КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 22-2094 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Усатов Д.Д.

Унікальний № 369/7328/17 Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 393 870,55 грн. та моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн. завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову посилався на те, що 10 січня 2017 року на автодорозі с. Святопетрівське м. Боярка в межах Києво-Святошинського району Київської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія відповідача та автомобіля «Porsche Cayenne», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Скайд» (далі - ПАТ «СК «Скайд») на підставі полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/7001884.

Спроби позивача звернутись до страхової компанії відповідача виявились марними, оскільки за адресою місцезнаходження страхова компанія відсутня.

За даними офіційного сайту Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) ПАТ «СК «Скайд» починаючи з 31 травня 2016 року позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ.

В грудні 2016 року Рішенням президії МТСБУ було зобов?язано Дирекцію Бюро здійснювати виплати потерпілим за зобов?язаннями колишніх членів МТСБУ, по відношенню до яких не здійснюються процедури ліквідації (банкрутства), за рахунок залишку їх базових гарантійних внесків у фонді захисту потерпілих МТСБУ.

Відповідний порядок проведення таких відшкодувань було затверджено в лютому 2017 року.

Прийом заяв та документів від потерпілих за зобов?язаннями СК «Україна», СК «Скайд» та СК «Нова» здійснювався до 31 травня 2017 року.

25 травня 2017 року позивач звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, проте рішення по справі ще не прийнято та страхове відшкодування позивачу не сплачувалось.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 48/1-17, складеного СОД ФОП ОСОБА_3 від 19 січня 2017 року та звіту № 48/1-17/1 про оцінку транспортного засобу від 22 травня 2017 року вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Porsche Cayenne», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 443 870,55 грн.

Враховуючи різницю між загальним розміром завданої матеріальної шкоди та лімітом відповідальності страхової компанії, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 393 870,55 грн.

Окрім того, посилаючись на перенесені душевні страждання завдані неправомірними діями відповідача, отримані дитиною позивача та іншим пасажиром його автомобіля тілесні ушкодження ступінь яких не визначався, просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2018 року позов було задоволено частково.

21 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2018 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2018 року було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, 26 липня 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неправильне встановлення обставин справи, які мають значенні для її вирішення, порушення норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача майнової шкоди скасувати та постановити нове, яким визначити майнову шкоду в розмірі 198 925,10 грн. визнати відшкодованими, а у відшкодуванні решти суми, враховуючи тяжке матеріальне становище апелянта, відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилався на те, що він не був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання та відповідно був позбавлений можливості надати суду докази на підтвердження факту часткового відшкодування позивачу завданих збитків.

Відшкодування шкоди в більшому обсязі, ніж це вже було здійснено апелянтом призведе до значного погіршення матеріального становища його родини, оскільки він є внутрішньо переміщеною особою, має на утриманні неповнолітню дитину, не має власного рухомого або нерухомого майна, та тривалий час перебував без роботи.

Середньомісячний дохід апелянта після відрахування податків становить 4 776,64 грн., а відшкодування позивачу здійснювались за рахунок позичених у сторонніх людей коштів.

03 вересня 2018 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково.

Інші сторони в судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час, і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні сторони та представника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 січня 2017 року о 18 годині ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі с. Святопетрівське м. Боярка в межах Києво-Святошинського району Київської області, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, щоб дати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням, та в результаті зносу здійснив виїзд на полосу зустрічного руху, де відбулось зіткнення з автомобілем марки «Porsche Cayenne», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та водій автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1, водій та пасажири автомобіля Porsche Cayenne», державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - отримали тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких не визначався, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (а.с.14)

Транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1, був застрахований в ПАТ «СК «Скайд» на умовах полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7001884. (а.с.13)

Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №48/1-17 складеного СОД ФОП ОСОБА_3 від 19 січня 2017 року вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Porsche Cayenne», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 677 870,55 грн., ринкова вартість автомобіля становить 677 870,55 грн., а вартість відновлювального ремонту - 772 435,33 грн. (а.с.16-20)

Згідно звіту № 48/1-17/1 про оцінку транспортного засобу від 22 травня 2017 року ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Porsche Cayenne», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 234 000,00 грн. (а.с.30-39)

Згідно витягу з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ на момент ДТП договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ/7001884, укладений з ПАТ «СК «Скайд», був діючий. Однак починаючи з 31 травня 2016 року ПАТ «СК «Скайд» позбавлене права укладати договори страхування. (а.с.13)

Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23 червня 2016 року №1387, ПАТ «Страхова компанія «Скайд» анульовано ліцензії на провадження страхової діяльності.

25 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку. (а.с.48)

Страхове відшкодування позивачу на момент розгляду справи в суді не виплачено.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що винна особа зобов'язана відшкодувати завдану потерпілому шкоду в разі недостатності суми страхового відшкодування у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Отримані позивачем та пасажирами автомобіля «Porsche Cayenne», державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження, фізичне знищення транспортного засобу позивача та погіршення психоемоційного стану є достатніми підставами для стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає лише частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

Згідно ст.1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Так, позивачем заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди відповідачем у розмірі 393 870,55 грн.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Як встановлено ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз'ясненнями п.9 постанови Пленуму ВС «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Частиною 4 ст.1193 ЦК України встановлено, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

В судовому засіданні апелянт та його представник пояснили, що ОСОБА_1 здійснював періодичне погашення існуючої перед позивачем заборгованості шляхом придбання певних запчастин для автомобіля «Porsche Cayenne», державний номерний знак НОМЕР_2, кошти на придбання яких були запозичені. (а.с.130-132)

Вчинення апелянтом дій спрямованих на часткове добровільне відшкодування завданої його діями шкоди (придбання автозапчастин) підтвердив у своєму відзиві і позивач (абз. 2 зворотній бік а.с.197), наголошуючи на невідповідності запропонованих відповідачем запчастин та правомірності його відмови у їх прийнятті та використанні.

Колегія суддів вважає доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу суперечливими та необґрунтованими, з огляду на підтвердження самим позивачем факту купівлі апелянтом певних запчастин для його автомобіля, а також відсутності будь-яких доказів їх невідповідності, некомплектності або низької якості.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо часткового відшкодування апелянтом завданих позивачу збитків знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Разом з тим підстави для звільнення апелянта від відшкодування іншої частини збитків, на думку колегії суддів відсутні. Статус внутрішньо переміщеної особи, наявність малолітньої дитини та відсутність записів у трудовій книжці після вересня 2017 року не свідчать про скрутне матеріальне становище, а лише констатують певні обставини. З огляду на наявні матеріали справи, значні затрати матеріального, психічного та душевного характеру понесені позивачем, колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта в цій частині.

Всі інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що пункту першого статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (справа Гарсіа Руїз проти Іспанії).

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2018 року змінити в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Зменшити розмір відшкодування матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 393 870 (трьохсот дев'яносто трьох тисяч вісімсот сімдесяти) гривень 55 копійок до 200 000 (двохсот тисяч) гривень 00 копійок.

У зв'язку з чим рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат змінити, зменшивши розмір судових витрат, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 4 578 (чотирьох тисяч п'ятсот сімдесяти восьми) гривень 72 копійок до 640 (шістсот сорока) гривень 00 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2018 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль