Справа № 204/4905/18
Провадження № 2-о/204/82/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Невеселій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року заявник звернулась до суду із заявою, в якій просила:

- встановити факт, що вона ОСОБА_1, яка народилась 04.06.1949 року у місті Дніпропетровську за національністю є єврейкою; ОСОБА_2, яка є бабусею ОСОБА_1 за національністю також є єврейкою та ОСОБА_3, яка є матір'ю ОСОБА_1 за національністю є єврейкою;

-зобовязати Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис про смерть № 5542 від 03.11.1978 року на ОСОБА_4 складений Центральним (до перейменування Кіровським) районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, шляхом зміни по батькові померлої ОСОБА_4 з «Данилівна» на «Давидівна» та зміни дати народження з «23.08.1897» на « 23.08.1896»;

-зобовязати Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис про смерть №5542 від 03.11.1978 року на ОСОБА_4 складений Центральним (до перейменування Кіровським) районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в графі національність змінити - з «українка» на «єврейка» за національністю.

В обґрунтування заяви, заявник посилалась на те, що 30.12.1975 року було укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, прізвище до державної реєстрації шлюбу ОСОБА_6. ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_6) народилася 04 червня 1949 року. В свідоцтві про її народження матірю значиться: ОСОБА_7 (мовою оригіналу) за національністю - українка. Згідно до свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_8 значаться: ОСОБА_9 (до зміни прізвища ОСОБА_10) та ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_11), національність батьків не зазначена. Дане свідоцтво має запис наступного змісту: (исправлена по акту о перемене фамилии, имени, отчеству отца). 13.12.1939 року до актового запису № 18 внесені відомості про зміну прізвища з якого вбачається, що ОСОБА_12 змінив прізвище імя та по батькові на ОСОБА_9. Відповідно до цього запису, прізвище «Шульман» було замінено на прізвище «Шульга». 02 листопада 1978 року померла ОСОБА_2, яка є бабусею заявника, вона була уроджена єврейка та сповідувала юдаїзм, дотримуючись традицій цієї національності. За життя бабусі, заявниця разом із нею та мамою вважали себе євреями, сповідували іудейську релігію, постійно відвідували синагогу та дотримувалися єврейських звичаїв і обрядів. Особливості єврейського віросповідання і національних обрядів заявниця перейняла від своєї бабусі та матері, які були євреями і виховували заявницю в традиціях єврейської самобутності. Заявниця вважає себе за національністю єврейкою, разом з матірю відвідує синагогу, вивчає іврит, а також підтримує родинні відносини з найближчими родичами у Ізраїлі і бажає безперешкодно та вільно відвідувати їх. Враховуючи наведене, заявник вимушена звернутись до суду із вказаною заявою.

У судове засідання представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_13 не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені.

Представник відповідача Чечелівського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1, дівоче прізвище «Шульга», народилася 04 червня 1949 року в м.Дніпропетровськ (а.с.22). 02 липня 1949 року міським ЗАГС м.Дніпропетровська було видане свідоцтво про народження, де в графі батько - прочерк, в графі національність - прочерк, а в графі мати зазначена ОСОБА_7 (мовою оригіналу), в графі національність «українка».

Згідно до свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_8 значаться: ОСОБА_9 (до зміни прізвища ОСОБА_10) та ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_11), національність батьків не зазначена. Дане свідоцтво має запис наступного змісту: мовою оригіналу - исправлена по акту о перемене фамилии, имени, отчеству отца (а.с.20).

13.12.1939 року до актового запису №18 внесені відомості про зміну прізвища, з якого вбачається, що ОСОБА_12 змінив прізвище імя та по батькові на ОСОБА_9. Відповідно до цього запису, прізвище «Шульман» було замінено на прізвище «Шульга» (а.с.21).

Встановлено, що в актовому запису про смерть №5542 на ОСОБА_2, в графі національність вказано «українка» (а.с.7 зворот).

