Справа № 760/5337/18
Провадження № 2/760/4169/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря позивача - Петухової А.О. - ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 /ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1/ до ОСОБА_4 /ІПН НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2/ про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

26.02.2018 позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_4, зареєстрований 03.02.2007; стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу (заробітку) починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 03.02.2007 вона та відповідач ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на спільний побут, методи та способи виховання дітей, а також через спалахи агресії з боку відповідача.

03.02.2018 вона переїхала проживати до своїх батьків і з цього часу їх з відповідачем шлюбні стосунки фактично припинились. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому просить шлюб розірвати.

Крім того, зазначає, що на час звернення до суду з позовом вони з відповідачем не змогли домовитись щодо порядку і розміру виплати аліментів на утримання дітей, відповідач відмовляється сплачувати аліменти, в той час як зобов'язаний та має можливість їх сплачувати, т.я. він офіційно працевлаштований, не має на утриманні інших осіб, фізично здоровий.

З наведених вище підстав просить задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач повністю підтримала позов та просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Також, від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він позов визнав частково, а саме не заперечував проти розірвання шлюбу між ним та позивачем, т.я. подальше збереження їх сім'ї не можливе. Щодо стягнення з нього аліментів позов визнав частково, зокрема зазначив, що позовна вимога про стягнення аліментів у розмірі 1/2 чистини всіх видів його заробітку є необґрунтованою, т.я. з того часу, як вони почали з позивачем проживати окремо він надавав кошти на утримання дітей і має намір і надалі приймати участь у вихованні дітей. Крім того, він допомагає своїм літнім батькам. Атому, просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку.

При таких обставинах суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, проти чого не заперечує позивач.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває з ОСОБА_4 в шлюбі з 03.02.2007, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №108, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 03.02.2007.

Як зазначила позивач ОСОБА_3, та фактично своєю у своєму відзиві підтвердив відповідач, шлюбні відносини з між ними не склалися через відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності.

На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, подальше збереження шлюбу неможливе.

В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено, а тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Також, судом встановлено, що від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 17.08.2007, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 24.11.2011.

На даний час неповнолітні діти сторін проживає разом з матір'ю та перебувають на її утриманні.

Дані обставини у своєму відзиві фактично визнав відповідач.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Водночас за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та створювати для них необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 182, ст. 191 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, зазначені у статті 182 цього Кодексу та виходячи з того, що батько та мати мають рівні обов'язки щодо дітей, в тому числі і по їх утриманню, враховуючи майновий стан сторін, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суд з даним позовом і до досягнення старшою дитиною повноліття.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову про розірвання шлюбу, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 704,80 грн.

Також, з урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, і суд задовольнив позов в цій частині частково лише щодо розміру аліментів, з відповідача відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн..

Керуючись ст.ст. 110, 112, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. ст. 12-13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 /ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1/ та ОСОБА_4 /ІПН НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2/, зареєстрований 03.02.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 108.

Стягнути з ОСОБА_4 /ІПН НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2/ на користь ОСОБА_3 /ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1/ аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 26.02.2018 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 /ІПН НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2/ на користь ОСОБА_3 /ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1/ витрати з оплати судового збору в сумі 704,80 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 /ІПН НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2/ на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення суду складено 28.12.2018.

Суддя В.В. Лазаренко