_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4365/16-ц
Провадження № 2/520/2390/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Калашнікової О.І.

при секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи без самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 України про захист прав споживачів та визнання правочинів недійсними,

Встановив,

ПАТ «УкрСиббанк» в квітні 2016 року звернувся до суду з вимогами ухвалити судове рішення про стягнення на користь Банку в солідарному порядку з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №0 від 14.11.2006 року в сумі 78200,58 дол.США та пеню за порушення умов договору в сумі 76111,95 грн, стверджуючи, що відповідачі не виконують свої зобовязання за договором кредиту і за договором поруки. Після уточнення позовних вимог в судовому засіданні представник Банку просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 80404,76 дол.США та пеню за порушення умов договору в сумі 94866,34 грн.

ОСОБА_3, не визнаючи позов Банку, заявив зустрічний позов про захист прав споживача шляхом визнання договорів кредиту, іпотеки і поруки недійсними.

Судом встановлено: 14 листопада 2006 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (нині ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_3 уклали договір №0 про надання споживчого кредиту , за умовами якого ОСОБА_5 надає , а ОСОБА_3 отримує споживчий кредит в сумі 85000 дол.США. ОСОБА_3 зобовязався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 14.11.2027 року. За користування кредитними коштами «Позичальник» зобовязався сплачувати 10,3% річних.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором № 0 між Банком і ОСОБА_4 14.11.2006 року було укладено договір поруки за №59530. Поручитель зобовязалась відповідати перед банком за виконання ОСОБА_3 зобовязань за договором кредиту. Поручитель з умовами договору кредиту була ознайомлена, що зазначено у п.5 договору поруки.

Окрім того,14.11.2006 року АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором уклали іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_3 передав Банку в іпотеку нерухоме майно з-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в м.Одесі.

Банк доводить, що виконав свої зобовязання за договором кредиту і видав 14.11.2006 року ОСОБА_3 кредитні кошти в сумі 85 000 дол.США. За умовами договору погашення кредиту і сплату відсотків за користування кредитом позичальник зобовязаний був здійснювати шляхом сплати ануїтет них платежів у розмірі 830 дол.США кожного місяця до 14 числа. Банк доводить, що з лютого 2015 року ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором не виконує, тому 28.12.2015 року направив позичальнику і поручителю вимогу про погашення заборгованості за кредитом. ОСОБА_6 відповідачі досудову вимогу банку залишили без уваги, ОСОБА_6 звернувся до суду з цим позовом і вимагає стягнути в солідарному порядку з позичальника і поручителя заборгованість за кредитним договором в сумі 80404,76 дол.США, де борг за тілом кредиту складає 69644,8 дол.США, заборгованість за відсотками 10759,96 дол.США. Відповідно до п.8.1 Договору про надання споживчого кредиту у випадку порушення зобовязання Позичальник сплачує пеню. За розрахунком Банку пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за тілом кредиту складає 27390,89 грн, за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами складає 67465,42 грн.

На обґрунтуванні своїх вимог банк посилався на такі докази: договір про надання споживчого кредиту, договір поруки, розрахунок заборгованості, досудову вимогу на адресу відповідачів від 28.12.2015 року, статутні документи банку, виписку по рахунку №4100, відкритого банком на імя ОСОБА_3 для зарахування повернутих кредитних коштів і сплату відсотків.

Представник ОСОБА_3 і ОСОБА_4, не визнаючи позов Банку і підтримуючи позов ОСОБА_3 про визнання угод не дійсними, доводив наступне: порушення Банком переддоговірної процедури укладання договору споживчого кредиту, визначеної ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на момент укладання договору 14.11.2006 року ( неповідомлення в письмовій формі споживача про кредитні умови), призвело до помилки Позичальника щодо предмету договору - суми та валюти зобовязання. Ця помилка спричинена застосування банком до позичальника засобів нечесної підприємницької діяльності. На думку сторони відповідача, в 2006 році ОСОБА_6 не мав правових підстав надавати споживачам кредит в іноземній валюті, тому як Дозвіл НБУ в переліку операцій не містив права АКІБ «УкоСиббанк» надавати споживчі кредити в іноземній валюті. Представник ОСОБА_3 стверджує, що 14.11.2006 року ОСОБА_6 видав позичальнику кредит в національній валюті гривні і що позичальник повернув кредитні кошти в повному обсязі. Окрім того, представник відповідача стверджує, що при укладанні договору кредиту сторони не домовились щодо цини договору, тому як річна ставка по кредиту 10,3% « стосувалась лише першого місяця кредитування, а ставка на весь строк кредитування в договорі не зазначена». З огляду на викладене, кредитний договір, укладений АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 14.11.2006 року є недійсним відповідно до положень ч.1ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України, а договір поруки і договір іпотеки є недійсними відповідно до ч.2ст.548 ЦКУ.

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов Банку підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав:

За договором кредиту одна сторона - банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит у встановлений строк та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір є договором консенсуальним, платним, двосторонньо зобов'язальним. Вимоги до форми і порядку укладення кредитного договору передбачено у ст. 1055 ЦК України, ст. 6 Закону України від 12 липня 2001 р. "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства України.

Суд не приймає до уваги твердження відповідачевої сторони, що ОСОБА_3 не отримував кредит від банку в сумі 85 000 дол.США, тому як матеріали справи і дії відповідача щодо внесення банку грошових коштів на погашення кредиту спростовують це твердження відповідачів. На виконання умов кредитного договору (п.1.5) ОСОБА_6 відкрив позичальнику рахунок №4100 і на цей рахунок зарахував 85 000 дол.США (а.с.27, 128-152) . Щодо розміру процентної ставки. Умовами кредитного договору (п.1.3.1) передбачено «за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 10,3%. По закінченню 30 календарних днів , рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.10.2. У випадку, якщо ОСОБА_6 не повідомив Позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п.10.2 даного Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому періоді». Тобто умовами договору передбачено застосування змінюваної процентної ставки, але про зміну розміру процентної ставки ОСОБА_6 зобовязаний сповістити позичальника.

ОСОБА_6 не надав доказів щодо сповіщення позичальника про зміну процентної ставки з лютого 2015 року (з 10,3 % на 20,6 %), суд вважає, що ОСОБА_6 неправомірно нарахував заборгованість за відсотками за період з лютого 2015 року за процентною ставкою в розмірі 20,6%. І в цій частині позов залишає без задоволення.

Відповідно до п.10.13 підписання кредитного договору Позичальником свідчить про те, що : всі умови даного Договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням даного договору Позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (а.с.9 т.1). Таким чином, доводи сторони відповідача (позивача за зустрічним позовом) про ненадання Банком до укладання договору інформації в письмовому вигляді щодо умов кредитування спростовані умовами оспорюваного кредитного договору.

Доводи ОСОБА_3 (його представника) про відсутність у Банку правових підстав надавати споживчі кредити в іноземній валюті спростовані спростовані копією банківської ліцензії № 75, виданої АКІБ «УкрСиббанк» 24 грудня 2001, що зареєстрована НБУ 28 жовтня 1991 року № 57, на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та копією дозволу, виданого АКІБ «УкрСиббанк» 24 грудня 2001, на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» і додатком до цього дозволу з переліком операцій, які має право здійснювати АКІБ «УкрСиббанк».

Суд не приймає до уваги висновок судово-економічної експертизи №89 від 10.11.2017 року, виготовлений ПП «Ника консалт», з підстав його необґрунтованості. Питання про призначення повторної судово-економічної експертизи сторони не ставили.

Відповідно до ст.ст.546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Цивільне судочинство, відповідно до приписів ч.1,3 ст. 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, та відповідно до вимог статей 533, 554 ЦК України роз'яснень, наданих в п. 14 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14згідно з яким суду у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим ОСОБА_5 банком України на день ухвалення рішення, суд задовольняє вимоги Банку в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 69644,80 дол.США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення дорівнює 1939461 грн 41 коп і в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - в сумі 27390,89 грн. Вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами і стягнення пені на заборгованість за процентами суд вважає недоведеними і залишає без задоволення. Вимоги ОСОБА_3 за зустрічним позовом суд залишає без задоволення як безпідставні.

Керуючись ст.ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, м.Одеса, вул..Ільфа і Петрова,27 кв.84 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитну заборгованість за кредитним договором №0 від 14.11.2006 року в сумі 1939461 грн 41 коп (або 69644,8 дол.США ).

У задоволенні іншої частини позову Публічному Акціонерному товариству «УкрСиббанк» відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи без самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 України про захист прав споживачів та визнання правочинів недійсними залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, м.Одеса, вул.Ільфа і Петрова,27 кв.84 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН в рівних частках на користь ПАТ «УкрСиббанк» витрати на сплату судового збору в сумі 15602 грн 86 коп з кожного 7801 грн 43 коп.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Дата складання повного тексту судового рішення 29.12.2018 року.

Суддя Калашнікова О. І.