Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 374/207/17
Номер провадження 22-ц/824/2369/2018
Головуючий у суді першої інстанції С.М. Козіна
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
28 грудня 2018 року місто Київ

Номер справи 374/207/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

секретар судового засідання: Горак Ю.М.

сторони:

позивач ОСОБА_3

відповідач Публічне акціонерне товариство «Українська Інноваційна Компанія»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни

апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича

на ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 16 травня 2018 року,постановлену у складі судді Козіної С.М. в приміщенні Ржищівського міського суду Київської області, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Українська інноваційна компанія» про стягнення заборгованості за договорами про розміщення банківського вкладу, мотивованим тим, що між Банком та ОСОБА_7 у грудні 2015 року було укладено договори банківського вкладу та договори відкриття банківських рахунків, відповідно до яких ОСОБА_7 розмістив на рахунках, відкритих у ПАТ «Укрінбанк» грошові кошти у розмірі 4 160 628,84 грн. 22.08.2017 року між ОСОБА_7 та ТОВ «ФК «Афінаж» укладено договір № 22/08/17-1 про відступлення права вимоги за договорами укладеними між ПАТ «Укрінбанк» та ОСОБА_7 у грудні 2015 року. 03.10.2017 року між ТОВ «ФК «Афінаж» і ОСОБА_3 укладено договір №03/10/17-1 про відступлення права вимоги за вказаними договорами. Загальна сума заборгованості за договорами станом на 03.10.2017 року становила 4 159 799, 43 грн. Між ПАТ «Українська Інноваційна Компанія» та ОСОБА_8 укладено договори банківського вкладу та договори про відкриття банківських рахунків, а саме: заява - договір про розміщення банківського вкладу № 10-2367518 від 22.07.2015 року; договір про відкриття поточного карткового рахунку та обслуговування платіжної карти НОМЕР_1; договір про відкриття поточного (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки НОМЕР_2; заява - договір про відкриття поточного рахунку НОМЕР_3. На відкритих у Банку рахунках ОСОБА_8 розмістив грошові кошти у розмірі 4 160 628, 84 грн. 19.09.2017 року між ОСОБА_8 та ТОВ ФК «Афінаж» укладено договір № 19/09/17-1 відступлення права вимоги. 03.10.2017 року між ТОВ ФК «Афінаж» та ОСОБА_3 укладено договір №03/10/17-2 про відступлення права вимоги, загальна сума заборгованості за договорами станом на 03.10.2017 року становила 1 557 221, 39 грн. Вказав, що загальна сума заборгованості ПАТ «Укрінбанк», правонаступником якого є ПАТ «Українська Інноваційна Компанія», перед ним станом на 20.11.2017 року становить 5 717 020, 82 грн. Посилаючись на ст.ст. 321, 626, 629, 1058, 1060 ЦК України просив суд стягнути з Банка на його користь заборгованість за договорами у розмірі 5 717 020, 82 грн.

У травні 2018 року ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення даного позову шляхом заборони до моменту набрання чинності рішенням у справі № 374/207/17 будь - яким особам у тому числі та не виключно державному виконавцю вчиняти будь - які дії щодо проведення прилюдних торгів та/або інші дії щодо примусової реалізації майна у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 160,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у зведеному виконавчому провадженні № 55955941, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М.; нежитлової будівлі, літ. А -9, загальною площею 5238,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зведеному виконавчому провадженні №54766717, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білан С.В. В обґрунтування зазначив, що йому стали достовірно відомі обставини, які можуть унеможливити виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог. Такими обставинами є те, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. знаходиться зведене виконавче провадження № 55955941, у рамках якого накладено арешт на нерухоме майно відповідача: нежиле приміщення, загальною площею 160,0 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Чернігів, пр. Перемоги, буд. 114 та було визначено його початкову вартість. Суб'єктом оціночної діяльності дане нерухоме майно було оцінено у 1 934 317,00 грн., що в кілька разів вище за суму боргу, що підлягає стягненню з відповідача у цьому виконавчому провадженні. Зазначив, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Білан С.В. виконуються виконавчі дії по зведеному виконавчому провадженні № 54766717 щодо стягнення заборгованості з відповідача на користь інших осіб. У рамках якого накладено арешт на нерухоме майно відповідача: нежитлова будівля, літ.А-9, загальною площею 5238,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Суб'єктом оціночної діяльності дане нерухоме майно було оцінено у 39 330 000,00 грн., що в десятки разів вище за суму боргу, що підлягає стягненню з відповідача у цьому виконавчому провадженні. За інформацією заявника іншого нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, у відповідача немає, грошові кошти на банківських рахунках відсутні.

Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 16 травня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. Заборонено будь - яким особам у тому числі та/або виключно державному виконавцю вчиняти будь - які дії щодо проведення прилюдних торгів та/або інші дії щодо примусової реалізації майна у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 160,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у зведеному виконавчому провадженні № 55955941, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М.; нежитлової будівлі, літ. А -9, загальною площею 5238,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 54766717, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Білан С.В., до моменту набрання законної сили рішенням у справі № 374/207/17 за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Українська інноваційна компанія» про стягнення заборгованості за договором про розміщення банківського вкладу.

Не погоджуючись з ухвалою суду приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Білан С.В. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постановленої судом ухвали, порушення норм процесуального права, не встановлення обставин, що мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, В обґрунтування зазначила, що суд першої інстанції, забороняючи виконавцю вчиняти будь -які дії щодо проведення прилюдних торгів та/або інші дії щодо примусової реалізації майна у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», не взяв до уваги, що чинним законом визначено, що рішення суду є завершальною стадією цивільного процесу і підлягає обов'язковому виконанню. У рамках зведеного виконавчого провадження №54766717 з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ПАТ «Українська інноваційна компанія» заборгованості на користь фізичних осіб на загальну суму 12 805 994,44 грн. та 298 918,21 євро, що еквівалентно 21 914 032,00 грн., через відсутність у боржника грошових коштів та інших цінностей було звернуто стягнення на майно боржника, а саме нежитлову будівлю, літ. А -9, загальною площею 5238,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ринкова вартість якої становила 39 330 000,00 грн. Вказане нерухоме майно було передане на реалізацію через ДП «Сетам». Вказала, що суд фактично заборонив виконавцю виконувати виконавчі дії по виконанню судових рішень ухвалених в інших справах стосовно ПАТ «Українська інноваційна компанія», виконавець зазначив, що оскаржувана ухвала не містить жодного обґрунтування, яким чином заборона виконавцю вчиняти виконавчі дії щодо примусового виконання судових рішень ухвалених у інших справах має захищати інтереси ОСОБА_3, який не є стороною у цих справах. Суд також не перевірив чи є у власності боржника інше нерухоме майно, на яке може бути накладено арешт з метою забезпечення даного позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. вважаючи оскаржувану ухвалу суду незаконною та такою, що постановлена з порушенням судом норм процесуального права, не встановлення судом обставин, що мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, просить її скасувати. В обґрунтування зазначив, що в ухвалі суд не навів жодних мотивів з яких дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову у визначений позивачем спосіб. Суд помилково вважав, що у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого може бути забезпечено виконання рішення суду у разі задоволення позову ОСОБА_3 Вважає, що забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень у інших справах, що набрали законної сили, є недопустимим.

У судове засідання апеляційного суду сторони (їх представники) не з'явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомлення про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не повідомили. Свої правом на подачу відзиву на апеляційні скарги приватних виконавців сторони не скористалися.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін (їх представників) та скласти повну постанову у визначений законом строк. Вступна та резолютивна частини постанови не виготовлялись та не проголошувались судом 05.12.2018 року.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги приватних виконавців підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином обґрунтовано необхідність вжиття судом вказаного ним виду забезпечення позову, наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів. Суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний спосіб, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову; наскільки він є співмірним з позовними вимогами, та яким чином такий спосіб фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів учасників справи чи інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 2 ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Висновки суду першої інстанції про наявність передбачених законом підстав для забезпечення позову, не відповідають вищенаведеним вимогам закону та відповідним роз'ясненням.

Як вбачається із матеріалів справи, у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. знаходиться зведене виконавче провадження № 55955941, у рамках якого накладено арешт на нерухоме майно відповідача: нежиле приміщення, загальною площею 160,0 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Чернігів, пр. Перемоги, буд. 114, визначено його початкову вартість 1 934 317,00 грн.

У провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білан С.В. перебуває зведене виконавче провадження № 54766717 щодо стягнення заборгованості з відповідача на користь інших осіб, у рамках якого накладено арешт на нерухоме майно відповідача: нежитлова будівля, літ.А-9, загальною площею 5238,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке оцінено у 39 330 000,00 грн..

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник посилався на відсутність у відповідача іншого нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, зазначив також, що грошові кошти на банківських рахунках відсутні.

Проте відсутність у відповідача ПАТ «Українська інноваційна компанія» іншого майна, на яке може бути накладено арешт з метою забезпечення позову ОСОБА_3 не свідчить про наявність підстав для заборони приватним виконавцям вчиняти виконавчі дії пов'язані з виконанням інших виконавчих документів, за якими відповідач виступає боржником.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд не навів причин з яких вбачав необхідним застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони будь - яким особам у тому числі та/або виключно державному виконавцю вчиняти будь - які дії щодо проведення прилюдних торгів та/або інші дії щодо примусової реалізації майна у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 160,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у зведеному виконавчому провадженні № 55955941, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М.; нежитлової будівлі, літ. А -9, загальною площею 5238,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 54766717, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Білан С.В., до моменту набрання законної сили рішенням у справі № 374/207/17 за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Українська інноваційна компанія» про стягнення заборгованості за договором про розміщення банківського вкладу.

Застосувавши такі заходи забезпечення позову, суд не врахував, що забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Позивачем не надано у розпорядження суду таких доказів.

Суд також не взяв до уваги ту обставину, що обрані позивачем заходи забезпечення позову прямо порушують права інших осіб (стягувачів за зведеними виконавчими провадженнями ), оскільки у відповідача є інші боргові зобов'язання перед особами, стосовно яких судами ухвалено рішення, які набрали законної сили та які перебувають на виконанні у приватних виконавців.

Так, згідно з частиною п'ятою ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову у такий спосіб, суд першої інстанції не взяв до уваги вказані норми закону, та помилково вважав, що обраний позивачем вид забезпечення позову є належним, оскільки він прямо порушує права інших осіб, на користь яких судами були ухвалені судові рішення про стягнення з відповідача грошових сум, які набрали законної сили та перебувають на виконанні у приватних виконавців.

Висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову є необґрунтованими.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не взяв до уваги права та інтереси інших осіб (стягувачів за зведеними виконавчими провадженнями), які можуть бути порушені із застосуванням відповідного виду забезпечення позову, оскільки судові рішення, які набрали законної сили та які перебувають на виконанні у приватних виконавців, мають бути виконаними у спосіб та строки визначені законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційних скаргах приватних виконавців є достатніми для скасування ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, та наявності передбачених законом підстав для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни і приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича задовольнити.

Ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 16 травня 2018 рокускасувати.

ОСОБА_3 відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Українська Інноваційна Компанія» про стягнення заборгованості за договорами.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 28 грудня 2018 року, вступна і резолютивна частини постанови не виготовлялись та не проголошувались через неявку учасників справи та їх представників в судове засідання 05 грудня 2018 року.

Судді:

Л.Д.Поливач

А.М.Стрижеус

О.І.Шкоріна