Провадження №2/523/4234/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2018 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Захар?єв І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради про визначення місця проживання дитинив якому просить визначити місце проживання дитини неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 07.09.2016 року було розірвано. Від шлюбу є неповнолітні діти - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 не дійшли згоди щодо місця мешкання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дочка виявляє бажання проживати разом з батьком ОСОБА_1 Тому позивач в інтересах дочки просить суд визначити місце мешкання дочки з ним.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка та треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили (а.с.35).

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, заслухавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_10, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, про те, щоОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 07.09.2016 року було розірвано. Рішення набрало законної сили 20.09.2016 року (а.с.22);

Від шлюбу є неповнолітні діти - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20,21);

Відповідно до характеристики з місця навчання ОНВК №49 «Спеціалізованої школи-загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів» Одеської міської ради, ОЗОШ №100, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 характеризується позитивно. Мати дитини не приділяє достатньої уваги вихованню та навчанню доньки (а.с.24);

Відповідно до письмової довідки №107 від 20.07.2018 року Маріупольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №41, неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 буде прийнята до школи при наявності необхідних документів (а.с.77);

Відповідно до письмової довідки №176 від 04.09.2018 року Маріупольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №41, неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 3-Б класі (а.с.107);

Відповідно до письмової довідки КСН «Новий Східний», неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає без реєстрації разом з батьком, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.25);

Відповідно до письмової довідки №193 від 06.07.2018 року, позивач ОСОБА_1 працює в компанії DANICA CREWING SERVICES на посаді капітана, з 21.12.2015 року по теперішній час (а.с.31);

Відповідно до характеристики з місця роботи в компанії DANICA CREWING SERVICES, позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с.32);

З матеріалів справи вбачається про те, що відповідачка ОСОБА_2 яка є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1., неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності (а.с.64-67);

Відповідно до Постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 14.03.2018 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КпАП України. З матеріалів справи вбачається про те, що 26.02.2018 року, о 00 год. 30 хв. відповідачка ОСОБА_2, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, вчинила насильство по відношенню своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме погрожувала фізичною розправою та вдарила в область голови декілька разів (а.с.64);

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, та ОСОБА_9, які працюють в Службі у справах дітей Одеської міської ради, пояснили суду про те, що неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах, як дитина, яка зазнала фізичного насилля та проживає в сім?ї, в якій мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Свідки суду пояснили про те, що мати ОСОБА_2 неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зловживає спиртними напоями та вчинила відносно неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 фізичне насильство після чого вона потрапила до лікарні.

Свідок ОСОБА_5, яка є сестрою неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснила суду про те, що мати неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не приділяє уваги вихованню дитини з 2014 року, зловживає спиртними напоями та вчинила відносно неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 фізичне насильство після чого вона потрапила до лікарні.

Відповідно до Наказу Служби у справах дітей Одеської міської ради №68 від 13.04.2018 року, неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 поставлена на облік, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах , як дитина, яка зазнала фізичного насилля та проживає в сім?ї, в якій мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків (а.с.147);

Відповідно до Листа Служби у справах дітей Одеської міської ради №7529/1 від 10.09.2018 року, за результатами проведеної роботи та відповідного пакету документів службою у справах дітей Одеської міської ради було складено індивідуальний план соціального захисту малолітньої ОСОБА_4, 2010 р.н., яка опинилася у складних життєвих обставинах.

Згідно з індивідуальним планом спеціалістами територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради з матір'ю дитини проводились роз'яснювально-профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків та недопущення фізичного насильства, здійснювались спільні виходи з фахівцями ОМЦСССДМ, адміністрацією Одеського навчально-виховного комплексу №49 «Спеціалізована школа - загальноосвітня школа І-ИІ ступенів» Одеської міської ради Одеської області» та спеціалістами правоохоронних органів.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 року №895 «Про затвердження порядку взаємодії суб'єктів соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах» службою у справах дітей Одеської міської ради було направлено листа директору Одеського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 13.12.2017 року №08/9341, з проханням вжити заходи щодо надання соціальних послуг та здійснення інших заходів щодо відновлення соціальних функцій сім'ї, в якій виховується малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.148-149);

Відповідно до медичної довідки №2024 від 17.07.2018 року Міського наркологічного диспансеру м.Маріуполя від 10.08.2009 року, позивач ОСОБА_1 на обліку в диспансері не перебуває (а.с.78);

Відповідно до медичної довідки №953 від 17.07.2018 року КЛПУ «Міська психіатрична лікарня №7» позивач ОСОБА_1 не має психіатричних протипоказань (а.с.79);

Відповідно до акту №205 обстеження умов проживання від 10.09.2018 року, житлового будинку який належить родині позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, вбачається про те, що створені всі умови для проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.121);

Відповідно до акту проведеної співбесіди органу опіки та піклування від 10.09.2018 року, неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 виявила бажання проживати разом з батьком ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_7.Також дитина пояснила про те, що мати ОСОБА_2 вживала спиртні напої та не приділяла їй увагу. Малолітня ОСОБА_4 заперечує проти будь - яких форм спілкування з матір'ю (а.с.122);

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Маріупольської міської ради №13-31-154 від 10.10.2018 року, є доцільним проживання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 (а.с.144-146).

Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтями 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

При визначенні місця проживання дитини у разі окремого проживання батьків застосовується принцип забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував позитивні зобов'язання держави щодо забезпечення вказаних інтересів в аспекті дотримання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вказував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків з сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. По-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним («Neulinger and Shuruk v. Switzerland» від 8 січня 2009 року, заява № 41615/07, «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09).

За змістом статей 150, 155 СК України здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики ЄСПЛ, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

При вирішенні спору, що виник між сторонами, судом враховується правовий висновок Верховного Суду України сформульований у постанові від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16.

Судом встановлено, про те, що позивач ОСОБА_1, який є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело постійного існування; позитивно характеризується з місця роботи, має вищу освіту, з народження доньки ОСОБА_4 займався, і по теперішній час займається та піклується доглядом, за своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_4, ним, створено всі умови для проживання, виховання та розвитку неповнолітньої доньки ОСОБА_4, дитина на даний час проживає з батьком, який морально прив'язаний до неї.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради про визначення місця проживання дитини з її батьком.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 161 СК України, ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-281 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН:НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН: відсутній, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1), треті особи: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Маріупольської міської ради (, Донецька область, м.Маріуполь, пр..Миру,70), Орган опіки та піклування в особі Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради (, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Миру,70) про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком - ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН:НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2).

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення складено та підписано 21 грудня 2018 року.

Суддя Аліна С.С.