Справа № 449/600/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2018 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

судді Гуняк О.Я.,

за участі секретаря судових засідань Кісіль С.З.

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька. Просив: стягувати з ОСОБА_7 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання батька у розмірі 700 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно; стягувати з ОСОБА_6 на утримання батька аліменти у розмірі 700 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно.

В обґрунтування позову покликаються на те, що є батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_3, батьківських прав щодо яких не позбавлений. Зазначив, що протягом десяти років проживає сам, оскільки розлучений, діти проживають окремо. Звертає увагу суду на те, що єдиним джерелом його доходу є пенсія по віку у розмірі 1763,02 грн., за рахунок якої змушений забезпечувати свої потреби щодо харчування та мінімальні соціально-побутові умови - одяг, засоби гігієни, оплачувати вартість житлово-комунальних послуг в квартирі, придбати ліки та отримувати медичну допомогу від хронічних захворювань, на які страждає.

Крім цього зазначив, що відповідачі не цікавляться станом його здоров'я, потребами, наявністю можливості їх забезпечувати. Донька ОСОБА_7 в судовому порядку встановлює своє зареєстроване місце проживання в квартирі у витратах на утримання якої вона не бере жодної участі, перебуваючи понад десять років за кордоном в Італії. Вважає, що станом на сьогоднішній день двоє його дітей мають можливість виплачувати аліменти, оскільки є працездатними, на їхньому утриманні інші особи не перебувають, житлом забезпеченні, мають джерела постійних доходів. В обґрунтування позову покликається на вимоги ст.ст. 182,202,205 СК України та просить такий задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі з мотивів викладених у ньому, просили такий задовольнити. Позивач пояснив, що він потребує допомоги від дітей, оскільки його пенсія становить 1763грн. на місять, а витрати на житлово-комунальні послуги становлять 200 грн, має ряд хронічних захворювань, які потребують постійного медикаментозного лікування, що становить біля 300 грн. на місяць. Окрім цього, витрати на харчування. Зазначив, що дійсно є власником батьківського будинку, що в с. Боршів, однак не може його продати.

Звертає увагу суду на те, що при визначенні суми аліментів, які просить стягнути із відповідачів орієнтувався на те, що видатки позивача є несистематичні, на мінімальний розмір аліментів та на мінімальний розмір заробітної плати.

Відповідач - ОСОБА_3 позов заперечив, у задоволенні такого просив відмовити. Пояснив, що його батько - ОСОБА_6 01.11.1993 вигнав його із сім'єю з квартири, що за адресою: АДРЕСА_1. Після цього, він проживав в селі та двадцять п'ять років не спілкувався із батьком. Згодом, у нього тяжко захворіла дружина, яку змушений був лікувати в Україні та за кордоном, досі ще не повернув коштів за таке. Не вважає ОСОБА_6 батьком, оскільки він йому повідомив, що зрікається його, як сина, виселив його із квартири та виселяє його сестру. Вважає, що батько не потребує допомоги, оскільки має пенсію, автомобіль, двохкімнатну квартиру та батьківський будинок, що в с. Боршів Перемишлянського району. Окрім цього, торгує на базарі. Звертає увагу суду на те, що стабільного доходу немає, оскільки має тимчасові заробітки, проживає разом із матір'ю, яка також потребує допомоги, сам хворіє хронічними захворюваннями, які потребують постійного лікування.

Представники відповідачів позов заперечили. Пояснили, що відсутні докази того, що позивач потребує допомоги. Відповідач двадцять п'ять років не спілкувався із сином та десять років з донькою.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши в сукупності досліджені докази, вирішую спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_6, 1941 р. народження є батьком ОСОБА_7, 1971 р. н. та ОСОБА_3, 1966р.н.

Згідно довідки про доходи №2157 Золочівського об'єднаного управління ПФУ в Львівській області, ОСОБА_6 отримує пенсію, що становить 1763 грн. на місяць, сума пенсії за період з 01.01.2018р. по 31.07.2018р. складає 12 341,14 грн. (а.с. 94).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст.203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК).

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі, і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку, залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.

Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому суди при постановленні рішень мають зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Суд вважає, що позивач не представив суду доказів того, що його витрати щомісяця перевищують розмір пенсії, яку він отримує, що свідчило б про потребу у матеріальній допомозі, що відповідно до вимог ст.202 СК України покладало б на відповідачів обов'язок утримувати батька та давало суду підстави для задоволення вказаних позовним вимог.

Згідно представлених квитанцій щодо оплати комунальних послуг ОСОБА_6, витрати на такі становлять: 20.17.2017р. - 100грн., 20.06.2017р. - 100грн., 20.09.2017р. - 95.83; 17.03.2018р. - 8.97; 19.04.2018р. - 13.59грн.

Відповідно до представленої медичної картки ОСОБА_6, такий звертався за медичною допомогою 19.04.2018р., 25.04.2018р. 07.05.2018р., 16.07.2018р.. 16.08.2018р. та лікуючим лікарем призначено ряд медикаментів (а.с.92-93). Однак, надана інформаційна довідка щодо вартості медичних препаратів у мережі аптека "Аптека 3І" та "1 соціальна аптека" (а.с.95-96) не дають вичерпної інформації про те, чи позивач ніс витрати по придбанню таких ліків, тому такі не можуть слугувати належними доказами придбання позивачем ліків. Окрім цього, не свідчать про системний характер витрат такого розміру позивачем та відповідно не вказують на потребу у матеріальні допомозі. Більше того, в судовому засіданні позивач ствердив, що витрати на придбання ліків приблизно становлять 300 грн. щомісячно.

Крім цього, встановлено, що позивач користувався субсидією, згідно повідомлення про надання субсидій №005185, ОСОБА_6 призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на неопалювальний період, з травня по вересень 2018року включно щомісячно в сумі 213.62грн. Припинено з 1.08.2018 року за заявою власника/наймача (а.с.99).

16.08.2018р. Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області за №04-2466 повідомило ОСОБА_6, що відповідно до п.6 абз.3,п.7 Положення про порядок призначення житлових субсидій із змінами згідно постанови КМУ від 27.04.2018р. №329, житлова субсидія не призначається, якщо у складі домогосподарства або у складі сімї члена домогосподарства є особи, що перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.

Станом на липень 2018 року розмір отримуваної пенсії позивачем повинен повністю покривати видатки на продукти харчування, непродовольчі товари та набори послуг, що є необхідними для забезпечення нормального функціонування організму людини, і збереження здоров'я, задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості

Однак, позивачем жодним чином не доведено його потребу у матеріальній допомозі, оскільки розмір його пенсії складає величину не меншу від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого у ст. 7 Законів України «Про державний бюджет України на 2018 рік» за відповідні періоди. Так, пенсія позивача складає 1763 грн. 02 коп., прожитковий мінімум ж для такої категорії осіб складав: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень.

Вказане також, підтверджується правовими позиціями Верховного Суду України у постановах по справі у подібних правовідносинах, а саме: №6-3066цс15 від 13.04.2016 року та № 555/664/15-ц від 08.11.2017 року.

Зважаючи на вказане, відсутність у позивача потреби у матеріальній допомозі, наявність у нього достатніх власних доходів, відсутність істотних витрат, що свідчили б про необхідність матеріальної допомоги, відсутність доходів у відповідачів, оскільки ОСОБА_3 не працює, ОСОБА_7 перебуває за кордоном, однак відсутні відомості щодо отримання такою будь-якого доходу, у задоволенні позову слід відмовити

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач: ОСОБА_6, АДРЕСА_1;РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_7, АДРЕСА_1, паспорт - НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_3, АДРЕСА_2,паспорт - НОМЕР_3

19 вересня 2018 року складено повне судове рішення.,

Суддя О. Я. Гуняк