Дата документу 31.10.2018
Справа № 334/4884/18
Провадження № 2/334/3120/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алейніковій О.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 1-а по пров. Ржевський у м. Запоріжжя.

В позові вказала, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 1-а по пров. Ржевський у м. Запоріжжя, на підставі Свідоцтва про право власності, виданим 20.12.2001 року Сонячною сільською радою Запорізького району Запорізької області, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з нею в зазначеному будинку з 25.09.2015 року зареєстрований ОСОБА_2, який є її племінником. З часу реєстрації по теперішній час відповідач у будинку не оселявся та не проживає, що підтверджується актом від 30.06.2018 року.

Реєстрація відповідача в зазначеному помешканні перешкоджає позивачу як власнику житла вільно володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним будинком, вона вимушена додатково нести витрати на його утримання та не має можливості оформити житлову субсидію на комунальні послуги.

Просить позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням у будинку № 1-а по пров. Ржевський у м. Запоріжжя.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомлений у відповідності до ст. 128 ЦПК України, про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Відзиву або пояснень на позов не надав.

Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223, 280 ЦПК України за відсутністю відповідача.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок № 1-а по пров. Ржевський в м.Запоріжжі на підставі Свідоцтва про право власності, виданим 20.12.2001 року Сонячною сільською радою Запорізького району Запорізької області, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8, 9).

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована у вказаному будинку, що підтверджується копією її паспорту.

В спірному будинку з 25.09.2015 року по теперішній час також зареєстрований відповідач, племінник позивачки, згідно Довідки департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 01-71/5798 від 30.07.2018 р. (а.с.18), який фактично в ній ніколи не проживав, особистих речей відповідача в будинку не має, оплату за користування житлом не здійснює, нею не цікавиться, намірів щодо користування житлом, на протязі тривалого часу, не виявляє, однак, добровільно виписатись з будинку відмовляється.

Реєстрація відповідача в зазначеному помешканні перешкоджає позивачу як власнику житла вільно володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним будинком, вона вимушена додатково нести витрати на його утримання та не має можливості оформити житлову субсидію на комунальні послуги.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти,користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно до ч. 1 ст.383 ЦК України власник власника житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Частиною першою ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

З'ясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2, не проживає у будинку з 2015 року, з цього часу не несе жодних обов'язків зі сплати житла та комунальних послуг, не приймає участі у поточних витратах на утримання квартири, усі витрати, пов'язані з утриманням житла, несе позивач.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України).

Згідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав, в даному будинку не проживає без поважних причин з 2015 року, не несе обов'язків щодо утримання будинку, та залишається зареєстрованим в ньому, що спричиняє позивачу додаткові матеріальні витрати за відповідача, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування квартирою, оскільки понад 1 рік не проживає в будинку без поважних причин, не користується ним, не цікавиться спірним приміщенням та намірів щодо користування житлом, на протязі тривалого часу, не виявляє.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 77-79, 263-265, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 9, 156 ЖК України, суд -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН - НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим будинком № 1-а по пров. Ржевський у м. Запоріжжя.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М.Гнатюк