ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Дніпро до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи за позовом ПАТ ОСОБА_3 Дніпро до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви про компенсацію судових витрат.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог заяви, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали місцевого суду та постановлення нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено, що ПАТ ОСОБА_3 Дніпро у жовтні 2018 року звернулось до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1, в якому просило в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №201207-USD від 20.12.2007 року, яка становить 846345,60 грн., звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме на паркувальне місце поз. 42 у приміщенні №56 першої черги житлового комплексу «Амфітеатр» містобудівного ансамблю «Крутогірний» по вул. Дзержинського (ОСОБА_5), буд. 35г у м. Дніпрі та паркувальне місце поз. 41 у приміщенні №56 першої черги житлового комплексу «Амфітеатр» містобудівного ансамблю «Крутогірний» по вул. Дзержинського (ОСОБА_5), буд. 35т у м. Дніпрі шляхом визнання права власності на нього за ПАТ ОСОБА_3 Дніпро; в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №090807- USD від 09.08.2007 року, яка становить 744785,76 грн., звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме паркувальне місце поз. 134 підвального приміщення №214 житлового будинку літ. А-28, розташоване по вул. Дзержинського (ОСОБА_5), буд. 35б, корп. 2, приміщення 214, у м. Дніпрі та паркувальне місце поз. 12 підвального приміщення №106 житлового будинку літ. А-28, розташоване по вул. Дзержинського (ОСОБА_5), буд. 35б, корп. 2, приміщення 106, у м. Дніпрі шляхом визнання права власності на нього за ПАТ ОСОБА_3 Дніпро; стягнути з відповідачів судові витрати (а.с. 3-7).

20 жовтня 2016 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до розгляду на 14 листопада 2016 року (а.с. 2).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2018 року за заявою позивача справу за позовом ПАТ ОСОБА_3 Дніпро до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності залишено без розгляду (а.с. 175, 177). Вказана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили.

02 жовтня 2018 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою, в якій просив стягнути з ПАТ ОСОБА_3 Дніпро на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. компенсації здійснених останнім судових витрат, повязаних з розглядом справи внаслідок необгрунтованих дій позивача, мотивуючи її тим, що у звязку зі зверненням ПАТ ОСОБА_3 Дніпро до суду з позовом до ОСОБА_1П, останній був змушений укласти договір про надання правової допомоги з адвокатом, вартість робіт якого становила 5000,00 грн. (а.с. 184-185).

На підтвердження доводів вказаної вище заяви, представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 надано копію договору про надання правової допомоги від 21.12.2017 року, ордер серії ДП №720 від 15.01.2018 року, а також оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру №8 від 15.01.2018 року на суму 5000,00 грн. (а.с. 118-119, 120, 143).

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у звязку із розглядом справи.

Згідно ч. 2 вказаної вище статті у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частиною 5 статті 135 ЦПК України визначено, що сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно п.п. 1-3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи повязані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду відповідні докази: договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 3 п. 8 ст. 178 ЦПК України при наданні відзиву на позов відповідач повинен надати суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи.

У відзиві на позов, який був поданий представником ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_2 23 березня 2018 року, наявний попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести в звязку із розглядом справи (а.с. 132-134).

У вказаному вище розрахунку зазначено, що адвокат ОСОБА_2 отримав гонорар в розмірі 5000,00 грн. за юридичну консультацію, ознайомлення з матеріалами справи, визначення судової практики, підготовку відзиву, представництво інтересів в суді. Однак даний розрахунок не містить зазначення тривалості кожної з наданих послуг, вартості однієї години таких послуг та підрахунку вартості виконаних перелічених робіт з урахуванням витраченого на це часу (а.с. 134).

Заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про компенсацію здійснених судових витрат також не містить грунтовного розрахунку витрат, в звязку з фактично здійсненими послугами з надання правової допомоги (а.с. 184-185).

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги непредставлення заявником розрахунку та належного обґрунтування витраченого адвокатом часу на виконання відповідних робіт (надання послуг), - колегія приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви з наведених вище підстав.

Крім того, враховуючи положення ч.ч. 5, 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України, недоведеним є твердження апелянта, що позовну заяву залишено без розгляду саме у зв»язку з необґрунтованими діями позивача, а не з інших підстав, що не залежать від його дій чи бездіяльності.

Колегія приймає до уваги, що позивачем було подано вмотивовану позовну заяву; в діях позивача ознак зловживання процесуальними правами не встановлено.

Доводи апелянта про те, що позивачем при подачі позову не було враховано правові позиції суду касаційної інстанції не свідчать про необґрунтованість процесуальних дій позивача чи про зловживання ним своїми процесуальними правами.

Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат, однак безпідставно розглянув вказану заяву в порядку письмового провадження, що суперечить положенням ч. 6 ст. 142 ЦПК України, якою не передбачено розгляд питання про розподіл судових витрат без повідомлення учасників справи.

На викладене місцевий суд уваги не звернув, тому оскаржувана ухвали підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2018 року скасувати.

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про компенсацію здійснених судових витрат відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді