Провадження №2/523/900/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" жовтня 2018 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Четвертої Одеської державної нотаріальної контори про скасування постанови державного нотаріуса, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, Четвертої Одеської державної нотаріальної контори про скасування постанови державного нотаріуса, про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що в 1993 р. позивачка ОСОБА_1, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 і його онукою ОСОБА_2 приватизували однокімнатну квартиру, №75 в будинку № 3 по вул. Махачкалінській у м. Одесі житловою площею 17,4 кв.м., загальною площею 33.5 кв.м. в рівних частках, тобто кожний по 1/3 частині. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 18,08.1993р. Управлінням Житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 належить на правах приватної, спільної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2.

24.05.1994р. квартира АДРЕСА_2 була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 в ОМБТІ під №: 263 стор, 100 кн. 72 пр.

Позивачка ОСОБА_1, а також відповідачка ОСОБА_2 зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1. В той же час, позивачка стверджує, що відповідачка в квартирі ніколи не проживала, а лише була зареєстрована в квартирі.

Даний факт підтверджується актом за підписом сусідів, завіреним начальником Дільниці № 5 КП "ЖКС 'Північний.

12.03.2015 р. чоловік позивачки ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_3.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3

В передбачений ст. 1270 ЦК України строк позивачка прийняла спадщину, подавши до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори заяву про прийнятті спадщини.

Однак державний нотаріус Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 сповістила позивачку, що посвідчено заповіт від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2 на 1/3 частину вищезазначеної квартири. В звязку з чим, нотаріусом позивачці видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало ОСОБА_3

В постанові нотаріус посилається на те, що згідно довідки ф. 1 про склад родини та реєстрації, виданої КП "Північний" 25.08.2015 р. постійним місцем мешкання ОСОБА_2 з 1990 р. є квартира за вищезазначеною адресою сумісно зі спадкодавцем ОСОБА_3. Таким чином вважає нотаріус, що ОСОБА_2 спадщину прийняла фактично, дана обставина абсолютно не відповідає дійсності.

Окрім того, нотаріус у постанові посилається на те, що позивачка, як непрацездатна за віком особа, має право на обов'язкову частку у спадщині. Але розрахунок розміру обов'язкової частки та видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом неможлива у зв'язку з тим, що неможливо встановити коло спадкоємців. Окрім того, відсутні документи органів РАГСу, що підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем.

Позивачка вважає, що вищевказана постанова державного нотаріуса незаконна, оскільки прийнята передчасно.

Так родинні відносини зі спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу ІІІ-БК № 474121, виданим відділом ЗАГС Жовтневого РВК м. Києва, актовий запис № 367.

Крім того на момент смерті спадкодавця позивачка постійно проживала з померлим, доглядала за ним, оскільки він хворів.

У спадкодавця ОСОБА_3 була одна донька (мати ОСОБА_2Г.) ОСОБА_5, яка 08.05.2000 р. померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть ТЖД № 218983, виданим Відділом РАГС Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради. Інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_3 немає.

На підставі викладеного, позивачка просить:

1.Скасувати постанову державного нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 22.03.2017 року №1625/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі мені, ОСОБА_1 свідоцтв про право на спадщину за законом;

2.Визнати за ОСОБА_1 право власності на обов'язкову частку у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 12 березня 2015 р., а саме: на 1/6 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_2 загальною площею 33,5 кв.м, житловою площею 17.4 кв.м.

В процесі розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснив, що позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку.

Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся за місцем реєстрації, проте за вищевказаною адресою судові повістки не отримує, у звязку з чим, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи.

Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.08.1993р. Управлінням Житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 належить на правах приватної, спільної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2. (а.с. 13)

24.05.1994р. квартира АДРЕСА_2 була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 в ОМБТІ під №: 263 стор, 100 кн. 72 пр..

В той же час, у свідоцтві про право власності на житло, виданого 18.08.1993р. Управлінням Житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів не визначено частки у праві спільної часткової власності на дану квартиру.

ОСОБА_3 помер 12.03.2015р., актовий запис № 2843 від 12.03.2015р., зареєстрований Відділом РАЦС у м. Одесі РС ОМУЮ. (а.с. 12)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_3.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який був зареєстрований відділом ЗАГС Жовтневого РІК, актовий запис № 367 від 01.10.1982р.. (а.с. 11)

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом.

Судом також встановлено, що у ОСОБА_3 була дочка ОСОБА_5, яка померла 08 травня 2000 року, актовий запис № 4691, зареєстрований відділом РАГС Жовтневої рай адміністрації. (а.с. 15)

ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 44-зворот)

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 є спадкоємцем за правом представлення.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 своєчасно звернулась до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 (а.с. 39)

Згідно довідки про склад сімї від 25.08.2015р. у квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 (онука), а також ОСОБА_6 (правнучка), ОСОБА_7 (правнук). (а.с. 40 зворот)

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважаються такими, що прийняли спадщину.

Суд також вважає, що твердження позивачки про те, що ОСОБА_2 не проживала в квартирі, а тому не прийняла спадщину не можливо прийняти до уваги, оскільки ОСОБА_2 є співвласником квартири, а тому самостійно вирішує питання щодо часу проживання в квартирі.

В матеріалах спадкової справи також перебуває копія заповіту від 19.04.2010р., який був посвідчений державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 у реєстрі № 4-446, згідно ОСОБА_3 заповів належну йому частину квартири квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_2. (а.с. 43)

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_3.

Отже у разі спадкування за законом, спадкоємцями у рівних частках були ОСОБА_1, а також ОСОБА_2, тобто по 1/6 частки кожна.

Враховуючи вимоги, ч. 1 ст. 1241 ЦК України ОСОБА_1, як непрацездатна вдова має право на половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), тобто на 1/12 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2.

Судом також встановлено, що постановою державного нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 22.03.2017 року №1625/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтв про право на спадщину за законом.

Суд вважає, що відсутні підстави для скасування вищевказаної постанови, оскільки дійсно у нотаріуса не були всі наявні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі викладеного, суд вважає, необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_2 загальною площею 33,5 кв.м, житловою площею 17.4 кв.м., як на обов'язкову частку у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 12 березня 2015 р.

Керуючись ст.ст. 1218-1220,1223, 1241,1261,1268 ЦК України, ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268,274-279,280-281 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Четвертої Одеської державної нотаріальної контори про скасування постанови державного нотаріуса, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

2. Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн НОМЕР_1) право власності на 1/12 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_2 загальною площею 33,5 кв.м, житловою площею 17.4 кв.м., як на обов'язкову частку у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 12 березня 2015 р..

3. Позовні вимоги ОСОБА_9 про скасування постанови державного нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 22.03.2017 року №1625/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано в 30 -ти денний строк з дня отримання його копії.

Суддя:

Повний текст рішення складено та підписано 17.10.2018р.