Справа № 504/4336/17
Провадження № 2/504/1125/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.07.2018 року смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
при секретарі Мельниковій В.М., -
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду №4, смт. Доброслав, позовну заяву ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2, померлої 05.11.2011 року, -
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, яким просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на садовий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що складається з літ «А» - садового будинку, загальною площею 25,7 кв.м., пд (А) підвалу, площею 23,2 кв.м., Б- душу, плозею 1,9 кв.м., В- вбиральні, площею 1,9 кв.м., та №№ 1,2 огорожі, що залишився після смерті матері- Болтоматіс ОСОБА_3, померлої 05 травня 2011 року, який знаходиться за адресою: Одеська область, Лиманський район, територія Красносільської сільської ради, Обєднання садоводів «Степове», вулиця Тридцять друга, садовий будинок (ділянка) № 2411 (двадцять чотири одинадцять).
Представник Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_4 подав заяву від 08.06.2018 року № 05-11/2027 про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечував.
ОСОБА_1 подала письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, підтримала вимоги позову.
Дослідивши зібрані по справі матеріали суд дійшов до наступного висновку:
За життя, ОСОБА_2 на підставі членської книжки належала земельна ділянка № 2411 в ОС «Степове» Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області.
На вказаній земельній ділянці у 1978 році ОСОБА_2 збудувала садовий будиночок.
ОСОБА_2 за життя отримала право власності на вказану земельну ділянку, що вбачається зі змісту державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ОД № 079654, виданого 26.04.1995 року Красносільською сільською радою Комінтернівського району Одеської області.
За життя ОСОБА_2 заповіла все своє майно своїй доньці ОСОБА_1 (заповіт від 21.05.2009 року).
ОСОБА_2 померла 05.05.2011 року, що вбачається зі змісту свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 266177, яке видано Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис про смерть № 727.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина.
Спадщина, що залишилась після смерті ОСОБА_2 прийнята ОСОБА_1, яка є донькою спадкодавиці, і яка отримала свідоцтво про право на спадщину від 03.08.2012 року на вищевказану земельну ділянку за заповітом.
Інших спадкоємців не має.
07.11.2017 року Четвертою одеською державною нотаріальною конторою за № 4912/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на садовий будиночок.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Виходячи зі змісту положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - нотаріальний порядок.
Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.
Матеріалами справи достеменно підтверджено, що позивач використав всі можливості нотаріального оформлення свого права на спадщину, але йому було відмовлено з надання правового обгрунтування.
Відповідно до ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва (втратила чинність).
Тобто, суд констатує, що до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.
«З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012 року, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»)».
Таким чином, саме до компетенції суду належить визнання права власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.
Згідно правової позиції викладеної у справі № 725/43/15-ц Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов таких висновків:
«Так, відповідно до п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється, що по об'єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх до експлуатації відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності».
Отже, суд констатує, що за наявності відповідних матеріальних доказів, визнання права власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючих документів, - є виключною компетенцією суду.
Судом встановлено, що у технічному паспорті на спірний садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами на сторінці «Характеристика будинку, господарських будівель та споруд» у графі «рік забудови» зазначено « 1978 рік».
Враховуючи, що спірний житловий будинок був побудований за життя ОСОБА_2, яка померла 05.05.2011 року, на виділеній для цього земельній ділянці на підставі отриманого в установленому порядку, в теперішній час, як такий, що збудований до 05 серпня 1992 року, не підлягає прийняттю в експлуатацію, технічним паспортом засвідчена відповідність закінченого будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуального житлового будинку, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, наявні правові підстави для визнання права власності на цей будинок за спадкоємцем ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом.
Красносільська сільська рада Лиманського району Одеської області є належним відповідачем у справі, оскільки у спадкових справах за відсутності можливості нотаріального оформлення спадщини, та за відсутності інших спадкоємців, що прийняли спадщину, відповідачем є саме орган місцевого самоврядування, оскільки саме у цього органу виникає можливість реалізації прав та обовязків, визначених ст. 1277 ЦК України.
Оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню.
За правилом ст. 267 ЦПК України суд може встановити порядок виконання даного рішення суду.
На підставі наведеного, керуючись Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення», п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, ст. ст. 2, 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 1216-1218, 1220, 1261, 1297 ЦК України, ст. ст. 258, 259, 263-265, 267, 273, 352, 354 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: м. Одеса, пр-т. Добровольського, 71, кв. 20, право власності в порядку спадкування за заповітом на садовий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що складається з літ «А» - садового будинку, загальною площею 25,7 кв.м., пд (А) підвалу, площею 23,2 кв.м., Б- душу, плозею 1,9 кв.м., В- вбиральні, площею 1,9 кв.м., та №№ 1,2 огорожі, що залишився після смерті матері - ОСОБА_2, померлої 05 травня 2011 року, який знаходиться за адресою: Одеська область, Лиманський район, територія Красносільської сільської ради, Обєднання садоводів «Степове», вулиця Тридцять друга, садовий будинок (ділянка) № 2411 (двадцять чотири одинадцять).
Встановити порядок виконання рішення наступним чином:
Після набрання цим рішенням законної сили, це рішення є безумовною підставою для державної реєстрації права власності на садовий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що складається з літ «А» - садового будинку, загальною площею 25,7 кв.м., пд (А) підвалу, площею 23,2 кв.м., Б- душу, плозею 1,9 кв.м., В- вбиральні, площею 1,9 кв.м., та №№ 1,2 огорожі, що залишився після смерті матері - ОСОБА_2, померлої 05 травня 2011 року, який знаходиться за адресою: Одеська область, Лиманський район, територія Красносільської сільської ради, Обєднання садоводів «Степове», вулиця Тридцять друга, садовий будинок (ділянка) № 2411 (двадцять чотири одинадцять) за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.К. Барвенко