Справа 556/926/18
Номер провадження 2/556/352/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2018 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Іванків О.В.,

секретаря судового засідання Кньовець Н.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про встановлення факту її спільного проживання з матір'ю ОСОБА_5 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3.

Обґрунтовуючи позов вказувала, що на час своєї смерті матір постійно проживала з позивачкою в її будинку за адресою АДРЕСА_1. У зв'язку з цим позивач вважає себе такою, що у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину після матері. Разом з тим, їй фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, і з цього приводу у неї виник спір з відповідачем ОСОБА_2, яка подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 Просила задовольнити позов та встановити факт постійного проживання позивача з ОСОБА_5 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3.

24.07.2018 року вказаний позов прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі.

08.08.2018 року представником відповідача подано відзив на позов.

14.08.2018 року представником позивача подано відповідь на відзив.

29.08.2018 року представником відповідача заявлено про відвід головуючому судді, який визнано необґрунтованим ухвалами від 30.08.2018 року та від 06.09.2018 року.

10.10.2018 року судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у заявлених межах, надали пояснення по суті позову.

Відповідач та її представник заперечили проти позову, надали пояснення у межах наданого відзиву та вказували, що за життя ОСОБА_5 постійно проживала і була зареєстрована у власному житловому будинку за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з відповідачем та її сім'єю, і лише незадовго до своєї смерті перейшла до будинку доньки - позивача ОСОБА_4, однак це місце не було її постійним місцем проживання. Просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, номер об'єкта погосподарського обліку 03-0375-1, що підтверджується довідками виконавчого комітету Полицької сільської ради Володимирецького району №1029, №1031 від 10.05.2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла в с.Полиці Володимирецького району, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1.

Сторони по справі є спадкоємцями ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу ОСОБА_4, а також повідомленням Володимирецької державної нотаріальної контори №1320/01.16 від 17.08.2018 року.

В судовому засіданні допитані за клопотанням сторін свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 пояснили, що ОСОБА_5 мала власний будинок в с.Полиці, в якому проживала сама, а потім - з онукою ОСОБА_2 та її сім'єю. Будинок знаходився на певній, достатньо значній відстані від села. За деякий час до своєї смерті ОСОБА_5 перейшла жити до будинку своєї доньки, позивача ОСОБА_4, де і померла.

Показання свідків є логічними, послідовними, не заперечують одні одних та не суперечать іншим доказам по справі.

Викладені свідками обставини не заперечували в своїх поясненнях і сторони по справі. Разом з тим, суд констатує, що ні свідки, ні сторони в своїх поясненнях не вказали, на протязі якого саме часу ОСОБА_5 проживала в будинку доньки ОСОБА_4, зазначаючи часовий проміжок від декількох днів до місяця.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 на час своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно проживала в житловому будинку АДРЕСА_1 разом зі своєю донькою ОСОБА_4, що крім інших доказів, підтверджується також довідкою виконавчого комітету Полицької сільської ради Володимирецького району №1052 від 14.05.2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 поховала свою матір.

Разом з тим, вказаний житловий будинок, на думку суду, при встановлених обставинах не був постійним місцем проживання ОСОБА_5

Так, як вбачається зі ст.29 Цивільного Кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Разом із тим, визначення терміну «постійне місце проживання», як і будь-які часові критерії для визначення факту постійності в діючому законодавстві відсутнє.

У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом норми ст.1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин 3 та 4 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Аналогічне тлумачення норм закону наведено у постанові КЦС ВС від 05.12.2018 року у справі №462/892/16-ц, провадження № 61-20446св18.

Згідно із пунктами 1.12, 1.13, 3.22 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 ЦК України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. У разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

В даному випадку спадкодавець ОСОБА_5 та її спадкоємець ОСОБА_4 були зареєстровані за різними адресами, і доказів постійного проживання з матір'ю позивач суду не надала.

Виходячи із семантичного тлумачення терміну «постійний», який означає «який триває ввесь час, не припиняючись і не перериваючись; безперервний, безупинний, сталий, незмінний, призначений для тривалого користування, розрахований на довгий час, термін; не тимчасовий», а також приймаючи до уваги, що за змістом ст.1268 ЦК України для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, необхідним є саме постійне його проживання зі спадкодавцем, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 не проживала постійно з дочкою ОСОБА_4

При цьому суд приймає до уваги сукупність встановлених в ході судового розгляду обставин, в т.ч.:

-причини переїзду ОСОБА_5 до будинку доньки, а саме її поганий стан здоров'я та необхідність постійного догляду;

-значну віддаленість будинку ОСОБА_5 від основного населеного пункту, що ускладнювало догляд за нею, та можливості для спілкування та ведення звичного способу життя;

-нетривалий період проживання ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1, про що родині було відомо вже на час переїзду. Зокрема, в своїх показаннях сторони, а також свідки ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_8, ОСОБА_11 вказували, що ОСОБА_5 переїхала до доньки «доживати до смерті, скільки їй лишилось»;

-обставини переїзду, на які вказували в своїх поясненнях свідки. Зокрема, свідок ОСОБА_15 вказав, що при переїзді бабця взяла з собою тільки особисті речі та документи. Інші свідки також вказували, що в будинку ОСОБА_4 ОСОБА_5 мала одяг, інші її речі залишились в її будинку.

Враховуючи сукупність вказаних обставин, суд приходить до висновку, що житловий будинок АДРЕСА_1 на час смерті ОСОБА_5 був місцем її тимчасового перебування, а не постійним місцем її проживання, у зв'язку з чим позов ОСОБА_4 недоведений і підстав для його задоволення суд не вбачає.

Керуючись ст.258-259, 268, 272 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_4 про встановлення факту її постійного проживання з матір"ю ОСОБА_5 станом на ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто на час відкриття спадщини після смерті матері - відмовити.

Повний текст рішення буде проголошено 04 січня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча:

Повний текст рішення проголошено 04 січня 2019 року