РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10958/18

пр. № 2/759/5756/18

22 грудня 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін ( в письмовому провадженні) справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (03134, м.Київ, вул.Симиренка,17, адреса для листування: 03190, м.Київ, вул.Кирпоноса,10/8), Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» (03134, м.Київ, вул.Симиренка,17, адреса для листування: 03190, м.Київ, вул.Кирпоноса,10/8 ) до ОСОБА_1 (АДРЕСА_5), ОСОБА_2 (АДРЕСА_5) , ОСОБА_3 (АДРЕСА_5), ОСОБА_4 (АДРЕСА_5), ОСОБА_5 (АДРЕСА_5) про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ :

17.07.2018 року Яковіщук Я.М., яка представляє інтереси Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (АДРЕСА_5), ОСОБА_2 (АДРЕСА_5) , ОСОБА_3 (АДРЕСА_5), ОСОБА_4 (АДРЕСА_5), ОСОБА_5 (АДРЕСА_5) вимогами якого є стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. Ціна позову визначена позивачами у розмірі 92 061,85 грн., з яких 73062,53 грн. боргу за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2011 року по 28.02.2015 року та судові витрати в сумі 1049,57 грн. просить стягнути з відповідачів на користь Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» та 37223,61 грн. . боргу за житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2015 року по 30.04.2018 року та судові витрати в сумі 712,43 грн. просить стягнути з відповідачів на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва».

Ухвалою суду від 27.08.2018 р. відкрито провадження у справі, та у зв'язку з її малозначністю постановлено проводити розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08.10.2018 року відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_1 подано відзиви на позовну заяву, в яких зазначено про безпідставність позовних вимог та прохання в задоволенні позову відмовити та подано ОСОБА_3 заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог і заяву про залишення позову без розгляду.

Інші учасники процесу не скористались своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.

25.10.2018 року представником позивачів Яковіщук Я.М., яка представляє інтереси Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» подано відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Клопотання ОСОБА_3 про залишення позову без розгляду з підстав невідповідності позовної заяви вимогам ст.175 ЦПК України, суд відхиляє, оскільки при відкритті провадження у справі судом вирішено відповідність позовної заяви вимогам ЦПК України.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.12.2006 року квартири №146,147,150 36/100 частин (141-144,146-150) по АДРЕСА_5 належать на праві спільної часткової власності в рівних частинах ОСОБА_3, ОСОБА_2.

У відповідності до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 17 липня 2013 року, яке набрало законної сили, було виділено в користування ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, виділено в користування ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2, квартиру АДРЕСА_3 залишено у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

До суду надійшли довідки про реєстрацію місця проживання відповідачів, за якими, ОСОБА_1 з 20.06.2002 року проживає по теперішній час по АДРЕСА_6, ОСОБА_4 з 15.02.2007 року та ОСОБА_5 з 22.02.2017 року проживають по теперішній час АДРЕСА_4, ОСОБА_2 з 10.07.2018 року та ОСОБА_3 з 25.02.1999 року по теперішній час по АДРЕСА_5 ( а.с.26-30).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином судом встановлено, що належними відповідачами за позовними вимогами є співвласники житлового приміщення ОСОБА_3 та ОСОБА_2

У відповідності до ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. В свою чергу відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, споживачем - є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п. 18 Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

З Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, котрі затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 випливає, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань ЖКХ. Відключення споживача можливо при наявності затвердження проектної документації, а також норм проектування, реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Витрати, пов'язані з відключенням від мережі централізованого опалення відшкодовуються споживачами відповідно до калькуляції, складеної виконавцем. (п.п. 24, 25, 26, 27 Правил).

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 р. № 4, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 р. за № 1478/11758 (зі змінами), установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцем органом виконавчої влади.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житло-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно із ст. 32 Закону, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги.

Таким чином, судова практика свідчить про те, що за відсутності договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати житлово-комунальних послуг, суди покладають на боржника відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

Доказів того, що позивачем в спірний період надавались послуги неналежної якості матеріали справи не містять.

Проте, статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 258 ЦК України, до окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність строком 1 рік щодо стягнення пені та штрафу.

Отже суд застосовує до позовних вимог Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» про стягнення з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 73062,53 грн. боргу за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2011 року по 28.02.2015 року строк позовної давності , що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Також суд застосовує до позовних вимог Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» » про стягнення з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 боргу за житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2015 року по 30.04.2018 року строк позовної давності, у зв'язку з чим позовні вимоги задовольняються частково, за період з 17.07.2015 року по 30.04.2018 року в розмірі 31927,78 грн. основного боргу за житлово-комунальні послуги, 3469,07 грн. інфляційних втрат та 846,80 грн. 3% річних, на загальну суму 36 243 грн. 65 коп.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 6-13,18, 19, 71-79, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273,274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги відмовити в повному обсязі.

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» до ОСОБА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги відмовити в повному обсязі.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, (АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2, (АДРЕСА_5) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (03134, м.Київ, вул.Симиренка,17) за період з 17.07.2015 року по 30.04.2018 року основного боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 31927,78 грн., 3469,07 грн. інфляційних втрат та 846,80 грн. 3% річних, на загальну суму 36 243 грн. 65 коп. (тридцять шість тисяч двісті сорок три грн.. 65 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Ю.Миколаєць