Справа № 408/61/18-Ц
Провадження № 2/408/219/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд

у складі: головуючого-судді: Кускової Т.В.

при секретареві: Сіпаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Біловодська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Біловодської селищної ради Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Біловодської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 24 березня 2015 року помер їх батько - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді ј частки квартири, розташованої за адресою смт. Біловодськ, вул. Леніна, 143/4.

Зазначали, що свідоцтво про смерть батька вони отримали лише у 2016 році та звернулися до Біловодської державної нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3, однак отримали роз'яснення з рекомендацією звернутися до суду для надання додаткового строку для прийняття спадщини. Наголошують, що інші спадкоємці відсутні.

У зв'язку із наведеним, просили суд визначити Войтенко Марині Сергіївні та Дроновій Яні Сергіївні додатковий строк в три місяці з дня набрання законної сили рішення суду для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті Чемодурова Сергія Миколайовича, який помер 24 березня 2015 року.

Позивачі у судове засідання не з'явилися, просили суд розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності. Заперечення до позовної заяви немає.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про народження серії І-ФК №403308 від 16.04.1984 вбачається, що ОСОБА_3 записаний батьком ОСОБА_4, яка 22.12.2007 зареєструвала шлюб та змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка Войтенко, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ №080142 від 22.12.2007.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 був батьком позивача по справі - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження та шлюб.

З свідоцтва про народження серії І-ФК №355461 від 04.02.1981 вбачається, що ОСОБА_3 записаний батьком ОСОБА_5, яка 28.06.2006 зареєструвала шлюб та змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД №027303 від 28.07.2006.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 був батьком позивача по справі - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвами про народження та шлюб.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 20 листопада 2009 року ОСОБА_3, 14 березня1958 року народження визнаний безвісно відсутнім.

30 березня 2010 року шлюб між ОСОБА_6І та ОСОБА_3 був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЕД №091009, актовий запис № 18.

24 березня 2015 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-РЛ №857122, виданим відділом РАЦС адміністрації м. Канаш Чувашської Республіки 25 березня 2015 року, актовий запис № 169.

Як вбачається зі штампу на конверті про отримання поштового відправлення, ОСОБА_2 отримала свідоцтво про смерть 30 грудня 2016 році.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1998 року, ОСОБА_3 за життя належала ј частка квартири, розташованої за адресою смт. Біловодськ, вул. Леніна, 143/4.

Із роз'яснення державного нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 02.03.2018 № 242/01-16 вбачається, що позивач - ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_2, зверталася до нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3, але їй було роз'яснено, що ні факту подання заяви про прийняття спадщини у зазначений законом строк, ні факту реєстрації за однією адресою з померлим немає, а тому вони не прийняли спадщину, та було рекомендовано їм звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Таким чином, оскільки факти, які викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачами строку прийняття спадщини слід визнати поважними, а також за відсутності спору про спадщину, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 додатковий строк в три місяці з дня набрання законної сили рішення суду для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, який помер 24 березня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_8