Справа № 474/475/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.18року

Врадіївський районний суд Миколаївської області ОСОБА_1, при секретарі Багрін Н. А., розглянувши заяву про самовідвід судді Фасій В.В. по цивільній справі за позовною заявою приватного підприємства «Виробничо комерційне підприємство «Каро» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної знищенням майбутнього врожаю 2018 року в сумі 323 852,07 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Автоматизованою системою документообігу мені розподілена для розгляду цивільна справа за позовною заявою приватного підприємства «Виробничо комерційне підприємство «Каро» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної знищенням майбутнього врожаю 2018 року в сумі 323 852,07 грн..

В ході розгляду якої позивачем також було подано до суду, 05.07.2018р., заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все належне відповідачам нерухоме і рухоме майно, грошові кошти, яка після скасування ВС України ухвали суду про повернення заявнику, передана для продовження розгляду судді Фасій В.В.

В судове засідання 26.12.2018р. сторони, будучи належним чином повідомлені про час тамісце розгляду справи, не з'явилися.

26.12.2018р. суддею Фасій В.В., на підставі п.5 ч.1 ст. 36, ч.1 ст. 39 КПК України, до початку підготовчого судового засідання, для виключення сумнівів в обєктивності та неупередженості судді, запобігання у подальшому нарікань на необєктивність та упередженість головуючого, а також звинувачень у заінтересованості у результаті розгляду справи, заявляю самовідвід, оскільки вважаю, що відповідач ОСОБА_2 під час слухань інших цивільних та кримінальних справ Врадіївським районним судом у складі головуючого судді Фасій В.В., штучно створює конфлікту ситуацію та є учасником штучно створеного конфлікту ОСОБА_4, ОСОБА_5, про що можна зробити висновки проаналізувавши заяви про відводи та самовідводи суддів Врадіївського районного суду у справах, де ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 були позивачами, відповідачами, третіми особами чи скаржниками, прийняті рішення по результатам їх розгляду та докази на обґрунтування заявлених ними відводів, публікації відповідач сумісно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 в інтернет виданнях та друкованих засобах масової інформації, про що останні неодноразово заявляли в судових засіданнях та посилалися в заявах про відводи, онлайн трансляції судових засідань на інтернет порталі «ютуб», звернення до правоохоронних органів, тощо.

Так, у справі за позовом ОСОБА_2 до ПП «Редакція газети «Вісник Врадіївщини», Врадіївської філії ГО «Всеукраїнське обєднання учасників бойових дій» про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди (474/990/17), в якій остання намагалася спростувати статтю опубліковану щодо неї, в якій також обєктами критики виступали заявник ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Після оголошення головуючим про закінчення допиту ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як свідків, вони, незважаючи на зауваження головуючого Фасій В.В., у присутності інших учасників процесу та вільних слухачів, а також осіб які переглядали онлайн - трансляцію судового засідання на інтернет-порталі «ютуб» у січні 2018 року, почали на підвищених тонах викрикувати, що суддя упереджений, має до них неприязні відносини, висували звинувачення у порушенні корупційного законодавства, незаконному використанні службового авто, та посилалися на статтю опубліковану ними щодо судді в «Миколаївській правді». Після закриття судового засідання, з позивачем продовжували викрикувати гасла «ганьдьба, корупціонери».

Мало місце і звернення судді Фасій В.В. в межах цього ж провадження з повідомлення про тиск на суддю до Вищої ради правосуддя, генеральної прокуратури України, яке було перенаправлено для розслідування до місцевого відділу поліції, та за станом на сьогодні про результати розслідування, прийняте рішення повідомлення не надійшло.

Рішенням суду у цій справі позов було задоволено частково на її користь, за результатами перегляду якого в апеляційній інстанції, за апеляційною скаргою відповідача, у задоволенні цього позову було повністю відмовлено.

В опублікуваній статті в «Миколаївській правді» щодо судді Фасій В.В., на яку посилався ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у справі №474/990/17, як на таку що написана ними, вони ж звинувачували суддю у втручанні в роботу інших суддів цього суду, корупційних схемах, неправомірному використанні нерухомості належній іншій особі, незаконному засудженні ОСОБА_4, за злочин проти здоровя особи ОСОБА_6, до складу суду який виносив вирок у справі суддя Фасій В.В. не входив та за результатами перегляду його в апеляційній та касаційних інстанціях, було залишено без змін.

