Провадження № 2-ві/127/34/18
УХВАЛА

25 жовтня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т.П., розглянувши заяву представника відповідачів ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф. в цивільній справі №127/18598/18 за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Вінницябуд», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Органу опіки і піклування Вінницької міської ради, про визнання договорів частково недійсними, визнання договору дарування недійсним, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 127/18598/18 за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Вінницябуд», за участю третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Органу опіки і піклування Вінницької міської ради, про визнання договорів частково недійсними, визнання договору дарування недійсним, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

Представником відповідачів, адвокатом ОСОБА_1 в підготовчому засіданні було заявлено відвід судді Романюк Л.Ф.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області в складі судді Романюк Л.Ф. від 24.10.2018 року відвід визнаний необґрунтованим та зупинено провадження у справі.

Враховуючи постановлення судом ухвали від 24.10.2018 року та положення ч. 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу, такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву про відвід судді по справі № 127/18598/18 передано на розгляд судді Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Враховуючи положення ч. 7, ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про відвід судді, суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов'язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об'єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Таким чином за змістом цих норм слідує, що особа, яка подала заяву про відвід судді повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи.

Як слідує з матеріалів справи, відвід судді Романюк Л.Ф. обґрунтований тим, що вона працювала з представником позивача - адвокатом ОСОБА_7 в Староміському районному судді м.Вінниці з 2003 по 2007 рік та відповідно суддя Медяна Ю.В., яка працювала з вказаним представником в Апеляційному суді Вінницької області, заявила самовідвід.

Суд звертає увагу, що посилання заявника на факт спільної роботи десятирічної давності з представником позивача сам по собі не свідчать про зацікавленість або упередженість судді по справі. Доказів ж щодо заінтересованості судді в розгляді справи, його упередженості або необ'єктивності заявником не надано.

Щодо сумнівів заявника в об'єктивності та неупередженості судді, то суд відмічає, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини при вирішенні справи «Білуха проти України» у п.49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Щодо суб'єктивного критерію, тобто вчинення суддею дій, які б свідчили про прояви упередженості чи безсторонності, заявником доказів не надано.

Щодо об'єктивного критерію, то у пункті 52 вказаного вище рішення Європейського суду з прав людини зазначено , що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58). При цьому значення мають зовнішні прояви.

Суд звертає увагу, що в даному випадку заявник лише констатує факт спільної попередньої роботи представника позивача та судді. Разом з тим, будь-яких ознак зовнішнього прояву, як-то природу та ступінь цих стосунків на сьогоднішній день, не зазначає та відповідно доказів не надає. Самі ж твердження заявника не можуть бути свідченням упередженості судді та обмежувати права інших осіб. Щодо посилання заявника на самовідвід іншого судді, то суд відмічає, що самовідвід - це внутрішнє переконання конкретного судді щодо його неупередженості та безсторонності в конкретній справі та не може свідчити про вказані обставини щодо іншого судді.

З огляду на вищевикладене, заява представника відповідачів ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Романюк Л.Ф., подана в межах розгляду цивільної справи №127/18598/18 за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Вінницябуд», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Органу опіки і піклування Вінницької міської ради, про визнання договорів частково недійсними, визнання договору дарування недійсним, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 36, 40, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідачів ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Романюк Л.Ф., подана в межах розгляду цивільної справи №127/18598/18 за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Вінницябуд», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Органу опіки і піклування Вінницької міської ради, про визнання договорів частково недійсними, визнання договору дарування недійсним, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: