Справа № 743/1083/18
Провадження № 2/743/414/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого-судді Жовток Є.А

при секретарях Воєдило О.В., Марченко А.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ріпки справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади, в особі Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок № 224-А, з надвірними будівлями, що розташовані по вул.Шевченка в смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, зазначивши, що зазначені обєкти нерухомості збудовано на земельній ділянці, яка була надана позивачеві у приватну власність, згідно рішення виконкому Ріпкинської селищної ради Чернігівської області № 95 від 22.10.1994 року, та договору на будівництво житлового будинку від 25.11.1994 року.

Під час реєстрації права власності на нерухоме майно, було встановлено, що зведені споруди не відповідають будівельному паспорту, а земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер, викладене стало підставою для відмови позивачу в оформленні декларації про готовність обєкта до експлуатації.

Таким чином, позивач просила визнати за нею право власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, додатково пояснивши, що житлове приміщення вона і члени її сім'ї використовують за цільовим призначенням і спору про належність цього майна та земельної ділянки не існує.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст.328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку площею 0,3187 га., котра розташована в смт.Ріпки, вул.Шевченко, 224-А, з цільовим призначенням, для ведення особистого селянського господарства.

Згідно акта виносу в натуру земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку від 17.11.1994 року, на вказаній земельній ділянці визначено межі призначені під забудову.

Згідно паспорта на забудову садиби, виділеної ОСОБА_1, забудова ділянки дозволена рішенням виконкому від 22.10.1994 року № 95.

Статтею 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Частиною 1 ст.381 ЦК України передбачено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

У відповідності до ч.1 ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди.

Згідно ч.2 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки набуває права власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

У відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та суміжними землекористувачами не існує та не існувало спорів з приводу володіння та користування нерухомим майном.

З урахванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач підтвердила ті обставини, на які вона посилалась, як на підставу своїх вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 76, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючою в ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок № 224-А, з надвірними будівлями, що розташовані по вул.Шевченка в смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляція на рішення може бути подана до Чернігівського апеляційного суду, через Ріпкинський районний суд, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 19.10.2018 року.

Суддя Є.А. Жовток