Як вбачається з витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, в свідоцтві про смерть від 03.11.1978 року не вірно зазначено по батькові ОСОБА_2, замість Давидівни зазначено Данилівна та невірно зазначено рік народження ОСОБА_2 замість 23.08.1896 зазначено 23.08.1897 (а.с.7).

02 листопада 1978 року померла ОСОБА_2, яка є бабусею заявника, вона була уроджена єврейка та сповідувала юдаїзм, дотримуючись традицій цієї національності.

Згідно ст.11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2, яка є бабусею заявника, та заявниця, разом із нею та мамою вважали себе євреями, сповідували іудейську релігію, постійно відвідували синагогу та дотримувалися єврейських звичаїв і обрядів. Особливості єврейського віросповідання і національних обрядів заявниця перейняла від своєї бабусі та матері, які були євреями і виховували заявницю в традиціях єврейської самобутності. Заявниця вважає себе за національністю єврейкою, разом з матірю відвідує синагогу, вивчає іврит, а також підтримує родинні відносини з найближчими родичами у Ізраїлі і бажає безперешкодно та вільно відвідувати їх.

Відповідно до ст.300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Відповідно до п.2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Згідно п.1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Мінюсту України, 12.01.2011 року № 96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання актового запису.

Статтею 2 ЦПК України, визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч.1 ст.4, ч.2 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов'язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Згідно з абз. 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

Відповідно до ст.1 Рамкової конвенції ОСОБА_14 Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 р., ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції ОСОБА_14 Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва.

Відповідно до ст.3 ОСОБА_14 кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Статтею 8 Європейської ОСОБА_14 щодо захисту прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до його приватного i сiмейного життя, до житла і до таємницi кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здiйснення цього права iнакше ніж згiдно із законом, і коли це необхiдно в демократичному суспiльствi в iнтересах нацiональної i громадської безпеки або економiчного добробуту країни, з метою запобiгання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралi або з метою захисту прав i свобод iнших осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в Україні є джерелом права, поняття приватного життя та сфера дії ст. 8 ОСОБА_14 розповсюджується й на право фізичної особи на самоідентифікацію, в тому числі щодо визначення імені, релігійних переконань, статі тощо.

З цього вбачається, що поняття поваги до приватного життя може охоплювати й повагу до національної самоідентифікації особи. Як зазначається у п. 37 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гарнага проти України», хоча мета статті 8 ОСОБА_14 головним чином стосується захисту особи від свавільного втручання державних органів, вона не лише зобов'язує державу утриматися від такого втручання, але й покладає на неї позитивні зобов'язання, властиві дієвій повазі до приватного та сімейного життя. Якщо межі між позитивними та негативними зобов'язаннями держави за статтею 8 не можна визначити з достатньою точністю, то застосовні принципи, тим не менш, є подібними. В обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому.

Таким чином, суд вважає доведеними вимоги заявника, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.11 Конституції України, ст.300 ЦК України, ст.ст.12,13,76-82, 141, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, ст.11 Закону України «Про національні меншини», ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Мінюсту України, 12.01.2011 року № 96/5, Рамковою ОСОБА_14 Європи, Європейською ОСОБА_14, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_15 Семенівни, заінтересована особа Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, яка народилась 04 червня 1949 року у м.Дніпропетровську, за національністю є єврейкою; ОСОБА_2 - бабуся ОСОБА_1 за національністю є - єврейкою; ОСОБА_3 - матір ОСОБА_1 за національністю є - єврейкою.

Зобовязати Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис про смерть № 5542 від 03.11.1978 року на ОСОБА_4 складений Центральним (до перейменування Кіровським) районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, шляхом зміни по батькові померлої ОСОБА_4 з «Данилівна» на «Давидівна» та зміни дати народження з «23.08.1897» на « 23.08.1896».

Зобовязати Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис про смерть №5542 від 03.11.1978 року на ОСОБА_4 складений Центральним (до перейменування Кіровським) районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в графі національність змінити - з «українка» на «єврейка» за національністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В.Токар