Обвинувачення цих осіб щодо судді почали висуватися, під час перебування в провадженні суддів Сокол Ф. Г., а потім і ОСОБА_1 цивільної справи №474/1024/14 про поділ майна подружжя (осіб, які спільно проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу), - ОСОБА_5 та ОСОБА_7, у якій ОСОБА_4 був присутній як вільний слухач та викрикував ці ж гасла, разом з ОСОБА_5 звинуватили головуючого суддю Сокол Ф. Г., в тому, що директор підприємства «Каро» ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_8 повідомив його про те, що рішення суду буде не на його користь, оскільки голова суду ОСОБА_1 зробить все, що він попросить, а суддя Сокол Ф.Г., в свою чергу, виконає прохання голови суду. Вони ж звинувачували суддів Сокол Ф.Г., Фасій В.В. у вчиненні кримінальних правопорушень, винесенні завідомо неправосудних рішень, отримання неправомірної вигоди, а також участі в корупційних схемах та передачі головою суду ОСОБА_1 хабарів судді Сокол Ф. Г. З метою усунення будь - яких сумнівів в учасників судового розгляду та сторонніх спостерігачів у обєктивності та неупередженості судді, в тому числі щодо можливого суб'єктивного ставлення до ОСОБА_5, оскільки останній штучно створює конфлікту ситуацію висуваючи ці звинувачення суддею Сокол Ф. Г. було задоволено повторно заявлений відвід.

Після опублікування статті в «Миколаївській правді» щодо судді Фасій В.В., на яку посилався ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у справі №474/990/17, як на таку що написана ними, відповідачем у даній справі №474/475/18 ОСОБА_2 було заявлено відвід судді Фасій В.В., повністю обґрунтований звинуваченнями викладеними у цій статті, в якому крім того вона посилалася на ставлення судді до неї, як політичного конкурента, некомпетентності судді, можливої домовленості судді з позивачем по справі (підприємством «Каро») про прийняття рішення на його користь, за результатами розгляду якого іншим суддею цього ж суду, у задоволенні відводу було відмовлено, як такого, що обгрунтований виключно посиланням на суб'єктивні судження та припущення останньої, а в основу відводу не покладеного жодної обставини об'єктивність існування якої підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Після судового засідання в цій же справі, відповідач ОСОБА_2 С,М, зазначила, що розуміє, що заявленням відводу судді нажила собі ще одного ворога в особі судді Фасій В.В.

Ухвалою судді Фасій В.В. у цій же справі №474/475/18 було відмовлено в забезпеченні позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка за результатами перегляду її судом апеляційної інстанції була залишена в силі. Однак постановою Верховного суду від 05.12.2018р. ухвали обох судів скасовано, а справу направлено до суду І інстанції для продовження розгляду, яка передана на розгляд судді Фасій В.В.

Під час розгляду скарг за заявою ОСОБА_4 на постанови слідчого про закриття кримінального провадження (474/330/17 та №474/489/17), останній знову заявив відвід слідчому судді Фасій В.В., мотивуючи його тим, що у судді могло сформуватися упереджене, неприязне ставлення до нього, оскільки він був автором статті опублікованої в інтернет виданні "Миколаївська правда", а ухвалене суддею рішення на користь позивача у цивільній справі № №474/1135/15 за позовною заявою ОСОБА_5 про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, у якій він, скаржник, був залучений третьою особою, не може свідчити про неупередженість судді, оскільки його було ухвалено у 2016 році, до виходу статті щодо судді Фасій В.В., автором якої він був.

Після розгляду цих же скарг ОСОБА_4 повідомляв про наявність у нього компромату щодо судді Фасій В.В., по якому він поки що немає бажання звертатися до правоохоронних органів, та що з повідомлення ОСОБА_2 знає про намір судді позбавити його волі. Попереджела ОСОБА_2 і суддю Фасій В.В. про збір компрометуючої інформації щодо нього, без посилання на осіб які цим займаються, та що її не можуть знайти.

А вже 06.11.2018р. ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів з заявою про внесення до ЄРДР відомостей щодо доходів судді Фасій В.В., які на його думку не відповідають поданої е-декларації.

Рішенням судді Фасій В.В. також був встановлений факт проживання жінки та чоловіка однією сім'єю, без реєстрації шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, яке набрало законної сили, учасниками оскаржено не було. Це ж рішення стало основним доказом у вищевказаній справі №474/1024/14ц про поділ майна подружжя між ними, в якій ОСОБА_5 і було заявлено відвід мотивований звинуваченнями судді Фасій В.В. у передачі хабара, корупційних схемах.

