Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 314/253/18Головуючий у 1-й інстанції Кофанов А.В.
Пр. № 22-ц/778/2201/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі - ПАТ «Запоріжжяобленерго») про захист прав споживача

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив (а.с. 3-4) та в якому просив:

- зобов'язати відповідача здійснити демонтаж лічильника, встановленого на території житлового будинку АДРЕСА_1;

- зобов'язати відповідача встановити такий лічильник відповідно до «Правил улаштування електроустановок»;

- заборонити відповідачу встановлювати у вказаному будинку контрольний засіб обліку;

- стягнути з відповідача на свою користь грошову суму у розмірі 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що йому на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. 24.11.2013 року він уклав з відповідачем договір про користування електричною енергією, згідно якого відповідач здійснює постачання електричної енергії у будинок за вказаною адресою. Згідно умов договору, позивачу був встановлений лічильник - прилад обліку електричної енергії. Далі, як зазначив позивач, наприкінці 2016 року лічильник був самовільно перенесений відповідачем на верхній кінець опори, що знаходиться у дворі, при цьому його відстань від землі унеможливлювала доступ до нього з боку споживача; у подальшому мало місце кілька перевірок і замін лічильника, проте його місце розташування залишалося незмінним. Позивач вважав, що місце розташування приладу обліку суперечить «Правилам улаштування електроустановок», оскільки цей прилад розміщується у місці, недоступному для споживача. Крім того, позивач стверджує, що у травні 2017 року прилад обліку був замінений без його згоди на технічний (контрольний) засіб обліку, який не може використовуватися для розрахунків за електричну енергію, але у подальшому на підставі цього лічильника відповідачем йому стала розраховуватися вартість спожитої електричної енергії. Наведена ситуація супроводжувалася звинуваченнями з боку відповідача у розкраданні електричної енергії. Враховуючи ці обставини, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 березня 2018 року (а.с. 75-77) позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ «Запоріжжяобленерго» здійснити демонтаж наявного розрахункового приладу обліку електричної енергії (лічильника), встановленого на території житлового будинку АДРЕСА_1 у споживача ОСОБА_2

Зобов'язано ПАТ «Запоріжжяобленерго» встановити споживачу ОСОБА_2 на території житлового будинку АДРЕСА_1 розрахунковий прилад обліку електричної енергії (лічильник) відповідно до положень п.1.5.27, п.1.5.29 «Правил улаштування електроустановок», а саме - у легкодоступному для обслуговування місці (приміщенні), з висотою від підлоги до коробки затискачів лічильника в межах від 0,8 м до 1,7 м.

Зобов'язано ПАТ «Запоріжжяобленерго» не встановлювати на території житлового будинку АДРЕСА_1 технічний (контрольний) засіб обліку електричної енергії без згоди споживача ОСОБА_2

Стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» (м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд.14, ) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1) грошову суму у розмірі 5000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Питання про судові витрати судом першої інстанції не вирішувалось.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині (фактично в частині задоволення позовних вимог позивача), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ПАТ «Запоріжжяобленерго» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 82-88) просило рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

З 15.12.2017 року набрав законної сили ЦПК України в новій редакції, його нормами правильно керувався суд першої інстанції при розгляді цієї справи та ухваленні оскаржуємого рішення у цій справі, саме його нормами має також керуватись апеляційний суд при апеляційному перегляді законності та обґрунтованості останнього.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується (п. 8 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 18 травня 2018 року та 29 травня 2018 року призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с. 99, 101).

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційному суду письмові пояснення на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с. 103-118).

14.06.2018 року відповідач ПАТ «Запоріжжяобленерго» подало апеляційному суду клопотання (а.с. 119), в якому просило призначити розгляд цієї справи у судове засідання з повідомленням (викликом) учасників цієї справи.

Однак, у період з 04.06.2018 року по 13.07.2018 року суддя - доповідач перебувала у відпустці, у період з 14.07.2018 року по 15.07.2018 року включно мали місце вихідні дні (довідка а.с. 102).

Ухвалою апеляційного суду від 16 липня 2018 року (а.с. 122) дану справу з урахуванням вищезазначеного клопотання відповідача та конкретних обставин цієї справи призначено до розгляду у судове засідання з повідомленням про його дату учасників цієї справи, з урахуванням навантаженості судді - доповідача та колегії суддів, яка має постійний склад (в Апеляційному суді Запорізької області замість 71 судді за штатом фактично працює 20 суддів, з яких 13 суддів - у судовій палаті з розгляду цивільних справ).

У судовому засіданні 23 серпня 2018 року апеляційним судом розпочато розгляд цієї справи по суті (а.с. 132): заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» за довіреністю (а.с. 126-127) адвоката Піх А.Б. та позивача ОСОБА_2, досліджено матеріали цієї справи, у розгляді цієї справи оголошено перерву, надано сторонам час для з'ясування та надання належної чинної нормативної бази станом на час ухвалення рішення суду першої інстанції у цій справі в оскаржуємій частині (21 березня 2018 року) в обґрунтування своєї позиції у цій справі.

28 та 29 серпня 2018 року сторони у цій справі надали апеляційному суду додаткові письмові пояснення із посиланням на відповідну нормативну базу в обґрунтування своєї позиції у цій справі (а.с. 136-151).

Заслухавши у судовому засіданні 30 серпня 2018 року доповідь судді-доповідача, додаткові пояснення представників відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго - Комракова С.В. (а.с. 89) і Піх А.П. та позивача ОСОБА_6, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що позивач ОСОБА_6 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі погодився, останнє в апеляційному порядку, у тому частині в частині відмови у задоволенні його позовних вимог, не оскаржував.

Таким чином, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі переглядається апеляційним судом лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» і лише в оскаржуємій частині - в частині задоволення позовних вимог позивача у цій справі.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги позивача у цій справі, керувався ст.ст. 5, 13, 89, 263-265 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі в частині їх задоволення.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись можна лише частково з наступних підстав.

В силу вимог ст. 263 ЦПК України 1. судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; 2. законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.3. судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; 4. при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; 5 обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні; 6. якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Згідно із ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. 2. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі в оскаржуємій частині відповідає лише частково.

Так, встановлено, що судом першої інстанції за рішенням суду у цій справі в оскаржуємій частині було безпідставно стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Оскільки, стягнення будь-якої моральної шкоди договором сторін у цій справі - ОСОБА_6, як споживача, та ПАТ «Запоріжжяобленерго», як енергопостачальника, № 0114209 від 24 листопада 2013 року про користування електричною енергією (а.с. 24-25) не передбачено.

Позивачем ОСОБА_6 також у цій справі не доведено, що має місце випадок завдання йому, як споживачу, з боку відповідача моральної шкоди, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» та ст. 23 ЦК України.

Разом із тим, суд першої інстанції правильно в межах позовних вимог позивача із застосуванням ефективного способу захисту, передбаченого ст. 5 ч. 2 ЦПК України, у цій справі зобов'язав відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго»:

-здійснити демонтаж наявного розрахункового приладу обліку електричної енергії (лічильника), встановленого на території житлового будинку АДРЕСА_1 у споживача ОСОБА_2;

-встановити споживачу ОСОБА_2 на території житлового будинку АДРЕСА_1 розрахунковий прилад обліку електричної енергії (лічильник) відповідно до положень п.1.5.27, п.1.5.29 «Правил улаштування електроустановок», а саме - у легкодоступному для обслуговування місці (приміщенні), з висотою від підлоги до коробки затискачів лічильника в межах від 0,8 м до 1,7 м;

-не встановлювати на території житлового будинку АДРЕСА_1 технічний (контрольний) засіб обліку електричної енергії без згоди споживача ОСОБА_2

Оскільки, ОСОБА_2, як споживач, хоча й підписав без зауважень акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 08.08.2006 року (а.с.26), який є додатком до вищезазначеного договору сторін у цій справі, та в якому у п. 2 межа відповідальності за стан та обслуговування електромереж та установок встановлюється на ізоляторах оп. № 15 в місті приєднання вводного кабеля до дроту ПЛ-0,4 кВФ-1 від КТП -185/48, а п. 1.5.27 та 1.5.29 Правил улаштування електроустановок, які розповсюджуються в тому числі для населення, слід застосовувати, на думку відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго, лише разом із п. 1.5.6. цих Правил, тобто з урахуванням вищезазначеної межі відповідальності.

Однак, ОСОБА_2 є споживачем, особою не обізнаною в галузі електроустановок, останньому ПАТ «Запоріжжяобленерго» при підписанні вищезазначеного акту не було доступно роз'яснено, де саме буде проходити ця межа.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Крім того, позивач ОСОБА_6, як споживач за вищезазначеним договором сторін, несе відповідальність за пошкодження приладу обліку електроенергії чи пломб на ньому, встановленого на території належного йому житлового будинку АДРЕСА_1 (п. 21.5) тощо, також він позбавлений можливості контролювати правильність зняття показів «свого приладу обліку електроенергії (лічильника)» працівниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» та, відповідно, пересвідчуватись у правильності нарахування відповідачем щомісячних платежів за спожиту ним електроенергію тощо.

А розміщення приладу обліку електроенергії на території належного ОСОБА_6 житлового будинку АДРЕСА_1 на опорі на висоті «пташиного польоту» (фото а.с. 104-105) суперечить здоровому глузду взагалі.

ОСОБА_6 неодноразово звертався до відповідача ПАТ «Запоріжжяобленрго» з приводу встановлення йому приладу обліку електричної енергії (лічильника) відповідно до положень п.1.5.27, п.1.5.29 «Правил улаштування електроустановок», а саме - у легкодоступному для обслуговування місці (приміщенні), з висотою від підлоги до коробки затискачів лічильника в межах від 0,8 м до 1,7 м.

Однак, ПАТ «Запоріжжяобленерго» ігнорує ці звернення споживача ОСОБА_6, посилаючись на те, що легкодоступним має бути місце не для споживача ОСОБА_6, а - для працівників ПАТ «Запоріжжяобленерго», останнє на опорі на висоті «пташиного польоту» є легкодоступним для ПАТ «Запоріжжяобленерго», оскільки працівники відповідача мають для цього відповідний транспорт та обладнання.

Вбачається, що між сторонами у цій справі - споживачем ОСОБА_6 та електропостачальником ПАТ «Запоріжжяобленерго» склались неприязнені відносини, які сторони мали вирішувати в іншій спосіб, ніж встановлення приладу обліку електроенергії на опорі на висоті «пташиного польоту».

Дійсно, помилковими є посилання суду першої інстанції в оскаржуємій частині рішення на пп.1 п.3.7 "Правил користування електричною енергією", затверджених постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 року, за змістом якого засоби обліку на об'єктах електропередавальної організації мають бути встановлені таким чином, щоб для контролю за обсягом споживання електричної енергії забезпечити технічну можливість безперешкодного доступу до засобів обліку відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії та споживача, оскільки в силу п.п. 1.1 останні розповсюджуються на всіх юридичних та фізичних осіб (крім населення).

На ОСОБА_6, як споживача, розповсюджуються «Правила користування електричною енергію для населення», затверджені постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року, які були ще чинними на час ухвалення рішення суду у цій справі 21.03.2018 року, та на які суд першої інстанції також правильно послався у цій справі, як правову підставу в частині задоволення позовних вимог позивача до відповідача щодо зобов'язання останнього здійснити певні дії для поновлення порушеного права ОСОБА_6, як споживача, зокрема на п. 10: «засоби обліку встановлюються відповідно до вимог правил улаштування електроустановок».

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ПАТ «Запоріжжяобленерго» лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

Тому, апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжжяобленерго» слід задовольнити частково, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 березня 2018 року у цій справі в оскаржуємій частині в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди слід скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог позивача у цій справі слід відмовити; в решті рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині слід залишити без змін.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 367-368, 371 - 372, 374-376, 381-384, п. 8 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 березня 2018 року у цій справі в оскаржуємій частині в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення.

У задоволенні вказаних позовних вимог позивача у цій справі відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині залишити без змін.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 04.09.2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.