печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Остапчук Т.В.,

при секретарі Каранда С.Г.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представники відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗН УА», ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію, поширену ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 року у інформаційно-аналітичному тижневику «Дзеркало тижня. Україна» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 у розділі «Енергоринок» у статті з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1": «мої матеріальні та грошові ресурси розтаскав мій близький друг, з яким ми знайомі з першого класу початкової школи, він же -управляючий моїми справами ОСОБА_7. Фактично він привласнив мою власність».Зобов'язати ОСОБА_6 протягом семи днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію, зазначену вище в резолютивній частині рішення, шляхом направлення до редакції інформаційно-аналітичного тижневика «Дзеркало тижня. Україна» (м. Київ, вул. Московська, будинок 19/1, літера А) повідомлення наступного змісту: «Надана мною в інтерв'ю інформаційно-аналітичному тижневику «Дзеркало тижня. Україна» ІНФОРМАЦІЯ_3 року інформація про те. що мої матеріальні та грошові ресурси розтаскав мій близький друг, з яким ми знайомі з першого класу початкової школи, він же - управляючий моїми справами ОСОБА_7. Фактично він привласнив мою власність ~ є недостовірною», з подальшою публікацією цього повідомлення в найближчому черговому випуску інформаційно-аналітичного тижневика «Дзеркало тижня. Україна» від власного імені та за власні кошти.Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗН УА" (код ЕДРПОУ 35761274) протягом семи днів з дня набрання судовим рішенням законної сили розмістити у найближчому черговому випуску інформаційно-аналітичного тижневика «Дзеркало тижня Україна» спростування інформації у розділі «Енергоринок», а за відсутності наразі розділу з такою назвою - у будь-якому іншому розділі газети, спростування наступного змісту:

«Поширена ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 року у інформаційно-аналітичному

тижневику «Дзеркало тижня. Україна» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 року у розділі

«Енергоринок» у статті з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1" інформація «мої матеріальні та грошові ресурси розтаскав мій близький друг, з яким ми знайомі з першогокласу початкової школи, він же - управляючий моїми справами ОСОБА_7

Фактично він привласнив мою власність» - є недостовірною» та тексту резолютивної частини

ухваленого у цій справі рішення суду. При цьому обсяг спростування інформації не може бути

меншим, ніж половина стандартної сторінки машинописного тексту.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Вказувала на те що поширена інформація стосується позивача, на даний час відсутні будь-які рішення та вироки судів , які встановлювали б факт протиправного позбавлення позивачем права власності ОСОБА_6 інформаця є негативною, порушує честь та гідність позивача .

Представники відповідачів позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення, вказували на те позивачем не було надано примірник друкованого видання інформаційно- аналітичного тижневика «Дзеркало тижня. Україна» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Поширена інформація в інтерв»ю ОСОБА_6 наданого журналісту редакції видання ОСОБА_2 є оціночним судженням.

ОСОБА_2 було залучено співвідповідачем, в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у інформаційно-аналітичному тижневику «Дзеркало тижня. Україна» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 у розділі «Енергоринок» розміщено статтю з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1"

Вказана стаття містить інтерв»ю ОСОБА_6 наданого журналісту редакції видання «Дзеркало тижня.Україна» ОСОБА_2 , яке містить інформацію «Понад те, поки мене тримали в ув'язненні , мої матеріальні та грошові ресурси розтаскав мій близький друг, з яким ми знайомі з першого класу початкової школи, він же -управляючий моїми справами ОСОБА_7. Фактично він привласнив мою власність. Зараз він переховується на Кіпрі».

Відповідно до ч.І ст. З0 ЗУ «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.

Відповідно до ч.2 ст. З0 ЗУ «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

З аналізу статті, в якій міститься оспорювана інформація, вбачається, що відповідач ОСОБА_6 постійно вживає звороти «наскільки я розумію», «на моє переконання», «я цього не виключаю», «швидше за все», «за моєю інформацією», «наскільки мені відомо», «схоже на те», «за моєю підозрою» і т.д.

Відповідно до п.7 Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя , публічної фігури-це особи, які займають державні посади і/чи використовують державний ресурс, а також усі ті , хто відіграє певну роль у громадському житті , чи то в галузі політики, економіки, мистецтва, соціальної сфери, спорту чи будь-якій іншій сфері.

Представник відповідача -ОСОБА_6 вказував , що позивач займав керівні посади на ТОВ «Ділайс» та ТОВ «Колос- Агротехсервіс». ТОВ «Ділайс» широковідомий в Україні як генеральний забудовник та землекористувач Торгово-розважального центру Kyivmall, що наразі будується. Починаючи будівництво даного ТРЦ забудовник набув значного розголосу в суспільстві. Дану обставину не спростовував представник позивача.

Згідно з п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1, при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004р. на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність приватного життя.

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції.

При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Таким чином, щодо позивача, як до публічної фігури, межа допустимої критики е значно ширшою, ніж до окремої пересічної особи.

Оскільки оспорювана інформація стосується позивача, як публічної особи та його професійної діяльності, а тому він повинен бути готовим до неї, оскільки межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою.

Таким чином в судовому засіданні , що позивач просить спростувати уривок інформації окремо з тексту та вбачається, що така інформаціє є власною думкою Відповідача ОСОБА_6 та оцінкою дій позивача.

Відтак, висловлена інформація є оціночним судженням.

Відповідно до ч. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані докази , суд приходить до висновку , що позовні вимоги є безпідставними , не знайшли підтвердження в судовому засіданні, тому позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 297, 299, 277 ЦК України, ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію» та ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-77, 81, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, .

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗН УА», ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва.

Дата складання повного тексту 11.10.2018р.

Суддя Остапчук Т.В.