ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року

м.Суми

Справа №585/2703/18

Номер провадження 22-ц/788/1582/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк»

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 липня 2018 року в складі судді Шульги В.О., постановленої у м. Ромнах, повний текст якої складений 16 липня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

12 липня 2018 року Акціонерне товариство ОСОБА_1 «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») через свого представника за довіреністю ОСОБА_2 звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 15238,02 грн заборгованості за кредитним договором № б/н від 14 вересня 2010 року.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 липня 2018 року вказана позовна заява була повернута АТ КБ «Приватбанк».

Позивач з ухвалою суду першої інстанції не погодився та через свого представника ОСОБА_4 оскаржив її в апеляційному порядку. Вказуючи на порушення судом норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позовної заяви.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що позовна заява від імені банку була підписана представником ОСОБА_2 згідно довіреності, дія якої на момент звернення до суду з позовом не була припинена. Крім того, зазначено, що виконуюча обовязки голови правління банку ОСОБА_5, яка підписала довіреність стосовно ОСОБА_2, з 25 липня 2017 року має повний обсяг повноважень, прав та обовязків, які надані голові правління банку згідно зі Статутом АТ КБ «Приватбанк». Отже, як вказано в апеляційній скарзі, законних підстав повертати позов суд першої інстанції не мав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу скасувати, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд вважав, що позовна заява підписана представником позивача, повноваження якого доданими до матеріалів справи доказами не підтверджені. Зокрема, не підтверджено повноваження виконуючої обовязки голови правління банку ОСОБА_5 видавати довіреності від імені банку, тобто, суду не були надані документи, які підтверджують її повноваження.

Колегія суддів повністю з таким висновком суду погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (ч. 3 ст. 62 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява, яка була подана до суду 12 липня 2018 року від імені АТ КБ «Приватбанк», підписана представником банку ОСОБА_2 за довіреністю, яка, як встановив суд першої інстанції, була підписана виконуючою обовязки голови правління банку ОСОБА_5, діючої на підставі Статуту банку у редакції від 03 квітня 2017 року № 409.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що з доданих до позовної заяви документів на підтвердження повноважень представника позивача, а саме: витягу зі Статуту АТ КБ «Приватбанк» у редакції від 21 травня 2018 року № 519, відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 01 березня 2018 року, копій Банківської ліцензії, копій Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14 червня 2018 року, не вбачається повноважень ОСОБА_5 видавати довіреності від імені банку.

Водночас, з наданих заявником апеляційної скарги на адресу суду апеляційної інстанції копій витягів з протоколів № 25 і № 26 засідання наглядової ради АТ КБ «Приватбанк» від 20 липня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 з 25 липня 2017 року була призначена виконуючою обовязки голови правління банку і їй було надано повний обсяг повноважень, прав та обовязків голови правління банку згідно Статуту (а.с. 14, 15).

Отже, наданими письмовими документами підтверджуються повноваження виконуючої обовязки голови правління банку ОСОБА_5 підписувати довіреність на імя представника банку ОСОБА_2, який, у свою чергу, станом на 12 липня 2018 року, тобто, на день подання позову, мав відповідні повноваження підписувати від імені юридичної особи позовну заяву.

Таким чином, дійсно, встановлено, що до позовної заяви банку були додані повноваження особи, що підписала позовну заяву, але повноваження особи діяти від імені банку, тобто, підписувати довіреності на представництво інтересів банку до позовної заяви додані не були, чим були порушені вимоги ст. 177 ЦПК України.

В той же час, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, чим керувався суд, позовна заява повертається у випадку, коли її підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Проте, суд першої інстанції, вірно встановивши зазначене вище порушення вимог ЦПК України, тобто, що до позовної заяви не був доданий вказаний документ, не врахував, що порушення передбачених ст. 177 ЦПК України вимог відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України тягне за собою не повернення позовної заяви, а залишення її без руху.

Із зазначеного вбачається, що суд першої інстанції мав залишити позов без руху та вказати на його недолік, а також спосіб і строк усунення недоліку.

З викладеного вище вбачається, що при вирішенні питання про прийняття позову суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про його повернення, оскільки порушив вимоги ч. 1 ст. 185 ЦПК України, тобто, порушив порядок вирішення цього питання, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, як помилкової, та направлення справи до суду першої інстанції для розгляду питання щодо прийняття позову.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 липня 2018 року про повернення позовної заяви скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду питання щодо прийняття позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий (підпис) ОСОБА_6 (суддя-доповідач)

Судді: (підпис) ОСОБА_7

(підпис) ОСОБА_8