Справа № 132/2873/18
Провадження № 2/132/841/18
РІШЕННЯ

Іменем України

18.10.2018 м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Гуцола М.П.

при секретарі Олійник Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2018 р. до місцевого суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2, де просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1, розташованого по АДРЕСА_1, в якому зареєстрований ОСОБА_2, який за вказаною адресу з 2016 року не проживає, а тому втратив право на користування спірним будинком.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Позивачка ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1,що розташований по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.05.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Майбородою Г.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 1716.

Згідно з довідкою Уладівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 860 від 01.08.2018 року у будинку зареєстровані:, позивачка, її донька ОСОБА_4, її син ОСОБА_5 та її колишній чоловік ОСОБА_2

Рішенням Калинівського районного суду № 132/819/18 від 08.05.2018 року позивачка розірвала шлюб з відповідачем.

На даний час позивачці не відоме місцезнаходження відповідача, оскільки з 2016 року вони разом не проживають та не спілкуються.

Відповідно до акту обстеження житлових умов № 861 від 01.08.2018 року, складеного комісією у складі сільського голови ОСОБА_6, депутата сільської ради ОСОБА_7, секретаря виконкому сільської ради ОСОБА_8, сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_10, відповідач фактично не проживає в будинку позивачки з листопада 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Також права власника житлового приміщення визначені ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР.

Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_2 з 2016 року не проживає в будинку за АДРЕСА_1, що розташований по АДРЕСА_1 суд вважає, що останній втратив право на користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких підстав, заявлення вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, є належним способом захисту прав позивача, а тому вона підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на законі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156ЖКУкраїни,ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 206, 211, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за місцем реєстрації, а саме будинком АДРЕСА_1, що розташований по АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його постановлення до апеляційного суду Вінницької області шляхом її направлення через Калинівський районний суд Вінницької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Гуцол М.П.