14.12.2018 ЄУН 337/4691/18
Справа №2/337/2257/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1звернувся до суду із вказаним позовом який мотивує тим, що він є відповідальним наймачем квартири, яка знаходиться за адресою: м.Запоріжжявул.Хортицьке шосеАДРЕСА_1. В зазначеній квартирі окрім нього зареєстрована його дружина ОСОБА_4, його донька ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3Відповідач ОСОБА_2 в спірній квартирі не мешкає з 2014 року, відповідач ОСОБА_3 в квартирі не проживання є 2016 року. Майна відповідачів в квартирі немає, оплату за житлово-комунальні послуги відповідачі не здійснюють, перешкод в користуванні квартирою він та дружина відповідачам не чинили.Оскільки до теперішнього часу відповідачі добровільно не знялись з реєстрації, він вимушений нести додаткові витрати у зв'язку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача.

Вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням спірної квартири, оскільки вони зареєстрованів квартиріформально, фактично за місцем своєї реєстрації не проживають понад 6 місяців, реєстрація відповідачів в спірній квартирі порушує права та законні інтереси позивача, як основногонаймача квартири, зокрема, він вимушений нести додаткові витрати у зв'язку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованих відповідачів та не має можливості оформити субсидію.

Просив визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

Ухвалою від 09.11.2018 року за даним позовом у справі відкрито загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, вимоги позову підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просили позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не зявилися, надіслали суду заяви про визнання позову в повному обсязі за обставинами, які викладені в позовній заяві та просили розглянути справу у їх відсутність, оскільки перебувають за межами України та не можуть бути присутніми у судовому засіданні.

Згідно з ч. 3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, враховуючи згоду позивача, визнання позову відповідачамиі наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу у підготовчому судовому засіданні у відсутність сторін.

Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є основним наймачем квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

На даний час в квартирі зареєстровано чотири особи: позивач ОСОБА_1, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4

Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Житлового кодексу України, на який посилається позивач, оскільки спірна квартира не є власністю позивача і спір стосуються визнання членів сімїнаймача житлового помешкання такими, що втратили право користування внаслідок відсутності понад встановлені у законодавстві строки .

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За змістом ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, повно, всебічно та обєктивно зясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозвязку і достатності, належності та допустимості, суд вважає доведеним, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, що є підставою для визнання їхтакими, що втратили право користування спірним житловим приміщення.

При цьому, суд виходить з того, що відповідачі за власним бажанням та волевиявленням виїхали зі спірної квартири на інше місце мешкання, ніяких перешкод їм в користуванні спірним житлом з боку позивача чи інших осіб не чинилось, умов, щоб унеможливлювали їх проживання, не створювалось, тривалий час вони ним не користується з власної волі, їх особистих речей в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачують, однак з реєстраційного обліку не знялись.

Оскільки вказані обставини визнаються відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, сумнівів в достовірності цих обставин та добровільності їх визнання відповідачамиу суду немає, у звязку з чим в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, такі обставини не підлягають доказуванню іншими належними та допустимими доказами.

Також суд враховує, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині визнання відповідачів такими, що втратили право на житлове приміщення, у звязку з чим вони підлягають задоволенню.

При ухваленні рішення суд також враховує, що позивач в позовній заяві не вимагає компенсації за понесені ним судові витрати по справі.

Керуючись ст. 71, 72 ЖК України, ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.Є. Гнатик