Справа №461/5565/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2018 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Мисько С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (79000, м.Львів, пл.Міцкевича А., 5/15) до ОСОБА_2 (79000, м.Львів, пл.Міцкевича А., 5/15), треті особи ОСОБА_3 (79000, м.Львів, пл.Міцкевича А., 5/15), ОСОБА_4 (79000, м.Львів, пл.Міцкевича А., 5/15), Галицький районний відділ у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби України (79005, м.Львів, вул.Чайковського, 17) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, Галицький районний відділ у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, покликаючись на те, що позивачка є єдиним власником квартири за адресою м.Львів, пл. Міцкевича А., 5/15. Крім позивачки в квартирі зареєстровані її племінник ОСОБА_2 Відповідач в спірній квартирі не проживає і жодного разу не проживав, що стверджується актом ЛКП «Цитадель-Центр» від 27.06.2018 року. Реєстрація відповідача у належній позивачу, на праві власності, квартирі породжує численні незручності, зокрема необхідність у більшому розмірі сплачувати комунальні послуги, та створює перешкоди у реалізації права приватної власності на квартиру в частині володіння, користування та розпорядження належним майном. Відтак, просить суд, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Учасники в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.29, 405 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є в т.ч. квартира, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Отже, вирішення питання про зняття осіб з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 71 ЖК України збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним власником квартири №15 будинку №5 на пл. ОСОБА_5 в м. Львові, що стверджується свідоцтвом про право власності № Г-26067 від 25.12.2003 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3178439 від 25.03.2004 року та технічним паспортом з інвентарним номером 895 /а.с. 4-6/.

Згідно довідки ЛКП «Цитадель-Центр» з місця проживання про склад сімї і прописки №1551 від 20.06.2018 р., у квартирі АДРЕСА_1 А. в м. Львові зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2

Судом також встановлено, що відповідач є зареєстрований у житлі позивача, але більше одного року не проживає у вказаному житлі, що стверджується актом ЛКП «Цитадель-Центр» від 27.06.2018 року /а.с. 12/.

Також достовірно встановлено, що відповідач протягом тривалого часу у квартирі АДРЕСА_2 не проживає, не сплачує комунальні послуги та не має особистих речей.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності.

Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном, відтак задоволення судом вимоги в межах визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у цілому відновить порушене право позивача на житло.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування житловою квартирою знайшли своє ствердження під час розгляду справи, а тому підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст. 71-72, 405 ЖК України, керуючись ст.ст. 247, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; паспорт серії КС № 332614) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 15, будинку № 5 по пл. Міцкевича А. у місті Львові.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; паспорт серії КС № 332614) на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 жовтня 2018 року.

Суддя І.Р.Волоско.