Справа № 333/6579/17
Провадження № 2-з/333/60/18
УХВАЛА

19 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Холода Р.С., за участю секретаря судового засідання Єрохіної А.Б., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Талалихіна, буд. 20А, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 до ОСОБА_4, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

19.09.2018 року представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 до суду подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2; накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, які належать ОСОБА_4 і знаходяться у неї або в інших осіб в межах суми позовних вимог; накладення арешту на все рухоме, нерухоме майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_4 шляхом заборони відчуження належного їй рухомого та нерухомого майна, в межах суми позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову.

Представник відповідача заперечувала проти клопотання представника позивача, так як вважає, що на даний момент не підтверджено того, що її довіритель отримувала у борг зазначену суму коштів, тому відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як розяснено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ціна позову зазначена 854 753 грн., майно на яке позивач просить накласти арешт квартира за адресою: АДРЕСА_2 не підтверджено вартісною оцінкою для можливості суду зясувати питання співмірності забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, а представник позивача послався лише на вартість нерухомого майна, вказану у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 10.06.2004 р.

Представник позивача просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, які належать ОСОБА_4 і знаходяться у неї або в інших осіб в межах суми позовних вимог; накладення арешту на все рухоме, нерухоме майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_4 шляхом заборони відчуження належного їй рухомого та нерухомого майна, в межах суми позовних вимог, проте зазначене майно не конкретизоване та не надано відповідних підтверджуючих документів.

Згідно п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У заяві представника відповідача ОСОБА_1 вказані пропозиції та зазначення ціни позову відсутні.

На підставі ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Талалихіна, буд. 20А, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 до ОСОБА_4, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення боргу за договором позики - повернути заявнику.

Розяснити позивачу та його представнику, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод