Справа № 513/928/18
Провадження № 2/513/723/18
Саратський районний суд Одеської області
19 жовтня 2018 року Суддя Саратського районного суду Одеської області Бучацька А.І., розглянувши позовну заяву суддя Саратського районного суду Одеської області Бучацька А.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на майно у порядку спадкування,
В С Т А Н О В И В:
24 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_3 та визнати за ним право власності в порядку спадкування на:
будинок №19 по вулиці Миру села Плахтіївка Саратського району Одеської області та земельну ділянку під будинком;
земельну ділянку площею 4.52 га, яка розташована на території Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області та належала померлій ОСОБА_4 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №846573;
земельну ділянку площею 4.52 га, яка розташована на території Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області та належала померлій ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №846574;
Свої вимоги мотивує тим, що з січня 2006 року він оселився у своїх батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у будинку №19 по вулиці Миру села Плахтіївка Саратського району Одеської області та мешкав з ними без реєстрації.
21 січня 2006 року ОСОБА_4 померла. ОСОБА_3, після смерті своєї дружини ОСОБА_4 прийняв спадщину.
07 лютого 2006 року батько позивача ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповідав все своє майно позивачу. 05 жовтня 2006 року ОСОБА_3 помер.
Позивач, звернувся до Саратської державної нотаріальної контори Одеської області з метою прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено оскільки він вчасно не подав заяву про прийняття спадщини.
Також, позивач просить звільнити його від сплати судового збору .
Зміст позовної заяви не відповідав вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додано доказів, які підтверджують факт виділення земельної ділянки для будівництва спадкодавцеві (рішення сільської ради, договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку, тощо); наявності висновку спеціаліста про технічний стан будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог; належності спірного житлового будинку спадкодавцеві.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається вартістю майна.
Частиною 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюється як витяг з технічної документації.
Згідно положень Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», документом, що містить висновки про вартість майна, є звіт про оцінку майна, строк дії якого становить не більше шести місяців з дати оцінки. Визначення оціночної вартості здійснюється суб'єктами оціночної діяльності, які мають сертифікат суб'єкта оціночної діяльності за напрямом та спеціалізацією, що відповідають об'єкту оцінки.
Однак, заявивши вимоги про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки, позивач не надав документів, що підтверджують вартість нерухомості станом на день подання позову до суду. Отже, неможливо дійти висновку про дійсну ціну позову та про суму необхідного до сплати позивачем судового збору.
Таким чином, позивачу необхідно: надати витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок; звіт про оцінку житлового будинку; зазначити ціну позову, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки та вартості будинку.
Частиною 4 ст.177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
В позовній заяві позивач просить звільнити його від сплати судового збору у звязку з тим, що він є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, а сплата судового збору призведе до його скрутного фінансового положення.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» наголошується, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.
Частини 1,3 ст. 136 ЦПК України передбачає, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті..
В пункті 29 Постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сімї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сімї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Однак, позивачем до позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі (довідка про доходи, про склад сімї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сімї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).
Надане позивачем пенсійне посвідчення не містить необхідних відомостей для вирішення питання щодо звільнення його від сплати судового збору..
У зв'язку з чим, ухвалою Саратського районного суду від 26 вересня 2018 року позивачці було надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.
Відповідно до рекомендованого повідомлення позивачка отримала копію ухвали 05 жовтня 2018 року.
Оскільки у встановлений строк відповідно до ухвали суду позивач не виконав вимоги ст. 175 ЦПК України та недоліки позовної заяви не усунув, тому згідно до ч.3 ст.185 ЦПК України позовну заяву належить вважати неподаною та повернути позивачу.
Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.
Керуючись ст. ст. 185, 177, 258- 261, 353, 354 ЦПК України, суддя
У Х В А Л И В:
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на майно у порядку спадкування - вважати неподаною та повернути позивачу.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом п'ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя А. І. Бучацька