Справа № 462/5303/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Грицак Е.В.,

справа №466/5303/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у залі суду в порядку спрощено позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування жилим приміщенням,-

за участю позивача ОСОБА_2,

у с т а н о в и в :

28.08.2018 року ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, в якій просить суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на проживання та користування житловим приміщенням за адресою:АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_3, яка є неповнолітньою, як єдина спадкоємниця ІНФОРМАЦІЯ_4 отримала у спадок квартиру АДРЕСА_2. У даній квартирі до моменту набуття права власності на дане майно був зареєстрований відповідач, ОСОБА_4 Оскільки відповідач не є власником квартири, не проживає у ній, не отримує кореспонденцію, не оплачує житлово-комунальні послуги, то за таких обставин звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою від 22.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2, яка є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_3, позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на мотиви викладені в позові та просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання призначене на 26.11.2018 не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання, у тому числі через оголошення на сайті судової влади, причини не прибуття суду не повідомив, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, а тому за згодою представника позивача, на підставі ст.280, 281 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи.

Заслухавши думку позивача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із такого.

Суд встановив, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.02.2018, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50819643 від 06.02.2018, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №113055387 від 06.02.2018, копії даних документів долучені до матеріалів справи /а.с.26,27,28/.

Зазначена квартира успадкована ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, що стверджується свідоцтвом про смерть, копія якого міститься в матеріалах справи /а.с.18/.

З наданої суду довідки ЛКП «Рясне 402» від 20.08.2018р. №4283 вбачається, що у квартирі АДРЕСА_2, загальною площею 51,60 кв.м. зареєстрований відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.н. як піднаймач /а.с.7/.

Згідно акту ЛКП «Рясне 402» від 15.08.2018, який долученого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.н. зареєстрований за адресою АДРЕСА_3, та у квартирі не проживає, що підтверджують сусіди: ОСОБА_6 з НОМЕР_2 та ОСОБА_7 з НОМЕР_3 /а.с.6/.

Позивач також надала суду докази про те, що нею вживалися заходи досудового врегулювання спору, а саме нею скеровувалися листи відповідачу про добровільне зняття з реєстрації /а.с.8-11/.

Отже, позивачем надано суду достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач протягом тривалого часу, а саме більше одного року, не проживає у квартирі АДРЕСА_2

Приписами ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Згідно ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 9 ч.4 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. При цьому, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач ОСОБА_4 не є власником та не проживає за адресою: АДРЕСА_2, не надає коштів на утримання даної квартири, а тому в силу формальної реєстрації відповідача у квартирі, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 відповідач порушує право ОСОБА_3 на володіння, користування та розпорядження належним йому майном, а тому суд приходить до висновку що слід визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

На підставі наведеного, відповідно до ст. 319, 321,383,391,405 ЦК України ст.4,150 ЖК УРСР, керуючись ст. 59, 89, 263, 264, 265, 273, 281-284, 288, 289, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.н. таким, що втратив право на проживання та користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7.н., ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.н., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м.Львова, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складений 26.11.2018.

Суддя П. С. Невойт