Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - Пустовіта О.Г. за участю секретаря судового засідання - Мігрін Н.С.; в порядку ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 0313/08/05-КЕ від 08 серпня 2008 року у розмірі 489 924,93 грн (прострочена заборгованість в розмірі 49 614,81 грн., поточна заборгованість по кредиту 387 668,15 грн., прострочена заборгованість по нарахованим процентам - 33 104,56 грн., поточна заборгованість по нарахованим процентам 1 360,50 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів 18 176, 91 грн.) , а також судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що ПАТ « Банк Форум» , який 19.04.2010 року є правонаступником АКБ «Форум» та діє на підставі нової редакції Статуту, погодженої Національним банком України 12.04.2010 року та зареєстрованої 19.04.2010 року. У зв'язку з приведенням Статуту АКБ « Форум» у відповідність до вимог ЗУ « про акціонерні товариства» змінилось повне так і скорочене найменування АКБ « Форум» . Повна назва ПАТ « БАНК ФОРУМ» скорочена назва ПАТ « БАНК ФОРУМ».

Між АКБ « Форум» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 031308/05-КЕ від 08 серпня 2018 року, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 44 000 доларів США, на підставі Заяви про видачу готівки № 659 від 08.09.2008 року. За умовами кредитного договору відповідач зобов'язався оплачувати банку відсотки за користування кредитними ресурсами з розрахунку 14% річних та повернути кредитні кошти до 04.08.2011 року.

Відповідно до п.2.3 кредитного договору Позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту частинами, відповідно до графіку повернення кредиту та сплатити проценти - Додаток № 1 до кредитного договору.

В якості забезпечення виконання умов Позичальника за кредитним договором було укладено іпотечний договір, однак звернення на предмет застави не відбувалось.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0313/08/05-КЕ від 08 серпня 2008 року, між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0313-Р1 від 08.08.2018 року, ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 0313-Р2 від 08.08.2008 року та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 0313-Р3 від 10.12.2009 року.

Оскільки відповідач не виконав договірні зобов'язання, здійснюючи повернення частин суми кредиту з порушенням термінів, за кредитним договором виникла заборгованість станом на 28 жовтня 2014 року у розмірі 489 924,93 грн., яка складається з прострочена заборгованість в розмірі 49 614,81 грн., поточна заборгованість по кредиту 387 668,15 грн., прострочена заборгованість по нарахованим процентам - 33 104,56 грн., поточна заборгованість по нарахованим процентам 1 360,50 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів 18 176, 91 грн.

В зв'язку із невиконанням зобов'язань за кредитним договором Банк направив відповідачам лист - вимогу про дострокове повернення кредитних коштів від 18.09.2014 року , але дана вимога була проігнорована відповідачами.

Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, остання редакція відбулась 04.11.2015 року.

Ухвалою від 11 грудня 2015 року судом було витребувано з Вищого адміністративного суду України, копію постанови Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2015 року по справі №К/800/46566/14; з Окружного адміністративного суду міста Києва копію постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2014 року по справі №826/8107/14. Виходячи з вищенаведеної постанови Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2015 року та постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2014 року по справі №826/8107/14, ліквідація ПАТ «БАНК ФОРУМ» є незаконною, а як наслідок, призначення тимчасової адміністрації в особі провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5 необґрунтованим.

Ухвалою від 16 січня 2017 року за клопотанням представника відповідача провадження у вищевказаній цивільної справі було зупинено , до набрання законної сили рішенням по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ « БАНК ФОРУМ» про визнання припиненим договору поруки № 0113-Р3 від 10 грудня 20109 року.

Ухвалою від 19 квітня 2017 року Апеляційного суду Дніпропетровської області ухвалу про зупинення провадження у справі Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2017 року скасовано.

Представник позивача в призначені судові засідання не з'являвся, неодноразово надав письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. 26.12.2018 року представник не з'явився в судове засідання, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представником відповідача ОСОБА_1 , 29.03.2016 року , були надані до суду письмові заперечення, в яких він зазначив, що відповідач не згоден з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими, пояснивши, що позивачем пропущено строки позовної давності , оскільки перший прострочений платіж по погашенню кредиту у відповідача виник у липні 2010 року , а позивач звернувся до суду лише у жовтні 2014 року, у зв'язку із чим просив відмовити в повному обсязі у задоволені позову.

Відповідачі ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання призначене 26.12.2018 року не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином про причини неявки суд не сповістили.

Суд, дослідивши письмові пояснення та заперечення сторін, письмові докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

08 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ», далі за текстом - позивач) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 031308/05-КЕ , на підставі якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 44 000 доларів США на підставі Заяви про видачу готівки № 659 від 08.09.2008 року. За умовами кредитного договору відповідач зобов'язався оплачувати банку відсотки за користування кредитними ресурсами з розрахунку 14% річних та повернути кредитні кошти до 04.08.2011 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0313/08/05-КЕ від 08 серпня 2008 року, між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0313-Р1 від 08.08.2018 року, ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 0313-Р2 від 08.08.2008 року та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 0313-Р3 від 10.12.2009 року

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання вимог статті 1054 Цивільного кодексу України позивач надав відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 44 000 доларів США 00 центів, що відповідачем не оспорюється.

В зв'язку із невиконанням зобов'язань за кредитним договором Банк направив відповідачам лист - вимогу про дострокове повернення кредитних коштів від 18.09.2014 року , але дана вимога була проігнорована відповідачами.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Згідно з умовами кредитного договору, а саме з пунктом 2.3. відповідач зобов'язувався щомісячно повертати частини кредитних коштів, відповідно до графіку повернення кредиту та сплати процентів.

Відповідно до п.4.1. кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та процентів, Позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми не повернутого кредиту та/або несплачених процентів.

Згідно до п. 5.3. кредитного договору сторони домовились, що невиконання або неналежне виконання Позичальником зобов'язань по поверненню суми кредиту, сплаті процентів та інших зобов'язань, передбачених п. 3.3. цього Договору є умови, при настанні яких припиняється кредитування Банком Позичальника, а Позичальник здійснює повернення отриманих кредитних коштів Банку, сплачує проценти за користування кредитними коштами. Для цього, банк надає під розписку уповноваженій особі, або надсилає рекомендованим листом Позичальнику письмову вимогу про повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитними коштами з можливим нарахуванням штрафних санкцій та пені.

Як убачається з Розрахунку заборгованості відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав не в повному обсязі, станом на 28 жовтня 2014 року за відповідачем мається заборгованість у розмірі: 489 924,93 грн ( прострочена заборгованість в розмірі 49 614,81 грн., поточна заборгованість по кредиту 387 668,15 грн., прострочена заборгованість по нарахованим процентам - 33 104,56 грн., поточна заборгованість по нарахованим процентам 1 360,50 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів 18 176, 91 грн.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи, перший прострочений платіж по погашенню кредиту у відповідача ОСОБА_1 виник у липні 2010 року , позивач звернувся до суду із позовною заявою лише у жовтні 2014 року.

Сторони встановили кінцевий строк повернення кредиту - до 04.08.2011 року (пункти 1.2 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 20 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості (пункт 2.3. кредитного договору) і для процентів за користування кредитом (пункт 2.7 Кредитного договору).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другої статті 1050 ЦК України, відповідно до положень якої кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути не сплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись незалежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)( п.1 ч. 2ст. 258 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як зазначено в ч.1 ст. 261 ЦК України.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України .

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (актами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вище зазначалося, що відповідно до умов кредитного договору, позичальник здійснює повернення кредиту щомісячно, починаючи з вересня 2008 року до 04 серпня 2011 року рівними частинами, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами щомісячно, не раніше 1-го та не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Оскільки умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідачки повернути весь борг частинами кожного місяця, а процентів - кожного календарного місяця, у рахунок якого вносяться кошти, та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу. Отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями висловленими Верховним Судом України у постановах від 06.11.2013 року справа № 6-116цс13, 19.03.2014 року справа №6-20цс14 та 18.06.2014 року справа № 6-61цс14, 6-1825цс15 от 30.09.2015.

Таким чином, початок перебігу позовної давності почався з 01.06.2010 року та сплив 01.07.2013 року.

Позивач звернувся до суду за захистом свого права 12.11.2014 року, тобто поза межами строку позовної давності. Клопотань щодо поновлення пропущеного строку з поважних причин для звернення до суду, позивачем не заявлено.

У зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредитними коштам та за нарахованими процентами за їх користування не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до положень статті 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина 1 статі 82 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне в задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покласти судові витрати зі сплати судового збору на позивача.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 10, 11,12, 13, 141, 258-259 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 29 грудня 2018 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт