Справа № 372/2498/18
Провадження № 2-1480/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участі секретаря Аксюкевич Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщення Обухівського районного суду в місті Обухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

Встановив:

22 серпня 2018 року до Обухівського районного суду звернулася ОСОБА_1 (далі також позивач) до ОСОБА_2 (далі також відповідач) про стягнення аліментів на двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

На обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 повідомила, що 22 грудня 2007 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 укладено шлюб. У шлюбі у них народилися двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Наразі діти проживають разом з позивачем та відповідачем, однак майже повністю перебувають на утриманні позивача. Належного утримання відповідач не забезпечує. У свою чергу позивач не може самостійно забезпечити дітям належне утримання, що змусило її звернутися з позовом про стягнення аліментів з відповідача.

Також зазначила, що відповідач офіційно працевлаштований. На його утриманні інші особи не перебувають. Просила стягнути з відповідача аліменти на користь двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дітей.

В позасудовому порядку вирішити питання про добровільну допомогу відповідачем в утриманні своїх неповнолітніх дітей Позивачеві не вдалося.

18 вересня 2018 року відповідно до ухвали Обухівського районного суду у справі відкрито спрощене позовне провадження. Розгляд справи призначено на 24 жовтня 2018 року. Відповідачу надано строк для подачі відзиву на позов в межах 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у суді.

У подальшому, відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судове засідання відповідач не зявився. Про причини неявки суд не повідомив.

24 жовтня 2018 року через канцелярію суду позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідно до часини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи має місце підтвердження належного повідомлення відповідача ОСОБА_3 про дату, час і місце розгляду справи, відзив відповідачем не подано, в судове засідання 24 жовтня 2018 року останній не зявився, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав.

У ході судового розгляду судом встановлено, що 22 грудня 2007 року між позивачем ОСОБА_3 (дівоче прізвище Малишко) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-БП № 030866 від 22 грудня 2007 року, виданим відділом РАЦС по місту ОСОБА_7 МУЮ Сумської області (актовий запис № 512) (а.с. 9).

У шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-БК № 154230, виданим 12 листопада 2008 року Відділом РАЦС Шевченківського РУЮ міста Києва (а.с. 9), та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 279130, виданим 1 вересня 2014 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Обухівського МУЮ у Київській області (а.с. 8).

Відповідно до довідки про склад сімї за вих. №4635 від 22 серпня 2018 року, виданої Відділом реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Обухівської міської ради, до складу сімї позивача ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: місто Обухів, вул. Соборна, буд. 41, входять: чоловік ОСОБА_3, син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 (а.с. 10).

Відповідно до листа позивача ОСОБА_1 від 30 червня 2018 року на адресу відповідача ОСОБА_3, остання зверталася з проханням в добровільному порядку почати надавати матеріальну допомогу в утриманні їхніх малолітніх дітей. Однак відповіді не отримала, про що вказала в позовній заяві.

Також, з позовної заяви Позивача судом встановлено, що наразі діти проживають разом з позивачем та відповідачем. Однак належного утримання дітям відповідач у повному обсязі не забезпечує.

Так, відповідно до частини другої стаття 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Вказані вимоги кореспондуються зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР 27 лютого 1991 року за № 789-XII, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 180 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої та другої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першою та другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Крім того, відповідно до частини пятої статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд доходить висновку, щовідповідач не здійснює належного утримання своїх дітей, що позбавляє останніх можливості належного та гармонійного розвитку. З урахуванням вимог частини пятої статті 183 СК України в контексті розміру аліментів, які можуть бути стягнуті у безспірному порядку, суд вважає належним та достатнім стягнення аліментів у розмірі 1/3 заробітку (доходу) з відповідача ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей. Будь-яких даних про те, що ОСОБА_3 здійснює виплати на утримання інших осіб, має незадовільний стан здоровя, або на його стороні мають місце інші негативні фактори, які впливають на його можливість належного утримання своїх неповнолітніх дітей на противагу його приватним інтересам - в ході судового розгляду не встановлено.

Тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, статей 180-183 СК України, керуючись статтями 2-4, 12, 13, 258, 263-264, 274, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/3 (однієї третини) частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше пятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

3. Згідно пункту першого частини першої статті 430 ЦПК України допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.10.2018 року.

Суддя О.Б. Тиханський