Справа № 308/3823/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 серпня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого - судді Данко В.Й.,

з участю секретаря судових засідань Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 14.09.2004 року було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського МРУЮ Закарпатської області зроблено актовий запис №319. Від даного шлюбу народилася дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2004 року з ОСОБА_3 присуджено стягнення аліментів в розмірі ? частки доходу щомісячно, починаючи з 03.02.2004 року до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач свого обов'язку по утриманню сина не виконує. 25.09.2004 року позивачка в друге уклала шлюб із ОСОБА_5, за час якого у подружжя народилася дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Теперішній чоловік виховує ОСОБА_4 з двохрічного віку, піклується про нього, забезпечує всім необхідним та має намір його усиновити. Однак, в той же час, відповідач ОСОБА_3 ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню власного сина, не приймає участі у його фізичному, моральному та духовному розвитку, матеріально не забезпечує, не проявляє жодної зацікавленої до долі дитини. У зв'язку з цим, просить задовольнити позов, та винести рішення, яким позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4

Позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися. Однак, надали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечили.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Представник третьої особи ОСОБА_8 в судове засідання не з'явився. Однак, надав суду заяву, в якій не заперечив проти задоволення даного позову, та просив розглянути такий за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 14.09.2004 року було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського МРУБ Закарпатської області зроблено актовий запис №319, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1 від 16.07.2005 року.

Від даного шлюбу народилася дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 07.11.2012 року - ПОВТОРНО).

Судом встановлено, що 13.03.2018 року позивачка звернулася до органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому із заявою про надання їй висновку про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від його виховання, не піклується по його здоров'я, не приймає участі у фізичному та духовному розвитку, не цікавиться долею дитини та не надає матеріальної допомоги.

Так, з наявного в матеріалах справи Висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому №151/34-26 від 26.03.2018 року вбачається, що батько дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації якого: АДРЕСА_1, участі у вихованні сина не приймає з березня 2001 року, здоров'ям його не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Крім того, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2003 року його було засудженого до трьох років та одного місця позбавлення волі.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2004 року з ОСОБА_3 присуджено стягнення аліментів в розмірі ? частки доходу щомісячно, починаючи з 03.02.2004 року до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що відповідач свого обов'язку по сплаті аліментів на утримання сина, покладеного на нього вказаним вище рішенням не виконує, у зв'язку з чим в нього наявна заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 45898,58грн., що підтверджується наявною в матеріалах Довідкою №15/1214 від 22.07.2013 року, виданою Ужгородським міським відділом ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

25.09.2004 року позивачка в друге уклала шлюб із ОСОБА_5, за час якого у подружжя народилася дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про одруження Серії НОМЕР_3 та Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_4 від 14.02.2006 року)

Також із вказаного Висновку про позбавлення батьківських прав вбачається, що з 2004 року ОСОБА_5 допомагає позивачці у вихованні її сина ОСОБА_4 та бажає його усиновити. Дане питання також розглядалось 20.03.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Заслухавши думку матері дитини та враховуючи той факт, що батько дитини взагалі відсутній в житті неповнолітнього сина протягом тривалого часу, членами комісії було прийнято одноголосне рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько на засіданні комісії присутній не був, хоча був належним чином повідомленим про час та місце її проведення, що може свідчити про його байдуже ставлення до долі дитини.

У відповідності до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а батьки в свою чергу несуть відповідальність для створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

У відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання.

Таким чином, вищевказане свідчить проте, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально його не забезпечує.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Оскільки, внаслідок злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідачем ОСОБА_3 дитина залишилася без батьківського піклування, любові та виховання, батько дитини не піклується про його здоров'я, не приймає участі у фізичному та духовному розвитку, матеріальному забезпеченні, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 4 - 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 - 259, 264, 265, 280 - 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165, 166 СК України, ст. ЗУ «Про охорону дитинства», ст.3 Конвенції про права дитини, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_1) відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст.284 - 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко