Справа № 646/1423/18
№ провадження 2/646/888/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.07.18 року м.Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова в складі:
головуючий суддя Єжов В.А.
за участю секретаря Костіна О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою,
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь суму боргу за розпискою в розмірі 9335,13 грн., з яких: 8000,00 грн.- розмір основного боргу; 143,34 грн.- 3% річних від суми боргу; 658,19 грн.- розмір пені, 533,60 грн.-інфляційні збитки. Крім того, просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.
Ухвалою судді від 22.05.2018 було відкрито провадження за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 червня 2017 року відповідач взяв у борг грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. з кінцевим строком повернення 01 серпня 2017 року, що підтверджується розпискою. Відповідачем зобовязання щодо повернення боргу не виконано. 10.01.2018 адвокатом ОСОБА_2 з метою досудового врегулювання спору, було направлено на адресу відповідача лист-претензію, щодо повернення відповідачем заборгованості за договором позики у вигляді розписки. Лист-претензію від 10.01.2018 було повернуто 31.01.2018 засобами поштового звязку з позначкою «за закінченням терміну встановленого строку зберігання».
Представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутністю та за відсутністю позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне.
01 червня 2017 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8000,00 грн., що підтверджується розпискою, згідно якої відповідач ОСОБА_3 зобовязалася повернули борг не пізніше 01.08.2017. Зазначені кошти відповідачем не повернуті.
Відповідно ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зокрема, статтею 599 ЦК України закріплено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Частина 1 ст. 530 ЦК України передбачає, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До теперішнього часу відповідач ОСОБА_3 борг, згідно борговій розписки від 01.06.2017 не повернув.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Приписами статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України). При цьому, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Таким чином, право на стягнення пені у позивача виникло з наступного дня після несплати боргу, тобто з 01.08.2017.
Відповідно до розрахунку, 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязання щодо повернення позивачу боргу за розпискою від 01.06.2017 в сумі 8000,00 грн. становить 218 днів та складає 143, 34 грн.; інфляційні збитки з 01.08.2017 по 06.03.2018 складають 533,60 грн.
Згідно правової позиції, викладеної Верховним судом України в постанові № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на правничу допомогу, а саме 27.12.2017 між адвокатом ОСОБА_2 та позивачем було укладено договір про надання юридичних послуг № б/н. Згідно з п.1 додаткового договору від 27.12.2017 до договору № б/н від 27.12.2017 позивачем було сплачено гонорар у розмірі 4000 грн. 00 коп. адвокату ОСОБА_2, що підтверджується квитанцією від 10.01.2018.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат.
Враховуючи викладене, суд вважає доведеними ті обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена ним при подачі позову до суду.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-80, 141, 247, 259, 263-265, 280, 281, 282 ЦПК України, статтями 546, 549, 550, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 Цивільного кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 9335 (девять тисяч триста тридцять пять) грн. 13 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст. 284 ЦПК України.
Іншими учасниками процесу рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення . Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу, відповідно до вимог ст. 354 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_4, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Представник позивача: ОСОБА_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач: ОСОБА_3, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.
Суддя: В.А. Єжов