Провадження № 2/127/2521/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Мельника А.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.07.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ВМУЮ у Вінницькій обл. В позові ОСОБА_1 вуказала, що від шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом знею та перебуває на її утриманні. Спільне життя у подружжя не склалось у зв'язку з несумісними характерами, поглядами на життя, кожен з них по різному уявляє сімейні відносини. Спір про поділ майна відсутній. Понад два місці сторони припинили подружні відносини і сумісне проживання, внаслідок чого їхня сім'я фактично розпалась. У зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві просила суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем, зазначила що прізвище бажає змінити на дошлюбне Захаревич. Також вказала, що наразі між сторонами відсутній спір про поділ майна подружжя, після розірвання шлюбу дитина сторін залишиться проживати разом із матір'ю.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу зареєстрованого з позивачем. Також, зазначив, що спір про поділ майна подружжя відсутній. Після розірвання шлюбу, спільна дитина залишиться проживати разом із матір'ю.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 164137 (на 4 а.с.).

Причиною розладу в сімї стали різні характери і погляди на сімейне життя, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Згідно зі ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що сторони наполягали на розлученні, мали стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, таким чином з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з 704,80 грн сплаченого судового збору та 700 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись, ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273, ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 23.07.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1815.

Прізвище позивача ОСОБА_1 змінити на дошлюбне Захаревич.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1404,80 грн (одна тисяча чотириста чотири гривні) 80 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.09.2018 року.

Позивач ОСОБА_1, адреса: м. Вінниця, вул. Д. Майбороди, 9-а/1, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, адреса: м. Вінниця, вул. Замостянська, 9/129, ІПН НОМЕР_2.

Суддя: