вона не згодна з математичними показниками нарахованих відсотків на прострочену заборгованість за кредитом, що наведені у Розрахунку банку в колонці 9 «Нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти» та колонці 10 «Нараховані на прострочену заборгованість за кредитом проценти», починаючи з 06.09.2014 року (в межах строку позовної давності).

Просила дослідити розрахунок банку, та оскільки нею самостійно був зроблений розрахунок заборгованості за процентами за договором б/н від 13.05.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_3, станом на 30.06.2017 р. за період з 06.09.2014 р. по 30.06.2017 р., виходячи із даних Банку щодо дат, кількості днів, сум поточної та простроченої заборгованості за кредитом, процентних ставок. Розрахунок здійснено нею, виходячи із умов договору щодо нарахування відсотків на залишок заборгованості за відсотковою ставкою по кредиту з розрахунку 360 днів у році, за формулою В=КхДхС%/360. де К - сума кредиту. Д - кількість днів, С% - річна відсоткова ставка за кредитом. За вказаний період проценти за кредитом дорівнюють сумі 5226,16 грн., яку вона визнає.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Положенням п. 8 Перехідних положень до ЦПК України в редакції від 15.12.2017 передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 9 Перехідних положень до ЦПК України в редакції від 15.12.2017 передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, за відсутності усіх учасників судовго процесу, належним чином повідомлених про розгляд справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах вимог і доводів апеляційної скарги та розглянутих судом позовних вимог, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вказаний договір було укладено шляхом підписання ОСОБА_3 анкети-заяви про приєднання, де вказано, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 травня 2011 року ОСОБА_3 власноруч було заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк».

З тексту даної анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_3 погоджується з тим, що дана заява, разом з Пам'яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. При цьому ОСОБА_3 ознайомилася та погодилася з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також з «Тарифами Банку», які були їй надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Також ОСОБА_3 повідомлено, що «Умови та правила надання банківських послуг» розміщені на офіційному сайті банку та вона зобов'язалася виконувати вимоги «Умов та правил надання банківських послуг» та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

З довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зазначені умови, строк та порядок погашення кредиту (а.с.9).

Також позивачем до суду першої інстанції було надано розрахунок заборгованості за договором від 13 травня 2011 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, з якого вбачається рух коштів за рахунком останньої, який відповідач належними і допустимим доказами не спростувала.

ПАТ КБ «ПриватБанк» було випущено на ім'я ОСОБА_3 кредитної картки на умовах, викладених у договорі, укладеному 13 травня 2011 року. Кредитна картка надавалася ОСОБА_3 за № НОМЕР_3 та строк її дії становив до квітня 2015 року.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 13.05.2011 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 4800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Свої зобов`язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконувала, у зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість по кредитному договору, яка станом на 30.06.2017 рік становить 68474 грн. 48 коп., яка складається з наступного: 4404 грн. 69 коп. - заборгованість за кредитом; 56532 грн. 91 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3800 грн.00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 3236 грн. 88 коп. - штраф (процентна складова).

З виписки по рахунку, що міститься в матеріалах справи за кредитною карткою, виданою на ім'я ОСОБА_3, вбачається що вона у вказаний період нею фактично користувалася. За період з 04 березня 2012 року по 02 квітня 2014 року вона регулярно проводила зняття готівкових грошових коштів, розрахунки карткою, переказ грошових коштів між рахунками, списання відсотків за використання кредитної картки, погашення заборгованості, нарахування відсотків та штрафних санкцій за порушення зобов'язання тощо.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст. 551 ЦК України).

Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який іншій заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи на невиконання зобов`язань перед Банком.

Пунктом 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг (далі-Умов) позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором.

Пункт 2.1.1.7.6. Умов передбачає, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Зазначені умови договору стали результатом домовленості сторін, які є вільними у визначенні своїх зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому суд правильно відхилив доводи відповідача про сплив строку позовної давності на день звернення до суду з позовом.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Зважаючи на зазначене, в результаті неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу і з огляду на умови договору кредиту у даному випадку остаточно сплачуватися не пізніше строку дії картки, до квітня 2015 року.

Відповідно до ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу і відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, у даній справі позовні вимоги дійсно були заявлені в межах строку позовної давності, оскільки строк дії картки становить до квітня 2015 року, а позов було пред`явлено у серпні 2017 року.

Відмовляючи у стягнення пені у розмірі 3800,00 грн., та штрафів в сумі 3736,88 грн., суд першої інстанції обґрунтовано постався на ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", згідно до якої на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_3, відповідач зареєстрована в АДРЕСА_1 з 26.10.2004 року.

Місто Ізюм Харківської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги стосовно необґрунтованого нарахування процентів, то колегія суддів їх відхиляє, за недоведеністю.

Враховуючи викладене, та те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу залишає без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки при відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3. було відстрочено сплату судового збору, це питання підлягає вирішенню відповідно до правил ст. 136 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388-392 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 листопада 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт НОМЕР_4, виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області, ІПН НОМЕР_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1760 грн.00 коп. на рахунок апеляційного суду Харківської області: розрахунковий рахунок: 0011; отримувач коштів: УДКСУ в Основ'янському районі м. Харкова; код отримувача: 37999628 ;банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області ;код банку отримувача: 851011 ;код бюджетної класифікації: 22030101.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 15.01.2018.

Головуючий суддя

Судді колегії