Справа № 209/2692/18
Провадження № 2/209/1353/18
"17" жовтня 2018 р. м. Камянське
Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Решетник Т.О.,
за участю секретаря Шаповал А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Камянське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
В серпні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Дніпровського райвиконкому м. Дніпродзержинська № 170 від 25.04.1988 року сім'ї у складі її ОСОБА_1, доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, її сина ОСОБА_2, 1981р.н., була надана квартира за адресою: м. Дніпродзержинськ (м.Кам'янське) АДРЕСА_1. Зазначена квартира двокімнатна, загальна площа 56,4 м кв., житлова площа 33.2 м кв. Квартиронаймачем є вона, ОСОБА_1 В квартиру за адресою: м. Дніпродзержинськ (м.Кам'янське), АДРЕСА_2 вони вселились після отримання ордеру на квартиру в 1988 році. В 1994 році народилась її онука ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2, в 1997 році народився онук ОСОБА_5, 19.01.1997р.н. Після народження діти були зареєстровані за адресою: м. Дніпродзержинськ (м.Кам'янське), АДРЕСА_3. Наприкінці березня 2008 року ОСОБА_2 без пояснення причин залишив їх спільне місце проживання за адресою: м. Дніпродзержинськ (м.Кам'янське), АДРЕСА_3. При цьому він забрав всі свої речі. В цього часу відповідач не повертався проживати в зазначену квартиру, хоча доступ до квартири мав. В перші роки його добровільного непроживання в квартирі вона та члени сім'ї періодично випадково бачили відповідача на вулицях міста, та неодноразово просили ОСОБА_2 знятись з реєстрації в нашій квартирі, але він ніяк не реагував на прохання. Факт непроживання відповідача за адресою: АДРЕСА_4 підтверджується актом КП КМР «УКОЖФ» від 01.08.2018 року про непроживання. Ні вона, ні члени її сім'ї ніколи не перешкоджали відповідачу у користуванні квартирою за місцем його реєстрації, що підтверджується довідками Дніпровського відділення поліції Кам'янського відділу ГУНП МВС України у Дніпропетровській області від 10.08.2018 року № 46.2/12- 9379, КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» від 13.08.2018 року № 1563/4, згідно яких ОСОБА_2 не звертався до цих організацій з заявами про перешкоджання йому у проживанні у квартирі за адресою: АДРЕСА_5 на період 2017-2018 років. Відповідач не опікується квартирою за адресою АДРЕСА_6. Санітарно-гігієнічний стан квартири на протязі всього часу користування нею підтримує тільки вона та члени її сім'ї, які постійно проживають в ній, а саме, роблять необхідний ремонт, замінюючи комунікації, підтримуючи їх в належному стані, як того вимагають від них обов'язки квартиронаймачів. А також сплачують за комунальні послуги. Відповідач не проживає в квартирі за адресою: м. Кам'янське (м.Дніпродзержинськ), АДРЕСА_3, понад десять років без поважних причин. На теперішній час вона, будучі пенсіонером за віком, не має матеріальної можливості сплачувати комунальні послуги за особу, яка не проживає у квартирі і не цікавиться нею.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить: визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом у квартирі за адресою: АДРЕСА_7.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі; не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надавала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог та ухвалення заочного рішення.
Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог та ухвалення заочного рішення.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.09.2018 року постановлено провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 мешкає у квартирі за адресою: АДРЕСА_8. Дана квартира була отримана ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на підставі ордеру на житлове приміщення № 503 від 03.05.1988 року, виданого виконавчим комітетом Дніпровської ради народних депутатів (а.с.13), після чого вони були зареєстровані за вказаною адресою. Згідно особистого рахунку квартири за адресою: АДРЕСА_9, зазначена квартира двокімнатна, загальна площа 56,4 м кв., житлова площа 33.2 м кв. Квартиронаймачем є ОСОБА_1, В зазначеній квартирі після свого народження також були зареєстровані у 1994 році - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в 1997 році - ОСОБА_5, 19.01.1997р.н., що підтверджується копією особового рахунку (а.с.14).
Згідно змісту позову, наприкінці березня 2008 року ОСОБА_2 без пояснення причин залишив їх спільне місце проживання за адресою: м. Дніпродзержинськ (м.Кам'янське), АДРЕСА_3. При цьому він забрав всі свої речі. В цього часу відповідач не повертався проживати в зазначену квартиру, хоча доступ до квартири мав.
Факт непроживання відповідача за адресою: АДРЕСА_10 підтверджується актом КП КМР «УКОЖФ» від 01.08.2018 року про непроживання (а.с.15). Ні позивач, ні члени її сім'ї ніколи не перешкоджали відповідачу у користуванні квартирою за місцем його реєстрації, що підтверджується довідками Дніпровського відділення поліції Кам'янського відділу ГУНП МВС України у Дніпропетровській області від 10.08.2018 року № 46.2/12- 9379, КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» від 13.08.2018 року № 1563/4, згідно яких ОСОБА_2 не звертався до цих організацій з заявами про перешкоджання йому у проживанні у квартирі за адресою АДРЕСА_5 на період 2017-2018 років (а.с.16, 17).
Згідно змісту позову, відповідач не опікується квартирою за адресою: АДРЕСА_6, не приймає участі у підтриманні квартири в належному для проживанні стані, не сплачує за комунальні послуги.
Відповідно до ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою площею (квартирою), є достатньою підставою для зняття його з реєстрації місця проживання в такому жилому приміщенні в порядку ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.
У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування якої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України).
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2 дійсно відсутній в квартирі за адресою: м. Камянське. АДРЕСА_11, понад шість місяців без поважних причин. Відсутність у відповідача інтересу до спірної квартири, як до приміщення, що потрібне йому для проживання, відсутність фактів створення відповідачу з боку позивача перешкод у проживанні в цій квартирі, достовірно встановлені судом.
Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-89, 223, 258-265, 272, 280-283 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду, яка відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 17.10.2018 року.
Суддя Т.О. Решетник