Справа № 504/1381/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2018 2018 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Жовтан П.В.,

за участю секретаря Сокурцової Т.О.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_4 сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_4 сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.02.2001 року помер його батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина, а саме право на земельну частку (пай), яка належить йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ОД №0133147, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай), розпорядженням голови Комінтернівської державної адміністрації Одеської області №42 від 22.01.1997р. про затвердження вартості розміру земельної частки (паю) в АТ «Гера» та листом відділу у ОСОБА_3 районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області №29-15-0.220-3524/110-17 від 05.09.2017р. Для отримання спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що він не може надати сертифікат на право на земельну частку (пай). При цьому ОСОБА_3 РДА Одеської області на звернення позивача про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай), виданий померлому ОСОБА_5, повідомила, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено та відсутні інші документи, тому позивачу рекомендовано звернутися до суду, оскільки видача сертифікату повторно є неможливим. Саме тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації Одеської області не зявився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак від представника за довіреністю ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, у разі відсутності інших осіб, що мають право на спадщину, РДА щодо задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.58).

В судове засідання, представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Лиманського району Одеської області не зявився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак від голови ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради (а.с.57).

Вивчивши позовну заяву, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-УР №217665 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №367964, ОСОБА_5 помер 24.02.2001 року у віці 65 років, про що 26.02.2001р. складено відповідний актовий запис №5 (а.с.8).

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0133147, виданого ОСОБА_5 10.02.1997р. на підставі рішення Комінтернівської державної адміністрації Одеської області від 22.01.1997р. №42, йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТ «Гера», розміром 11, 403 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.10).

Копія вказаного розпорядження Комінтернівської державної адміністрації Одеської області від 22.01.1997р. №42, долучена до матеріалів справи (а.с.14).

З відповіді державного нотаріуса ОСОБА_8 №3152/0214від 05.12.2017р. вбачається, що ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину у звязку із тим, що останній не надав відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий державною адміністрацією (а.с.9).

Відповідно до листа ОСОБА_3 РДА Одеської області №Б-1201-20 від 27.04.2017р., в РДА відсутні дублікати сертифікатів на право на земельну частку (пай), крім того, враховуючи, що сертифікат на право власності на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_5 втрачено та відсутні інші документи, рекомендовано вирішити питання в судовому порядку (а.с.11).

Згідно довідки, виданої ОСОБА_4 сільською радою Лиманського району Одеської області №64 від 06.02.2018р., ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на день смерті разом із ним в житловому будинку були зареєстровані та проживали: колишня дружина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12) .

Відповідно до листа відділу у ОСОБА_3 районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області №29-15-0.220-3524/110-17 від 05.09.2017р., за ОСОБА_5 значиться запис щодо отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) площею 11, 403 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в АТ «Гера» на території ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_3 (колишнього Комінтернівського) району Одеської області, серії ОД №0133147, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1147 від 10.02.1997 року (а.с.13).

Позивач є спадкоємцем по закону першої черги, інші особи, що мають право на спадщину, відсутні, що підтверджується копією спадкової справи, дослідженої судом.

У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тому у даному випадку, враховуючи матеріали наданої спадкової справи (а.с.40-50) має відбутись перехід права на земельну частку (пай) від спадкодавця до позивача.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України визначено, що спадкування права на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст.3 ЦК України, у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права здійснюється шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Пунктом, 11 Постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішення спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Статтею 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки) нотаріус вимагає, крім правовстановлюючих документів, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Таким чином, позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказану земельну частку (пай), але, суд може, на підставі ст. 16 ЦК України, захистити цивільне право особи шляхом винесення рішення про визнання за нею права на земельну частку (пай), тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 15, 16, 18, 76-81, 263-265 ЦПК України, ст.ст.3, 321, 386, 1216, 1218, 1225 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_4 сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай) в Акціонерному товаристві «Гера» с.Сичавка ОСОБА_3 (Комінтернівського) району Одеської області, розміром 11, 403 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0133147, виданого 10.02.1997 року на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації від 22.01.1997 року за №42, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10.02.1997р. за №1147, що належав ОСОБА_5, померлому 24.02.2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя: П.В. Жовтан