Постанова

Іменем України

17 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 686/18550/16-ц

провадження № 61-10980 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у складі судді Продана Б. Г. від 09 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області у складі колегії суддів: Костенка А. М., Ярмолюка О. І.,

Грох А. М., від 21 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Позовну заяву мотивовано тим, що 19 серпня 2011 року між його батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був укладений нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого позикодавець передав відповідачу у борг 50 000 доларів США з обов'язком повернути кошти до 19 серпня 2016 року. На підтвердження виконання умов договору, 23 серпня 2011 року ОСОБА_5 написала розписку. Посилаючись на те, що відповідач належним чином умови договору не виконала, кошти у визначений в договорі строк не повернула, позивач, який є спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_7, померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 року, просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь кошти в розмірі 50 000 доларів США, та 3% річних у розмірі 122, 95 доларів США.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 09 жовтня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 50 000 доларів США, що еквівалентно 1 295 000 грн та 3% річних у розмірі 122,95 доларів США, що еквівалентно 3 184,43 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач належним чином умови договору не виконала, кошти у визначений в договорі строк не повернула, а тому є всі передбачені законом підстави для стягнення з неї коштів за цим договором з урахуванням трьох процентів річних за невчасне виконання умов договору.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 грудня

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2017 року в частині стягнення суми боргу змінено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 336 995 боргу за договором позики та

3 287,67 грн - 3% річних. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно виходив із невиконання відповідач взятих на себе зобов'язань за договором позики, але помилково стягнув кошти у іноземній валюті.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що кошти за договором позики вона не отримувала, заяви про отримання коштів, що передбачено договором, не писала. Вказує, що у розписці немає жодного зобов'язання щодо повернення коштів, а судові рішення ухвалені лише на підставі копій документів, без витребування у позивача оригіналів, що свідчить про порушення судами статті 95 ЦПК України.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 19 серпня 2011 року між ОСОБА_8 від імені якого діяв ОСОБА_4, та ОСОБА_5 було укладено договір позики, згідно умов якого представник ОСОБА_8 - ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_5 прийняла на протязі п'яти днів з дня підписання договору, в борг грошові кошти в сумі 398 500 грн, що еквівалентно 50 000 доларів США по офіційному валютному курсу НБУ на день укладення договору. Факт отримання коштів буде підтверджуватись заявою позичальника про отримання коштів. Позичальник зобов'язується повернути позику позикодавцю в повному розмірі до 19 серпня 2016 року.

23 серпня 2011 року ОСОБА_5 в межах п'ятиденного строку власноручно написала та передала ОСОБА_4 розписку про отримання від ОСОБА_4 коштів в сумі 50 000 доларів США відповідно до умов договору позики від 19 серпня 2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер.

Його єдиним спадкоємцем є ОСОБА_4, який у встановленому порядку прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Проте у зазначений в договорі строк відповідач вказані кошти позивачу як спадкоємцю не повернув.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до статей 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що відповідач порушила свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів позивачу у встановлені договором позики строки, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, як спадкоємця позикодавця ОСОБА_8, заборгованості за вказаним договором позики у розмірі 1 336 995 грн та трьох процентів річних за весь час прострочення повернення позики у розмірі 3 287,67 грн.

Посилання в касаційній скарзі про те, що відповідач кошти за договором позики не отримувала спростовуються змістом наявної в матеріалах справи розписки, а клопотання щодо проведення почеркознавчої експертизи нею не заявлялося.

Відсутність заяви ОСОБА_5 про отримання коштів за договором позики від 19 серпня 2011 року за наявності розписки від 23 серпня 2011 року, якою засвідчено отримання нею від ОСОБА_8 позики у розмірі

50 000 доларів США, не можуть бути підставою для скасування судового рішення і відмови у задоволенні позову, оскільки така розписка засвідчує отримання позичальником від позикодавця коштів саме на підставі вказаного договору позики, що відповідає й правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі

№ 6-487цс17, а тому доводи касаційної скарги в цій частині є безпідставними.

Доводи касаційної скарги про те, що у розписці немає жодного зобов'язання щодо повернення коштів спростовуються змістом договору позики, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов'язання повернути отриманні кошти до 19 серпня 2016 року.

Посилання в касаційній скарзі на відсутність оригіналу заяви про отримання коштів є необґрунтованими, оскільки на підтвердження позики відповідачем була надана розписка, клопотання про надання оригіналу якої ОСОБА_5 відповідно до приписів другої статті 64 ЦПК України

2004 року не заявляла.

Рішення суду першої інстанції не переглядається, оскільки змінене судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення,

а постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 21 грудня

2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С.Ф. Хопта