Ухвала

04 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 404/1323/16-ц

провадження № 61-43533ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 липня 2018 року у справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1, третя особа - Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради, про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» (далі - ОКВП «Дніпро-Кіровоград») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Зазначало, що підприємством, яке є правонаступником КП «Кіровоградське водопровідне каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради», надавалися відповідачу, як споживачу послуги з водопостачання та водовідведення на підставі договору № 250976 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, укладеного 16 липня 2009 року. Відповідач періодично здійснює сплату отриманих послуг. Засіб обліку води у квартирі відповідача не встановлений. По особовому рахунку рахується пільга 25 відсотків «Діти війни» та субсидія. Оскільки засіб обліку води не встановлений, відповідно плата за послуги нараховується згідно з установленими нормами споживання з розрахунку на одну особу. Відповідач повідомлялась, що на період з листопада 2014 року по квітень 2015 року та на період з грудня 2014 року по квітень 2015 року вона має сплачувати обов'язкову частину плати в межах норми - 4 куб. м щодо надання субсидії та самостійно сплачувати різницю по нормі споживання у разі відсутності засобів обліку, а саме 5,61 куб. м. В період з 01 лютого 2014 року по 31 січня 2016 року, включно, відповідачу було надано послуги на суму 2 251,39 грн, з яких відповідачем сплачено - 791,65 грн, по субсидії перераховано - 524,64 грн, залишок боргу - 1 031,92 грн. Підприємство неодноразово повідомляло відповідача по існування боргу. 26 серпня 2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда видано судовий наказ про стягнення заборгованості, проте 02 листопада 2015 року судом, за заявою боржника, вказаний судовий наказ скасовано та роз'яснено право ОКВП «Дніпро-Кіровоград» на звернення з до суду з позовом.

В ході розгляду справи, позивачем змінено вимоги щодо періоду стягнення заборгованості та збільшено розмір позовних вимог. Остаточно позивач просив стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2013 року по 31 січня 2017 року у сумі - 1 944,97 грн, 3 % річних в сумі 12,80 грн, індекс інфляції в сумі 115,56 грн, всього 2 073,33 грн, а також понесені судові витрати.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 липня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 1 944,97 грн заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, 3% річних - 12,80 грн, індекс інфляції - 37, 03 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

28 серпня 2018 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 липня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОКВП «Дніпро-Кіровоград» задовольнити частково, лише в межах розміру боргу за визначенням обов'язкової сплати 71,83 грн. Також просила прийняти рішення (окрему ухвалу), відповідно до якого визнати наявні в матеріалах справи докази достатніми для підтвердження порушення вимог чинного законодавства щодо розкрадання бюджету.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 2 073,33 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 липня 2018 року у справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1, третя особа - Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради, про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак