Справа № 755/1954/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

за участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участю сторін:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

представник відповідача та третьої особи - Ємельяненко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання незаконним та скасування Розпорядження Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила визнати незаконним та скасувати Розпорядження Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації №64 від 29.01.2018 року «Про звільнення піклувальника, ОСОБА_1, від повноважень піклувальника над неповнолітнім, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1». Свої вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її сестра ОСОБА_5 народила сина ОСОБА_4, який з дня виписки їх з пологового будинку, перебував на її (позивача) вихованні, так як мати вела аморальний спосіб життя, зловживаючи наркотичними засобами та постійно перебуваючи в місцях позбавлення волі, дитиною вона не цікавилася, не опікувалася, у дитини навіть не було свідоцтва про народження та реєстрації місця проживання. За її (позивача) ініціативою 30.07.2003 року ВРАГС видало свідоцтво про народження дитини, батька зазначено зі слів матері дитини. Розпорядженням Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації №849 від 17.09.2008 року її (позивача) призначено опікуном над неповнолітнім племінником - ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що мати дитини засуджена вироком суду до п'яти років позбавлення волі. Пізніше вона (позивач)знайшла біологічного батька дитини, вмовила його офіційно визнати своє батьківство та зареєструвати сина в його квартирі. Ці дії вона здійснювала в інтересах дитини, щоб дитина могла мати свою власну житлову площу. У зв'язку з тим, що ОСОБА_7 визнав своє батьківство, ВРАЦС 17.06.2009 року видало свідоцтво про народження дитини, в якому прізвище ОСОБА_4 зазначено як «ОСОБА_4». 19.06.2009 року дитина була зареєстрована на місцем проживання батька: АДРЕСА_1, але проживати він продовжував з нею (позивачем). ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла рідна бабуся ОСОБА_4 - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько дитини - ОСОБА_7 Вона (позивач) особисто за власні кошти займалась похованням рідних ОСОБА_4. Розпорядженням №736 від 17.12.2009 року її (позивача) призначено опікуном над малолітнім племінником ОСОБА_4 у зв'язку зі смертю обох батьків. Розпорядженням Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації №296 від 27.05.2013 року її призначено опікуном над житлом та майном підопічного - ОСОБА_4, який є зареєстрований та одноособовий власник квартири АДРЕСА_1. Розпорядженням Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації №64 від 29.01.2018 року її звільнено від повноважень піклувальника над неповнолітнім ОСОБА_4 і дане рішення було прийнято у зв'язку з тим, що вона грубо порушила свої обов'язки як піклувальника, здаючи в оренду без дозволу органу опіки та піклування житло підопічного, при цьому ніяких коштів йому не надавала. Зазначено і те, що вона не бере участі в його вихованні та утриманні, не цікавиться життям та навчанням дитини з моменту поміщення його в Центр соціалізації 15+», жодного разу його не відвідувала. Зазначила, що зазначене вище, викладене в Протоколі №2 засідання комісії, не відповідає дійсності, так як вона постійно дбала про свого рідного племінника, створила всі необхідні побутові умови, вживала всі заходи щодо його цивільних прав та інтересів. У підлітковому віці ОСОБА_4 почав прагнути самостійного життя, чому і почав красти у неї з чоловіком та старшої доньки гроші та тікав з дому. Вона (позивач) зверталася з письмовими та усними заявами до органів МВС та до Служби у справах дітей. Самостійно намагалася розшукати ОСОБА_4. Незважаючи на його протиправні вчинки, вона знову повертала його до родини, проводила з ним бесіди. В липні 2015 року після чергового випадку втечі з дому, ОСОБА_4 був зарахований до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1. Вважає, що всі втечі ОСОБА_4, заяви про конфліктні ситуації з нею (позивачем), бажання проживати в Центрі, є нічим іншим як проявом його рис характеру та бажання привернути до себе увагу (про ці риси вказано у Висновку психолога). За час перебування ОСОБА_4 в Центрі вона постійно відвідувала його, висилала йому кошти, приблизно до 1 000 грн. на місяць. ОСОБА_4 часто приїжджав до них, отримував подарунки і кишенькові кошти. За час перебування в Центрі ОСОБА_4 вже двічі тікав звідти, викрадав у дітей мобільні телефони, почав палити інше. Стосовно того, що вона здає квартиру ОСОБА_4 в оренду є неправда. Вказана квартира після смерті батька ОСОБА_4 залишилася в занедбаному стані, вона з чоловіком за власні кошти зробили там ремонт та сплачували комунальні послуги. Особисто вона та її діти забезпечені житлом, зацікавленості в квартирі піклувальника вона не має, з дня народження ОСОБА_4 по теперішній час, утримуючи ОСОБА_4, вона як опікун отримувала соціальні виплати лише один рік. Вона неодноразово наголошувала начальнику Служби у справах дітей, якщо виникають сумніви щодо її дій з приводу житла підопічного, пропонує віддати ключі від квартири на зберігання Службі у справах дітей до повноліття ОСОБА_4, на що відповіді не отримала. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, просили врахувати викладені в позові обґрунтування, покази свідків.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні та врахувати наданий ними відзив. Оспорюване розпорядження вважають законним, прийнятим у відповідності до вимог законодавства.

Представник третьої особи, яка є представником відповідача, заперечувала проти позовних вимог, підтримала позицію сторони відповідача, їх відзив.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та третьої особи, пояснення неповнолітнього ОСОБА_4, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Вказана позовна заява надійшла до суду 06.02.2018 року. Ухвалою суду від 13.02.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого провадження.

Стороною відповідача надано відзив на позов, позивачем - відповідь на відзив, відповідачем - заперечення на відповідь на відзив. В підготовчому засіданні розглянуто та задоволено клопотання про виклик свідків.

Встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 (поновленого), виданого 30.07.2003 року відділом РАГС Дніпровського РУЮ у м.Києві, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьки: ОСОБА_14, ОСОБА_5 (батько записаний зі слів матері) а.с.11.

Згідно Розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 17.09.2008 року № 849 ОСОБА_1 (позивача) призначено опікуном на малолітнім племінником ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що мати - одиначка ОСОБА_5 засуджена вироком Деснянського районного суду міста Києва від 22.04.2008 року до п'яти років позбавлення волі (а.с.12).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 (мати дитини ОСОБА_4) померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13).

ОСОБА_7 є батьком дитини ОСОБА_4, і у зв'язку з визнанням батьківства було видане нове свідоцтво про народження дитини - ОСОБА_4 (змінено прізвище на ОСОБА_7), ІНФОРМАЦІЯ_1, батьки якого: ОСОБА_7, ОСОБА_5 (а.с.22).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7, що підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданого 05.11.2009 року (а.с.16).

Згідно Розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 17.12.2009 року № 736 ОСОБА_1 (позивача) призначено опікуном на малолітнім племінником ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що батьки дитини померли. На опікуна ОСОБА_1 покладено збереження житла підопічного за адресою: АДРЕСА_1 та попереджена про неприпустимість здійснення будь-яких правочинів стосовно житлової площі за вказаною адресою без дозволу органу опіки та піклування до досягнення ОСОБА_4 повноліття. Службі у справах дітей Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації здійснювати контроль за дотриманням опікуном житлових та майнових прав малолітнього ОСОБА_4(а.с.23).

Згідно Розпорядження Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації №163 від 27.02.2009 року створено в Деснянському районі міста Києва прийомну сім'ю на базі родини громадян ОСОБА_16 та ОСОБА_1 (а.с.27).

Розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.05.2013 року №296 призначено ОСОБА_1 опікуном над житлом та майном її малолітнього підопічного ОСОБА_4, який є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_1 вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, збереження за малолітнім ОСОБА_4 права власності, користування житлом та державної реєстрації за вказаною адресою. Попереджено опікуна про неприпустимість здійснення будь-яких правочинів стосовно цієї житлової площі без дозволу органу опіки та піклування до досягнення підопічним повноліття (а.с.28).

Згідно Витягу з протоколу №2 засідання комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.01.2018 року останніми було вирішено припинити піклування ОСОБА_1 над неповнолітнім ОСОБА_4 (а.с.54-55).

Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.01.2018 року №64 звільнено піклувальника ОСОБА_1 від її повноважень за заявою підопічного ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.53).

Підставою для прийняття вказаного рішення зазначено подану підопічним - ОСОБА_4 заяву.

До матеріалів справи стороною відповідача надано наступні заяви неповнолітнього ОСОБА_4: від 03.10.2017 року та від 11.01.2018 року (а.с.72, 73). В першій заяві неповнолітній ОСОБА_4 просить припинити над ним піклування його тіткою ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що він не має бажання проживати в її родині, піклувальник не бере участі в його житті. В другій заяві неповнолітній ОСОБА_4 повідомляє, що він з жовтня 2017 року не змінив свого наміру щодо припинення піклування над ним його тітки ОСОБА_1, за цей час між ними не знайдено спільної мови та іншого виходу не бачить.

Крім вказаних заяв від неповнолітнього ОСОБА_4 до Служби у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві була подана ще одна заява від 19 грудня 2017 року, в якій він повідомляє, що не дає згоди на здачу в оренду квартири, яка належить йому на праві власності за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлено, що з вересня 2016 року неповнолітній ОСОБА_4 навчається в Київському вищому професійному училищі залізничного транспорту.

З 29.01.2016 року по даний час неповнолітній ОСОБА_4 перебуває у відділенні «Соціалізації 15+» Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1.

Відповідно до ч.2 ст.75 ЦК України суд, якщо він призначив піклувальника, або орган опіки та піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень за заявою особи, над якою встановлено піклування. У цьому випадку ініціатором звільнення опікуна або піклувальника може виступати і підопічна особа.

У разі подання підопічним обґрунтованої заяви до уповноваженого органу, про звільнення піклувальника від його повноважень, заява розглядається у сукупності з усіма обставинами, що свідчать про характер відносин між піклувальником та підопічним.

Відповідно до ст.251 СК України особа може бути звільнена від обов'язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених ЦК України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування.

Статтями 69 ЦК України та 249 СК України визначені права та обов'язки піклувальника, серед яких, піклувальник зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного; зобов'язаний дбати про створення необхідних побутових умов, про виховання, навчання та розвиток підопічного.

Як зазначалося вище, оспорювальне Розпорядження про звільнення позивача від обов'язків піклувальника, було прийняте на підставі поданих неповнолітнім ОСОБА_4 заяв, тобто - на підставі ч.2 ст.75 ЦК України.

До відзиву були надані копії заяв неповнолітнього ОСОБА_4, зі змісту яких встановлено, що останній просить припинити піклування над ним позивачем, так як позивач здає належну йому квартиру в оренду без його дозволу, не надає матеріальної допомоги.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

По даній справі в суді були заслухані свідки зі сторони позивача та пояснення неповнолітнього ОСОБА_4.

Так, неповнолітній ОСОБА_4 пояснив в суді, що він не хоче, щоб позивач - його рідна тітка, була його опікуном, здавала його квартиру в оренду без його згоди, що він не може потрапити в свою квартиру. Зазначив, що позивач рідко бувала в Центрі, до училища не приходила, матеріальну допомогу спочатку надавала, а потім - ні.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показали в суді, що вони є сусідами позивача, ОСОБА_4 знають з народження, позивач за ним дбала як за своєю рідною дитиною. Вони (свідки) навіть думали, що це дитина саме позивача. ОСОБА_4 охарактеризували як: ласковий, хитрий, давлючий на жалість, такий, що легко піддається впливу, може прибрехати. Зазначили, що ОСОБА_4 постійно приходить до позивача, часто його бачили влітку 2018 року, останній раз бачили осіню 2018 року, казав, що прийшов до позивача за грошима.

Свідок ОСОБА_11 показав, що він працював психологом в Центрі до вересня 2017 року, він був єдиним психологом в Центрі, у нього було п'ять дітей, серед яких ОСОБА_4, який з'явився в Центрі після чергової сварки з позивачем. Йому відомо, що при вступі ОСОБА_4 на училища позивач допомагала збирати необхідні документи. Позивач частіше приїжджала до ОСОБА_4, ніж інші опікуну приходили до своїх підопічних. Позивач привозила ОСОБА_4 продукти, з її боку бачив бажання контакту з ОСОБА_4, просила допомогти в зближенні з ОСОБА_4. Бували випадки, коли ОСОБА_4 тікав з Центру, мав конфлікти з керівником. Позивач давала кошти ОСОБА_4, потім через нього (свідка) передавалися кошти шляхом перерахування на картку. Суми були близько 1 000 грн. в місяць. Оскільки ОСОБА_4, отримуючи грошові кошти, казав, що не давали їх йому (маніпулював), завели спеціальний зошит, в якому записували передачу від позивача ОСОБА_4 грошових коштів, за що ОСОБА_4 ставив свій підпис. Зазначив, що відвідування позивачем, як і інших піклувальників, в Центрі не фіксується. Йому відомо, що ОСОБА_4 часто заїжджав до позивача, що рішення про те, що ОСОБА_4 буде в Центрі знаходитися, вони прийняли разом. Він (свідок) розумів, що вони не можуть жити разом, а коли зустрічалися в Центрі між ними були нормальні стосунки, нормальне спілкування.

Враховуючи викладені вище покази свідків, вимоги законодавства, суд приходить до висновку, що оспорюване розпорядження було прийняте без врахування у сукупності усіх обставин, що свідчать про характер відносин між піклувальником та підопічним. Не було здійснено необхідної та достатньої перевірки обґрунтованості фактів, викладених в поданих неповнолітнім ОСОБА_4 заявах. Жодної перевірки реального встановлення факту чи відсутності його щодо передачі піклувальником майна підопічного в оренду не було зроблено.

Той факт, що підопічний вже не бажає мати призначеного йому піклувальника, не може бути однозначною підставою для звільнення особи від обов'язків піклувальника. Як зазначалося вище, такі заяви мають бути обґрунтовані та викладені в заявах факти - перевірені, що не було зроблено в даному випадку.

Надані до заперечень відповідача документи, які, як зазначили останні були враховані при прийнятті оспорювального розпорядження, суд не може врахувати як достатні до достовірні.

Суд враховує те, що при прийнятті оспорювального розпорядження не було враховано для здійснення додаткової перевірки, з метою встановлення істини, вік неповнолітнього ОСОБА_4; той факт, що протягом трьох місяців від нього подано відразу три заяви про відмову від піклувальника (це за півроку до повноліття); той факт, що ОСОБА_4 має на праві особистої власності житло, що може бути проявом зацікавленості для певного кола осіб; те, що з неповнолітнім ОСОБА_4 та опікуном (позивачем) працював певний час психолог, який міг би надати додаткову необхідну інформацію по питанням, викладеним в заявах ОСОБА_4.

Будь-яких документів, які б свідчили про невиконання позивачем своїх обов'язків спочатку опікуна, а потім - піклувальника за всі роки перебування під її опікою ОСОБА_4, суду не було надано сторонами. Дане також свідчить про те, що при прийнятті оспорювального розпорядження відповідач, третя особа не врахували даний факт для детального встановлення причин подачі ОСОБА_4 зазначених заяв про відмову від піклувальника, з метою, в першу чергу, для захисту прав неповнолітнього ОСОБА_4, виключення можливості впливу на нього сторонніми особами, від дій яких можуть бути порушені права неповнолітнього ОСОБА_4.

Всі викладені вище факти, обставини, з урахуванням вимог законодавства дають підстави суду для прийняття рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 69, 75, 79 ЦК України, ст.ст. 249, 251 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-80, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання незаконним та скасування Розпорядження Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати Розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №64 від 29.01.2018 року «Про звільнення піклувальника, ОСОБА_1, від повноважень піклувальника над неповнолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 26.12.2018 року.

Суддя: