Справа № 418/1165/18
РІШЕННЯ
Іменем України
18 жовтня 2018 року Міловський районний суд Луганської області
у складі:
головуючого судді Шовкуна В.О.,
за участі секретаря Бутенко О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Мілове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1(далі Позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 (далі - Відповідач) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зазначивши, що йому на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.05.2008 року належить домоволодіння, розташоване за адресою: смт.Мілове, вул. Побєди, 22Міловського району Луганської області. У зазначеному будинку зареєстрований Відповідач по справі, однак з 2012 року там не мешкає, за комунальні послуги не сплачує, ремонтні роботи не проводить, взагалі станом домоволодіння не цікавиться. Окрім того, реєстрація Відповідача за вказаною адресою є перепоною у здійсненні права власності на зазначений будинок. У звязку з цим Позивач просить визнати Відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Ухвалою Міловського районного суду від 21 вересня 2018 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. До суду не надійшло будь-яких клопотань, а тому суд додержуючись вимог ст. 279 ЦПК України ухвалює рішення за наявними у справі матеріалами.
Відповідач у судове засідання 18.10.2018 року надав заяву про визнання позову, та розгляд справи за його відсутності. Про розгляд справи 18.10.2018 року йому відомо. Підтвердив факт, того, що дуже довгий час не мешкає за адресою реєстрації, а є громадянином РФ.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Позивач по справі, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.05.2008 року є власником будинку, розташованого за адресою: смт. Мілове, вул. Побєди, 22 Міловського району Луганської області (а.с.15).
Порядок реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання громадян визначений Постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру». Згідно підпункту 4 пункту 18 цієї Постанови, реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, а зняття особи з реєстрації місця проживання, згідно п.п.26 Постанови, здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто на законодавчому рівні Позивач має право зареєструвати у своєму житлі будь-яку особу, але позбавлений можливості самостійно зняти її з реєстрації за власною ініціативою.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.
Факт не проживання довгий час за адресою реєстрації підтвердив сам Відповідач по справі, з позовними вимогами погодився у повному обсязі, про що мається відповідна заява від Відповідача в матеріалах справи.
Тобто, факт не проживання Відповідача за місцем його реєстрації понад 6 місяців підтверджується документально.
Обовязок доказування своїх вимог і заперечень, відповідно до ст. 81 ЦПК України, покладаються на сторони.
На підставі статей 16, 386, 391 ЦК України, Позивач вправі усунути порушення свого права власності, яке не повязане із позбавленням володіння житловим будинком, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Зазначена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 1316/4731/12.
Визнання Відповідачатаким, що втратив право користування житловим приміщенням не суперечить законодавству та моральним засадам суспільства, і необхідне Позивачу для захисту свого права власності на житлове приміщення і усунення перешкод у користуванні ним, тому суд вважає з можливе позовні вимоги задовольнити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 318, 383, 391 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 259,263-265, 273, 354,355 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 Миколайовича, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, НОМЕР_1, виданий Міловським РВ УМВС України в Луганській області 20.06.1998 року РНОКПП НОМЕР_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, приватним домоволодінням № 22 по вулиці Побєди у смт. Мілове Міловського району Луганської області, власником якого є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_3, виданий Міловським РВ УМВС України в Луганській області 28.01.1997 року, РНОКПП НОМЕР_4.
Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Міловський районний суд Луганської області відповідно до п.15.5 ч.1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: В.О. Шовкун