Провадження № 22ц/782/292/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Авалян Н.М.

суддів - Орлова І.В., Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Подрябінкіна Я.Г.

відповідача - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганскої області

апеляційну скаргуОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області (суддя І.О.Юзефович)

від 12 березня 2018 року

у справі про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини

учасники справи

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ :

08 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини з ? частки заробітку (доходу) на 3500 гривень щомісячно. Позов обґрунтований тим, що 01 серпня 2015 року позивач зареєстрував новий шлюб, його дружина не працює те перебуває на його утриманні. Тому на сьогоднішній день позивач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі, оскільки йому потрібно забезпечувати себе та свою родину.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням суду не погоджується, вважає його незаконним та необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи та не дав їм належної правової оцінки, а висновок суду не відповідає нормам матеріального права.

Представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідачка проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що позивач приховує своє матеріальне становище. Він має можливість постійно виїжджати за кордон, в тому числі країни Європи, на що необхідні кошти. Про свій дохід він державного виконавця не повідомляє. Звернула увагу суду на те, що дружина позивача обстежується в приватній медичній установі, в якій надаються платні послуги, що не може свідчити про скрутне матеріальне становище позивача.

Апеляційний суд, перевіривши доводи сторін та матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції повністю відповідає.

Судом першої інстанції встановлені наступні факти, які сторонами визнаються та підтверджуються дослідженими в суді доказами.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 березня 2012 року у справі №1227/28/2012 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 січня 2012 року і до повноліття дитини.

Рішенням суду ОСОБА_2 виконується, на протязі 2015-2017 років він щомісячно перерховує аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі від 2000 до 3500 гривень.

01 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (актовий запис № 1355), прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до сімейного законодавства позивач, як платник аліментів, має право звернутись до суду з позовом про збільшення/зменшення розміру аліментів, що за своєю суттю є відмінним від способу стягнення аліментів, визначених судом. Позивачем фактично заявлено вимогу про зміну визначеного судом способу стягнення аліментів, а таким правом наділений виключно одержувач аліментів.

Цей висновок суду повністю відповідає матеріалам справи та правильно застосованим судом нормам матеріального права.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII були внесені зміни до Сімейного кодексу України щодо способів утримання дитини.

Ці зміни набули чинності на момент звернення позивача до суду.

Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача аліментів.

Отже, відповідно до закону право звертатись до суду із заявою про визначення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі належить виключно одержувачу аліментів.

З вказаних підстав довід скаржника про те, що судом першої інстанції неправильно застосовані до правовідносин сторін норми матеріального права, не заслуговує на увагу, оскільки грунтується на помилковому суб'єктивному тлумаченні положень сімейного законодавства.

Довід апеляційної скарги про непоноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, частково заслуговує на увагу, оскільки з огляду на те, що позивач обгрунтував свої позовні вимоги своїм майновим та сімейним станом, які змінились з моменту ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, суд першої інстанції повинен був з'ясувати ці обставини, а позивач зобов'язаний був подати докази на підтвердження своїх доводів. Але такі докази суду першої інстанції позивач не надав.

Під час апеляційного розгляду справи в апеляційному суді була усунута допущена судом неповнота з'ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, для чого під час апеляційного розгляду справи сторони надали суду докази на підтвердження своїх доводів, на підставі яких апеляційним судом встановлені наступні факти.

Позивач 27 грудня 2017 року проходив медичне обстеження, за результатами якого йому був встановлений діагноз попереково-крижовий остеокохндроз та рекомендовано лікування (а.с.107).

Дружина позивача спостерігається у приватній медичній установі по вагітності (а.с.115).

Позивач не має заборгованості по аліментам, що не заперечується відповідачкою та підтверджується довідкою державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с.140)

За період 2014-2017 роки позивач як фізична особа-підприємець мав дохід у розмірі мінімальної заробітної плати від 128 гривень до 3200 гривень що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (а.с.159).

Отже, розмір аліментів, які позивач добровільно перераховує відповідачці дорівнює або перевищує розмір його щомісячного доходу.

Однак, додатково встановлені обставини справи не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про необгрунтованість позову, оскільки за будь-яких обставини, які свідчать про майновий стан позивача, закон не наділяє його правом порушувати в суді питання про зміну способу сплати аліментів з частки від виду заробітку (доходу) на тверду грошову суму. Таким правом наділений тільки отримувач аліментів. А відповідачка категорично заперечує проти зміни способу сплати аліментів.

Платник аліментів за наявності обставин, які мають суттєвє значення, має право на зменшення визначеного судом розміру аліментів.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 388, 390, 391 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 10 липня 2018 року.

Головуючий Н.М.Авалян

Судді І.В.Орлов

Н.В.Стахова