печерський районний суд міста києва
Справа № 757/100/17-ц
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Григоренко І.В.,

при секретарі судових засідань Петровій Ю.О.,

за участю:

боржника: не з`явився,

приватного виконавця: не з`явився,

представника стягувача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на рішення Приватного виконавця Київського міського нотаріального округу Солонько Миколи Миколайовича у виконавчому провадженні № 56915517 по виконанню виконавчого листа № 757/100/17-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 22.11.2017 року, на виконання заочного рішення у цивільній справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі скаржник, боржник, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на рішення Приватного виконавця Київського міського нотаріального округу Солонька Миколи Миколайовича (далі Приватний виконавець Солонько М.М.) у виконавчому провадженні № 56915517 по виконанню виконавчого листа № 757/100/17-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 22.11.2017 року на виконання заочного рішення у цивільній справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі стягувач, ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить визнати рішення Приватного виконавця Солонька М.М. від 12.09.2018 року № 880 про відмову в задоволені клопотання про зняття арешту із зарплатного рахунку неправомірним та зобов`язати Приватного виконавця Солонька М.М. винести постанову про скасування арешту із зарплатного рахунку ОСОБА_1 , відкритого у КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування заявлених вимог скаржник зазначає, що він є військовослужбовцем В/Ч 2260 Національної Гвардії України та отримує заробітну плату через КБ «ПриватБанк». 07.09.2018 року при спробі зняти заробітну плату через банкомат КБ «ПриватБанк» з`ясувалося, що зарплатний рахунок заблоковано, а пізніше через відділення банку стало відомо, що Приватним виконавцем Солоньком М.М. накладено арешт. 10.09.2018 року Приватному виконавцю Солоньку М.М. було подано клопотання про зняття арешту із зарплатного рахунку, проте 14.09.2018 року останнім надано відповідь, якою відмовлено у задоволенні клопотання в повному обсязі. Як з`ясувалося, у провадженні приватного виконавця перебуває виконавчий лист № 757/100/17-ц, виданий Печерським районним судом м. Києва 22.11.2017 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 254 810,39 грн. Проте, ні рішення суду, ні постанови Приватного виконавця Солонька М.М. про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 не одержував.

Судове засідання по розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення Приватного виконавця Солонька М.М. у виконавчому провадженні № 56915517 по виконанню виконавчого листа № 757/100/17-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 22.11.2017 року, на виконання заочного рішення у цивільній справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначено на 04.10.2018 року.

04.10.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання Приватного виконавця Солонька М.М. про відкладення розгляду справи, оскільки копія скарги ОСОБА_1 не надійшла на його адресу, у зв`язку з чим у нього не було можливості належним чином підготуватися до розгляду справи та надати аргументовані пояснення.

04.10.2018 року у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному справу було знято зі складу та призначено на 20.11.2018 року.

15.11.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшли письмові заперечення Приватного виконавця Солонька М.М. на скаргу у яких останній просить розглянути скаргу за його відсутності та відмовити в задоволені скарги, оскільки 02.08.2018 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 757/100/17-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 22.11.2017 року та 03.08.2018 року постанову про відкриття виконавчого провадження № 56915517 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення № 562 було направлено на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі. 06.09.2018 року зазначену постанову було одержано представником боржника за довіреністю. 13.08.2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника, яка направлена сторонам виконавчого провадження простою кореспонденцією. 10.09.2018 року від АТ «КБ «ПриватБанк» за вих. № 20.1.0.0.0/7-180815/2122 від 16.08.2018 року надійшла відповідь про арешт коштів на рахунках боржника ОСОБА_1 17.09.2018 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-20180815/2101 від 31.08.2018 року надійшла відповідь АТ «КБ «ПриватБанк» про арешт коштів на рахунках боржника та про залишок коштів на таких рахунках. Документи, що підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення, згідно Закону України «Про виконавче провадження», від АТ «КБ «ПриватБанк» на адресу Приватного виконавця Солонька М.М. не надходили.

20.11.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла письмова заява представника боржника в якій останній просив проводити розгляд скарги за його відсутності, викладені у скарзі вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання 20.11.2018 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Приватний виконавець Солонько М.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Оскільки, згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, зважаючи на письмові заяви скаржника та приватного виконавця про розгляд скарги за їх відсутності, суд вважав за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників судового процесу.

Дослідивши надані учасниками процесу докази у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги та вирішення спору по суті, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

За результатом розгляду цивільної справи № 757/100/17-ц за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором заочним рішення Печерського районного суду м. Києва від 31.08.2017 року позов було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 254 810,39 грн.

22.11.2017 року Печерським районним судом м. Києва булло направлено ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» виконавчі листи.

02.08.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солоньком М.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56915517 на виконання виконавчого листа № 757/100/17-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 22.11.2017 року.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 272, постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2018 року була вручена 06.09.2018 року представнику ОСОБА_1 за довіреністю.

02.08.2018 року Приватним виконавцем Солоньком М.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 757/100/17-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 22.11.2017 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 254 810,39 грн., копія якої була направлена ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 06.09.2018 року постанова була одержана.

Постановою Приватного виконавця Солонька М.М. від 02.08.2018 року у виконавчому провадженні № 56915517 з виконання виконавчого листа № 757/100/17-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 22.11.2017 року, було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 280 291,42 грн.

Постановою Приватного виконавця Солонька М.М. від 13.08.2018 року у виконавчому провадженні № 56915517 з виконання виконавчого листа № 757/100/17-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 22.11.2017 року, було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, в тому числі АТ «КБ «ПриватБанк», крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 280 291,42 грн.

10.09.2018 року на адресу Приватного виконавця Солонька М.М. надійшов лист АТ «КБ «ПриватБанк» в якому останній повідомив про всі рахунки ОСОБА_1 , відкриті в АТ «КБ «ПриватБанк» станом на 16.08.2018 року, та про накладення арешту на рахунки боржника.

17.09.2018 року на адресу Приватного виконавця Солонька М.М. надійшов лист АТ «КБ «ПриватБанк» у якому останнє повідомило, що на виконання постанови від 13.08.2018 року накладено арешт та на момент арешту залишок коштів складає 359,93 грн.; на інших рахунках кошти відсутні.

Як визначено у ст.. 2 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Як визначено у ст.. 10 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. п. 6, 7, 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Як визначено у ст.. 56 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За таких обставин, накладаючи арешт на майно та грошові кошти ОСОБА_1 в межах суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, Приватний виконавець Солонько М.М. діяв в межах наданих йому повноважень з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Як визначено у ст.. 79 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною-інвалідом, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання. Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, який втратив функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої учасниками антитерористичної операції, незалежно від її розміру та джерела походження.

Тобто, АТ «КБ «ПриватБанк» після одержання постанови Приватного виконавця Солонька М.М. про арешт коштів боржника повинне було повідомити чи є рахунки на які накладено арешт, рахунками зі спеціальним режимом призначення, на які законом заборонено накладення арешту, та чи є кошти на рахунку боржника такими, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Разом з тим, АТ «КБ «ПриватБанк» не було повідомлено про відкриття на ім`я ОСОБА_1 рахунків із спеціальним режимом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

ОСОБА_1 не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що арешт накладено на рахунок із спеціальним режимом використання або спеціальний чи інший рахунок, звернення стягнення на який заборонено законом.

10.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного виконавця Солонька М.М. із клопотанням про зняття арешту із зарплатного рахунку, відкритого у АТ «КБ «ПриватБанк».

У відповідь на вказане клопотання ОСОБА_1 12.09.2018 року Приватний виконавець Солонько М.М. у листі № 880 повідомив останнього, що підстави для зняття арешту з коштів боржника відсутні.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Однак, таких повідомлень від АТ «КБ «ПриватБанк» на адресу Приватного виконавця Солонька М.М. не надходило.

Як визначено у ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження існування наведених у законі підстав для скасування арешту.

Главою 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за № 377/8976 (далі Інструкція), визначений порядок виконання банками заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнтів.

Відповідно до п. 9.1 Інструкції, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що розміщені на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що розміщені на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів). Банк приймає до виконання документ про арешт коштів, який доставлено до банку самостійно виконавцем, слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

Згідно п. 9.3 Інструкції, арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Як визначено в абз. 5 п. 9.6 Інструкції, під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.

Згідно абз. 1 п. 9.9 Інструкції, кошти, що арештовані на рахунку клієнта, забороняється використовувати до надходження платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для виконання якого накладався арешт, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.

Пунктом 9.10 Інструкції, встановлено, що у разі надходження до банку платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для забезпечення виконання якого на кошти клієнта накладено арешт, банк виконує її в повній або частковій сумі в межах наявної арештованої суми на рахунку. Банк виконує часткову оплату платіжної вимоги / інкасового доручення (розпорядження) відповідно до пункту 5.10 глави 5 та пункту 11.9 глави 11 цієї Інструкції. До арешту суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, банк продовжує арештовувати кошти, що надходять на рахунок клієнта, та виконує платіжні вимоги / інкасові доручення (розпорядження) щодо списання коштів з урахуванням тієї суми, яку раніше частково списано на підставі платіжних вимог / інкасових доручень (розпоряджень) за тим виконавчим документом, для забезпечення якого було накладено арешт на кошти на рахунку клієнта.

Керуючись п. 9.11 Інструкції, банк здійснює зняття арешту з коштів за постановою виконавця про зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора, які доставлені до банку самостійно виконавцем, слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу, або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

Таким чином, виконуючи постанову приватного виконавця, банк зобов`язаний зупинити будь-які видаткові операції по арештованим рахункам, що унеможливлює отримання з арештованого рахунку будь-яких коштів.

Як гарантовано ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 ст. 115, ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України, ч. 3 ст. 15, ст. 22, ч. ч. 1, 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Як зазначає ОСОБА_1 та не заперечує Приватний виконавець Солонько М.М., останнім накладено арешт саме на рахунок позивача для зарахування заробітної плати.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, у скаржника відсутні грошові кошти на інших рахунках у банках чи інших фінансових установах, недостатньо майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум. Доказів протилежного ОСОБА_1 не надано. Отже, Приватним виконавцем Солоньком М.М. правомірно накладено арешт на зарплатний рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ «КБ «ПриватБанк».

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що арешт накладено Приватним виконавцем Солоньком М.М. правомірно, проте, механізм стягнення на заробітну плату для здійснення звернення стягнення є специфічним.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, зважаючи на те, що накладаючи арешт на грошові кошти ОСОБА_1 в межах суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, Приватний виконавець Солонько М.М. діяв в межах наданих йому повноважень з дотриманням вимог чинного законодавства, правові підстави для задоволення скарги відсутні.

Твердження ОСОБА_1 , що він є військовослужбовцем, відтак Приватний виконавець Солонько М.М. зобов`язаний був зупинити виконавче провадження не приймаються судом до уваги, зважаючи на наступне.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Разом з тим, скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, перерахованих у наведеній нормі закону.

Як визначено у ст.. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Разом з тим, учасниками справи не надано жодних доказів на підтвердження понесення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ст. ст. 2, 3, 10, 18, 48, 52, 56, 59, 70, Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.06.2018 року, ст. ст. 97, 115 Кодексу законів про працю України, Главою 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за № 377/8976, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 81, 447-452, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_1 на рішення Приватного виконавця Київського міського нотаріального округу Солонько Миколи Миколайовича у виконавчому провадженні № 56915517 по виконанню виконавчого листа № 757/100/17-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 22.11.2017 року, на виконання заочного рішення у цивільній справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ухвалу підписано суддею 15.01.2019 року.

Суддя І.В. Григоренко