Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/633/18
Провадження № 2/376/387/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2018 р.

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Віговського С.І.

при секретарі Кропивлянській С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) в розмірі 3,3 в умовних кадастрових гектарах, що розташований на території Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, виділивши її за рахунок земель запасу Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, мотивуючи позов тим, що спадкодавець в силу п. 2 Указу Президента України за № 720/95 від 08 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" здобула право на земельну частку (пай), оскільки на момент видачі державного акта на право колективної власності на землю КСП "Гігант" серія КВ від 28 листопада 1995 року спадкодавець була членом КСП "Гігант", не була виключена з членів цього КСП станом на час відкриття спадщини, а відтак, мала право отримати 3,3 в умовних кадастрових гектарах земельної частки (паю), проте в силу незрозумілих обставин була помилково пропущена (безпідставно (помилково) не була внесена)) до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства.

Оформити спадщину у складі права на земельну частки (паю) у нотаріуса позивач не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, - Сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім'я спадкодавця, - ОСОБА_2, яким він є в силу п. 17 розділу Х Перехідних положень ЗК України, а тому вимушеназвернутися до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені в позові, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Також. відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в кому відповідач не згоден з позовними вимогами і їх не визнає, мотивуючи свої заперечення тим, що мати позивача - ОСОБА_2 з червня 1991 року по кінець грудня 1994 року працювала та була членом КСП "Гігант" в с.Великополовецьке Сквирського району Київської області. Згідно рішення загальних зборів КСП "Гігант" села Великополовецьке від 30 грудня 1999 року отримати сертифікати мали право громадяни, які були членами КСП "Гігант" саме станом на 29 січня 1996 року.

Судом встановлено, що мати позивача, - ОСОБА_2, з червня 1991 була членом та працювала до кінця грудня 1994 року в колективному сільськогосподарському підприємстві "Гігант" (реорганізованого з колгоспу ім. Г.Д. Кошової), яке розташоване в с. Великополовецьке, Сквирського району Київської області, що підтверджується архівною довідкою від 12 вересня 2017 року за № 05-05/337 та довідкою СТОВ "Великополовчанське" від 18 липня 2005 року за № 180.

Згідно архівної довідки Об'єднаного трудового архіву міської та сільських рад Сквирського району за № 05-05/337.1 від 12 вересня 2017 року та довідки СТОВ "Великополовчанське" від 18 липня 2005 року за № 181, в процесі реорганізацій у 1956 році рішенням загальних зборів колгоспників (протокол № 1 від 18.01.1956 року) з колгоспу "Червоний Гігант" утворено колгосп ім. Г.Д. Кошової, с. В. Половецьке. У 1993 році колгосп ім. Г.Д. Кошової, рішенням загальних зборів колгоспників (протокол № 1 від 16.01.1993 року) перетворено в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) "Гігант" с.В.Половецьке, Сквирського району Київської області. Дане рішення затверджено Розпорядженням Представника України у Сквирському районі № 49 від 22.02.1993 року. В 2000 році рішенням загальних зборів членів підприємства КСП "Гігант" реформовано в СТОВ (сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю) "Великополовчанське", Сквирського району Київської області (протокол № 1 від 26.01.2000 року). В 2003 році СТОВ ліквідовано та документи з особового складу передано на збереження в "Об'єднаний трудовий архів міської та сільських рад Сквирського району", м.Сквира, Київської області.

28 листопада 1995 року КСП "Гігант" був виданий Державний акт на право колективної власності на землю (право постійного користування землею) серії КВ, площею 640,1 га відповідно до рішення 4 сесії 22 скликання Великополовецької сільської ради народних депутатів від 01 червня 1995 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 29.

Згідно архівного витягу Архівного сектору Сквирської райдержадміністрації від 09.08.2017 року за № 06-05/109 вбачається, що з Протоколу № 1 загальних зборів членів КСП "Гігант", с. Великополовецьке, Сквирського району від 02 лютого 1996 року за порядковим номером 5 вирішили розпаювати землі в КСП "Гігант". Списки в кількості 1099 чол. Затвердити в такому числі: пенсіонерів 649, працюючих 450.

Згідно довідки виконкому Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області за № 1202 від 20.05.2006 року, ОСОБА_2 дійсно земельна частка (пай) в КСП "Гігант" не був виділений.

За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 03.03.2018 року за № ПІ-371/0-353/0/63-18, за інформацією Відділу у Сквирському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (лист № 79/416-18 від 01.03.2018 року) відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Великополовецькій сільській раді Сквирського району Київської області (КСП "Гігант") сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_2 не виготовлявся та не реєструвався. Розмір земельної частки (паю) згідно документації по паюванню земель, переданих в колективну власність КСП "Гігант", с. Великополовецьке, Сквирського району Київської області (затвердженої розпорядженням Сквирської районної державної адміністрації № 259 від 01.08.1996 року) становить 3,3 в умовних кадастрових гектарах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача, - ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого виконкомом Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області від 02.06.2008 року, актовий запис № ІІ.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина за законом на право на земельну частку (пай) у землях реформованого КСП "Гігант", с. Великополовецьке, Сквирського району Київської області.

У зв'язку з відсутністю заповіту, позивач є спадкоємцем першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України, прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджується копією довідки Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області за № 285 від 10.05.2017 року.

З архівного витягу Архівного сектору Сквирської райдержадміністрації від 09.08.2017 року за № 06-08/27 вбачається, що з Протоколу № 6 засідання правління колгоспу ім. Г.Д, Кошової с. В.Половецьке Сквирського району від 21 серпня 1991 року за його порядком денним (порядковий номер 5) задоволено заяву ОСОБА_2 про прийом в члени колгоспу, що підтверджується рішенням, затвердженим протоколом № 1 загальних зборів членів колгоспу ім. Г.Д. Кошової від 25 лютого 1992 року. В архівних документах (протоколи засідань правління та загальних зборів) КСП "Гігант", с. В.Половецьке Сквирського району за 1995-1998 роки відомості про виключення з членів КСП ОСОБА_2 відсутні.

Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи.

Відповідно до ст. 5 ЗК України від 18.12.1990 року № 561-XII (чинний на час виникнення спірних правовідносин), земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. До прийняття такого рішення провадиться передача земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, до відання сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. Площа земель, що передаються у колективну власність, становить різницю між загальною площею земель, що знаходяться у віданні відповідної Ради, і площею земель, які залишаються у державній власності (землі запасу, лісовий фонд, водний фонд, резервний фонд тощо) і у власності громадян. Землі у колективну власність передаються безплатно. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місця розташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Частина земель резервного фонду, яка на час введення в дію цього Кодексу належала господарствам, залишається за ними на умовах постійного користування. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Частинами 6-8 ст. 6 ЗК України від 18.12.1990 року № 561-XII (чинний на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів, враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій.

За ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14.02.1992 року № 2114-XII (із змінами і доповненнями) об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14.02.1992 року № 2114-XII (із змінами і доповненнями) передбачено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.

На підставі Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" за № 720/95 від 08.08.1995 року члени колективних сільськогосподарських підприємств мали право на земельну частку (пай), а також право на її виділення в натурі.

Згідно з пунктом 2 вищезазначеного Указу Президента України спадкодавець як особа яка була членом КСП "Гігант" на час передання даному колективному сільськогосподарському підприємству державного акта про право колективної власності на землю (28.11.1995 року), мала право на земельну частку (пай), оскільки із членів господарства її виключено не було.

При складанні додатку до державного акту на право колективної власності на землю - списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), спадкодавець у даний список включена не була.

