Справа № 139/669/18
Провадження № 2/139/289/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 вересня 2018 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 04 лютого 2010 року у справі № 2-17/2010, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 200 (двісті) гривень на кожну дитину щомісячно. Позивач 31 липня 2018 року заявила до суду позов, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів на малолітнього сина ОСОБА_6 і визначити їх у частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Ухвалою від 08 серпня 2018 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження і призначено підготовче засідання (а.с. 16). Відзив на позов відповідач не подав. Ухвалою суду від 27 серпня 2018 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті (а.с. 22).

У судове засідання позивач не з'явилася. У позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 3), а в заяві від 10 вересня 2018 року (а.с. 25) не заперечила проти винесення заочного рішення. З урахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с. 24), в судове засідання не з'явився, не повідомив про причину неявки, не просив відкласти розгляд справи чи розглядати справу за його відсутності.

Оскільки наявні всі умови, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про прийняття заочного рішення.

Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6). Також судом встановлено, що на підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 04 лютого 2010 року, яке набрало чинності 16 лютого 2010 року (а.с. 8), відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання, зокрема, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 200 (двісті) гривень щомісячно.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 181 СК України, існує два способи стягнення аліментів: у частці від доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Абзац 2 частини 3 ст. 181 СК України передбачає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, законодавець не пов'язує питання способу стягнення аліментів із бажаннями відповідача і не надає право суду вирішувати питання способу стягнення аліментів на власний розсуд, а наділяє лише позивача правом обирати конкретний спосіб стягнення аліментів.

Отже, вимога ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів підлягає до задоволення.

Щодо визначення розміру аліментів, суд враховує наступне:

У ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Сімейне законодавство зобов'язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів позивач заявила як 1/4 частина заробітку (доходу), відповідач не заперечив можливість сплати аліментів у такому розмірі, а тому у суду є всі підстави вважати, що такий їх розмір має задовольнити потреби дитини, і не поставить у складне матеріальне становище платника аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, позовна вимога ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає до повного задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивач звернулася до суду з цим 31 липня 2018 року, а тому саме з цієї дати аліменти мають бути стягнені іншим способом.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді, мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 704 гривні 80 копійок.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 181, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. На зміну рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 04 лютого 2011 року у справі № 2-17/2010, із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 стягувати на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 31 липня 2018 року до його повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: ______________