При цьому, під час відмови в задоволенні відводів, судді посилалися на те, що заявниками не надано жодних доказів, які б підтверджували упередженість та необ'єктивність судді, прийняття ним неправосудних рішень, чи об'єктивних підстав про це стверджувати, як і не встановлено жодних фактів неприязних відносин зі сторони судді Фасій В.В. до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, а лише встановлено наявність таких відносин у названих осіб до судді, що має наслідком створення ними ж штучного конфлікту.

Всі ці їх звинувачення не є підставою для задоволення заяв про відвід, оскільки свідчать лише про штучне створення конфліктної ситуації між ними та суддею, учасником якого також являється ОСОБА_2, з метою тиску на суд, формування викривленої думки у громадян щодо судової системи, що узгоджується з рішеннями суду за результатами розгляду їх неодноразових відводів..

Слід зазначити і те, що протягом останніх двох років ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 були учасниками 40 проваджень різної категорії, по Врадіївському районному суду, в рамках яких судові рішення щодо них приймалися обєктивно, неупереджено, та законно, під час всебічного та повного судового розгляду, деякі з них були предметом перегляду судів вищих інстанцій, рішеннями яких таких порушень з боку судді Фасій В.В., чи неприязних відносин з його ж сторони до названих осіб встановлено не було, окремі ухвали не виносилися. Не знайшли свого підтвердження і доводи про вчинення суддею корупційних діянь.

При цьому штучно створений конфлікт ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_2, вважаю діючим до надходження повідомлення від цих же осіб про його вичерпання.

Також пояснюю, що у судді Фасій В.В. неприязних чи будь яких інших негативних відносин до названих осіб не має, оскільки відповідно до практики Європейського суду з прав людини, приймаючи рішення бути суддею, політичним діячем, особа повинна розуміти, що, межа допустимої критики судді, політичного діяча є значно ширшою, ніж пересічної особи. Публічні фігури неминуче відкриваються для прискіпливого аналізу їхніх слів і вчинків.

Відповідно до пунктів 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Частиною 1 ст. 39 ЦПК України встановлено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Водночас, п. 2 ч. 7 ст. 56 Закону «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя зобов'язаний дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Статтею 58 цього ж Закону визначено, що питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується зїздом суддів України за пропозицією ОСОБА_9 суддів України.

У відповідності до ст.ст. 5 та 6 Кодексу суддівської етики (далі - Кодекс), незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невідємною складовою справедливого суду.

Суддя повинен виконувати свої професійні обовязки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи набудь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Статтею 15 Кодексу визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Згідно п.п. 1.1. та 1.4. Бангалорських принципів поведінки судді від 16.05.2006р., схвалених Резолюцією Економічної та ОСОБА_9 ООН 27.07.2006р. № 2006/23 (далі - Бангалорські принципи), суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Крім того, п 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру…».

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Враховуючи те, що довіра до суду є однією із ознак, які впливають як на якість судочинства так і на утвердження поваги громадян до закону і судової влади, з метою усунення будь-яких сумнівів в учасників судового розгляду та сторонніх спостерігачів щодо об'єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної справи, в тому числі щодо можливого суб'єктивного ставлення до відповідача ОСОБА_2 оскільки остання штучно створює конфлікту ситуацію та є учасником штучно створеного конфлікту ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з суддею, в якому вони звинувачують суддю Фасій В.В. у впливі на інших суддів цього суду, передачі їм хабара, участі в корупційних схемах, прийнятті завідомо неправосудних рішень, вчиненні кримінальних правопорушень, що є лише їх субєктивною думкою, та з огляду на те, що рішення за результатами звернення до правоохоронних органів щодо судді ще не прийнято, вважаю доцільним заяву про самовідвід задовольнити..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 259, 260 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Врадіївського районного суду Миколаївської області Фасій В.В. по цивільній справі №474/475/18(провадження №2/474/179/18, 2-з/474/5/18) за позовною заявою приватного підприємства «Виробничо комерційне підприємство «Каро» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної знищенням майбутнього врожаю 2018 року в сумі 323 852,07 грн.. та за заявою про забезпечення позову від 05.07.2018р. - задовольнити.

Дану справу передати до канцелярії суду для визначення головуючого судді у справі в порядку, встановленому ст.14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Врадіївського районного суду В.В.Фасій