Судом не беруться до уваги доводи відповідача про те, що отримати сертифікати на право на земельні частки (паї) мали право громадяни, які були членами КСП "Гігант" саме станом на 29 січня 1996 року (згідно Протоколу № 1 загальних зборів членів КСП "Гігант", с.Великополовецьке, Сквирського району від 02 лютого 1996 року), тобто, на момент розпаювання землі в КСП "Гігант" (внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків), оскільки це не узгоджується з Узагальненням практики вирішення справ Верховного Суду України та апеляційних судів в 2001 р. і в I півріччі 2002 р. та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", за якими право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є, а саме у даному випадку, - з 28 листопада 1995 року. Крім того, в архівних документах (протоколи засідань правління та загальних зборів) КСП "Гігант", с. В.Половецьке Сквирського району за 1995-1998 роки відомості про виключення з членів КСП ОСОБА_2 відсутні. До того ж, як вказується в Узагальненні відповідно до п. 2 Указу Президента "Про порядок паювання земель..." (720/95) цією нормою не передбачено, що особа, яка внесена до списку на право колективної власності на землю, втрачає право на земельну частку в разі її вибуття з колективного підприємства до отримання сертифіката. Видача сертифіката лише документально фіксує право особи на так звану ідеальну земельну частку (пай), яке вона отримує з часу одержання юридичною особою державного акта про право колективної власності на землю.

Таким чином, суд вважає, що порушено право спадкодавця та право позивача, як спадкоємця, на земельну частку (пай) в землях колишнього КСП "Гігант", с.Великополовецьке, Сквирського району Київської області, закріплене ст.ст. 5, 6 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року № 561-XII (чинного на час виникнення спірних правовідносин) та пунктом 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" за № 720/95 від 08.08.1995 року.

Суд також вважає, що набуття позивачем, - ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом першої черги після смерті спадкодавця земельної частки (паю) не може призвести до погіршення майнових прав інших власників земельних часток (паїв) в землях колишнього КСП "Гігант", с. Великополовецьке, Сквирського району Київської області.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Указу Президента України за № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям»,паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості; далі - Указ).

У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку (п. 6 Указу).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" № 899-IV від 05 червня 2003 року (із змінами і доповненнями; далі - Закон № 899-IV), основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Як вбачається із ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 899-IV, підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Беззаперечною вважається правова позиція викладена у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" де вказано, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно довідки виконкому Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області за № 480 від 13 жовтня 2017 року, за межами населених пунктів села Великополовецьке, села Мала Михайлівка на території Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області є землі запасу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Правова позиція викладена у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при розгляді та вирішенні даної справи.

В силу ч. 3 ст. 1, ч. 2 ст. 2 Закону № 899-IV,право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку; одним із документів, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, і відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Оформити спадщину у складі права на земельну частки (паю) в нотаріуса позивач дійсно не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, - Сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім'я спадкодавця, - ОСОБА_2, яким він є в силу п. 17 розділу Х Перехідних положень ЗК України.

Довідкою Сквирської районної державної нотаріальної контори від 24 квітня 2018 року за № 591/01-16 суду повідомлено, що згідно записів Алфавітної книги спадкових справ, до майна померлої 30 травня2008 року ОСОБА_2 спадкова справа не заведена.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За таких обставин суд вважає, що на момент видачі державного акта на право колективної власності на землю КСП "Гігант" серія КВ від 28 листопада 1995 року та розпаювання земельних часток (паїв) спадкодавець, - ОСОБА_2була членом КСП "Гігант" (реорганізованого у 1993 році з колгоспу ім. Г.Д. Кошової) та мала право отримати 3,3 в умовних кадастрових гектарах земельної частки (паю), проте в силу незрозумілих обставин була помилково пропущена (безпідставно (помилково) не була внесена)) до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вбачаються всі правові підстави задовольнити позовні вимоги повністю, а саме, визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) в розмірі 3,3 в умовних кадастрових гектарах, що розташований на території Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, виділивши його за рахунок земель запасу Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області.

Керуючись ст.ст. 5, 6 Земельного кодексу України (в ред. від 18.12.1990 року) № 561-XII, пункту 17 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III, ст.ст. 256, 257, 260, 261, 267, 1216, 1218, 1220, 1221-1223, 1261, 1268, 1270, 1296 Цивільного кодексу України, ст.ст. 7, 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" № 2114-XIIвід 14 лютого 1992 року, ст.ст. 1-3 Закону України "Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних часток (паїв)",пунктами 2, 5, 7 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року"Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям", ст.ст. 5, 11-13, 19, 23, 27, 58, 76-81, 83, 84, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Поновити пропущений строк звернення до суду.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) в розмірі 3,3 в умовних кадастрових гектарах, що розташований на території Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, виділивши його за рахунок земель запасу Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.І. Віговський