КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4904/2018 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Журби С.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року

у справі за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_2 про витребування комунального майна,

встановив:

У червні 2018 року заступник керівника Київської місцевої прокуратури №10 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про витребування комунального майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року позовну заяву заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 визнано неподаною і повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, заступник керівника Київської місцевої прокуратури №10 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що прокурором встановлено факт незаконного вибуття майна з комунальної власності поза волею власника в особі Київської міської ради, якою не вживаються заходи спрямовані на його повернення територіальній громаді міста, що стало підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру та пред'явлення відповідного позову з метою захисту інтересів держави.

Прокурором у позовній заяві зазначено, що органом, що уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Київська міська рада як розпорядник майна територіальної громади міста Києва, проте остання неналежним чином здійснює захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

Крім того, у позові вказано, що спірне майно вибуло з комунальної власності на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер №31455107 від 19 вересня 2016 року.

У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 03 жовтня 2016 року, право власності на майно перейшло до відповідача.

Порушення інтересів держави полягає в тому, що спірне майно вибуло з комунальної власності міста, що позбавляє Київську міську раду ефективно та виключно в інтересах територіальної громади розпоряджатись ним, чим завдається шкода державі.

Судом першої інстанції не враховано, що позов подано і оформлено в порядку, встановленому ч.4 ст. 56 та ст.ст.175-177 ЦПК України.

Просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 неподаною і як наслідок її повернення позивачу, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не були виконані вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 02 липня 2018 року, а саме подана позовна заява не містить жодних доказів на підтвердження підстав вважати, що Київська міська рада не здійснює або неналежним чином здійснює заходи, спрямовані на захист законних інтересів держави, а саме повернення територіальній громаді міста спірного майна.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи з наступних підстав.

По справі встановлено, що 15 червня 2018 року заступником керівника Київської місцевої прокуратури №10 подано до Шевченківського районного суду м. Києва позовну заяву в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_2 про витребування комунального майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2018 року позов залишено без руху, оскільки позовна заява не відповідала вимогам ст.175 ЦПК України, а саме не містила виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги з зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

27 липня 2018 року заступник керівника Київської місцевої прокуратури №10 на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, подав заяву, в якій виклав обставини, якими обґрунтовує свої вимоги та уточнив підстави для представництва прокурором інтересів держави.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року позовну заяву заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції передчасним.

Поданий заступником прокурора Київської місцевої прокуратури №10 позов обґрунтовано тим, що прокурором встановлено факт незаконного вибуття майна з комунальної власності поза волею власника в особі Київської міської ради, якою не вживаються заходи спрямовані на його повернення територіальній громаді міста, що відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» стало підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру та пред'явлення відповідного позову з метою захисту інтересів держави.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України та статті 2 Закону України «Про прокуратуру», на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави у суді у випадках, визначених Законом.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенція якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку. Передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У свою чергу, ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Згідно ч.4 ст.56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Таким чином, прокурор, реалізуючи конституційну функцію представництва інтересів держави в суді, має право звертатись до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Прокурором у позовній заяві зазначено, що органом, який уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Київська міська рада як розпорядник майна територіальної громади м. Києва, проте остання неналежним чином здійснює захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

З дати вибуття майна з комунальної власності сплинуло майже 2 роки, однак Київська міська рада, яка зобов'язана управляти комунальним майном належним чином зазначений факт не виявила та правом на судовий захист не скористалась.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки фактам того, що Київською міською радою, як органом що уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних відносинах та розпорядником майна територіальної громади м. Києва не вжито заходів реагування спрямованих на повернення у власність територіальної громади міста спірного майна.

Порушення інтересів держави полягає в тому, що спірне майно вибуло з комунальної власності міста, що позбавляє Київську міську раду ефективно та виключно в інтересах територіальної громади розпоряджатись ним, чим завдається шкода державі.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання позовної заяви заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 неподаною та повернення її позивачу.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,379,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

С.О. Журба