Справа №200/8447/14-ц
Провадження№2/200/140/18
У Х В А Л А

«18» грудня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Лавренко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищезазначена цивільна справа.

18 грудня 2018 року від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява в якій вона просить залишити позовну заяву без розгляду, оскільки вона була присутня на всіх судових засіданнях, але ж позивач останнім часом не зявлявся для розгляду позову ОСОБА_1 до неї, що свідчить про зловживання останнього своїми правами.

18 грудня 2018 року від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, та повідомлення про результати розгляду даного клопотання.

Слід зазначити, що у судові засідання, які були призначені після отримання висновку експерта від 27.03.2018 року, а саме на 13 вересня 2018 року 10.30 год.,05 грудня 2018 року 10.00 год., 18 грудня 2018 року 13.15 год., позивач не зявився, явку свого представника не забезпечив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Як випливає, з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 неодноразово подавав однотипові заяви про відкладення судового засідання, без зазначення поважності причини такого відкладення, такі заяви були подані 10.07.2018 року, 13.09.2018 року, 18.12.2018 року. Докази поважності причини в матеріалах справи відсутні та позивачем не надавалися.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши клопотання позивача та заяву відповідача, прийшов до наступного висновку.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно із ст. 223 ч. 2 п.п. 1,2 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору. Із цими нормами кореспондуються положення п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до правової позиції викладеної у Рішенні Європейського суду з прав людини «Каракуця проти України» суд відхилив скаргу на порушення доступу до суду, оскільки позивачі тривалий час не виявляли належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі. Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 №1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, яким серед іншого є складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади.

Справа за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним заповітутривалий час перебуває в провадженні суду.

При розгляді позову по суті позивач та його представник брали активну участь, але ж протягом останніх трьох засідань, а саме після проведення повторної судової почеркознавчої експертизи від 27.03.2018 року, належним чином повідомлений позивач не зявлявся на виклики суду та не забезпечував явку свого представника в судові засідання, при цьому відповідачка постійно була присутня під час розгляду даної справи.

Слід зазначити, що позивач був обізнаний про місце, дату та час розгляду, оскільки через канцелярію суду своєчасно, перед судовими засіданнями подавав клопотання, в яких просив суд відкласти судовий розгляд без зазначення поважності причини неявки, як самого позивача так і його представника. До того ж, доказів поважності причин неявки останніх жодного разу суду не надавав. А тому судом причини не явки були визнані не поважними.

Відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що ч.1 ст. 12 ЦПК України покладає обовязок доказування на сторону: кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а з суду знято обовязки збирання доказів і встановлення істини незалежно від наданого сторонами доказового матеріалу.

ЦПК України дозволяє зробити висновок, що весь процес судового розгляду справи здійснюється у формі змагання між сторонами, підставою якого є протилежність їх матеріально-правових інтересів.

Вищезазначене надає можливість зробити висновок, що позивач втратив інтерес по даній справі, а тому позов підлягає залишенню без розгляду, у зв'язку з повторною неявкою у судове засідання позивача та його представника.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості повторного звернення з даним позовом до суду в загальному порядку.

Керуючись ст.223, п. 1 ч.3 ст.257, ст. 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту, - залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що він має право звернутись до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення . Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску