Справа № 697/1996/18
Провадження № 2/697/765/2018
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Русакова Г.С.
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що вона є власником будинку № 13 по вул. Лесі Українки в с. Ліпляве Черкаської області. В даному будинку зареєстрована також донька позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2007 році виїхала з України в ОСОБА_4 на постійне місце проживання. ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з громадянином ОСОБА_5 та є громадянкою ОСОБА_5. Останній раз приїздила в Україну у 2010 році. Починаючи з 2010 року відповідачка фактично припинила проживати в даному будинку. Позивач вважає, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням, так як вона не проживає в даному приміщенні понад 1 рік та в добровільному порядку відповідач не знялася з реєстраційного обліку.
Просить суд визнати ОСОБА_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком № 13 по вул. Лесі Українки в с. Ліпляве Канівського району Черкаської області.
В судове засідання позивач не зявилася, надіслала телефонограму про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.
Належно повідомлений через оголошення на сайті судової влади відповідач ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності суду не надала, тому суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивач.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності № 2749 на житловий будинок № 13 за адресою: вул. Лесі Українки, с. Ліпляве , Канівського району , Черкаської області, належить ОСОБА_2 (а.с.18).
З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1450 від 13.09.2018 вбачається, що за адресою вул. Лесі Українки,13, с. Ліпляве, Канівського району Черкаської області зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 (а.с.7).
З довідки Ліплявської сільської ради обєднаної територіальної громади Черкаської області № 1450 від 13.09.2018 вбачається, що ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою вул. Лесі українки № 13 с. Ліпляве Канівського району Черкаської області з 2010 року і по даний час не проживає (а.с.8).
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Частина 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Враховуючи те, що судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в будинку понад рік, не надалала доказів поважності причин не проживання, вона може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття зазначеної особи з реєстраційного обліку.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України, ст.ст. 71-72, 156 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком № 13 по вул. Лесі Українки в с. Ліпляве, Канівського району, Черкаської області.
Встановити порядок виконання рішення суду, яким зазначити, що воно є підставою для зняття з реєстрації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 ,зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_4, як такої, що втратила право користування цим жилим приміщенням, без надання паспорта.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Головуючий підпис ОСОБА_8
з оригіналом згідно: оригінал зберігається в матеріалах справи № 697/1996/18
Головуючий Г . С . ОСОБА_8