Постанова
Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 404/4612/16-ц

провадження № 61-17608св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник позивачів ОСОБА_3 ,

відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представник відповідачів ОСОБА_6 ,

третя особа Служба у справах дітей Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради Кіровоградської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_5 , на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2017 року у складі судді

Галагана О. В.та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області

від 28 березня 2017 року у складі колегії суддів: Кіселика С. А., Авраменко Т. М., Суровицької Л. В.,
В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Позовна заява мотивована тим, що 28 липня 2015 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 171, ОСОБА_5 було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, у зв`язку із тим, що, перебуваючи у розпорядженні Командувача військ оперативного командування «Схід», 28-29 серпня 2014 року ОСОБА_5 загинув під час проведення антитерористичної операції на сході України:

«… в результаті ушкодження внаслідок військових дій, від інших вибухів та осколків …». Підставою для визнання ОСОБА_5 загиблим стало лікарське свідоцтво про смерть № 632/Л, видане Ленінським відділенням Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи від 04 червня 2015 року. ОСОБА_5 заповіту не залишив. За життя, ОСОБА_5 , набув право власності на квартиру

АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є його батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 . Після того, як експертним висновком бюро судової експертизи було встановлено, що серед загиблих воїнів України, були останки ОСОБА_5 , батьки загиблого, 12 лютого 2016 року, звернулися до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Хомутенко О. В. із заявами про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом було вказано на неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із пропуском строків для прийняття спадщини, які встановлені статтею 1270 ЦК України, та було рекомендовано звернутись до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті сина. Крім того, приватним нотаріусом було повідомлено позивачів про те, що після смерті їх сина спадкова справа була відкрита за заявою його дружини ОСОБА_4 , та в подальшому, нею було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом.
Посилаючись на те, що факт смерті сина позивачів було підтверджено лише за наслідками проведення ДНК експертизи, майже через рік після його загибелі та враховуючи моральний та душевний стан батьків загиблого, стан їх здоров`я, зважаючи на їхній похилий вік, вони не змогли вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , просили визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини після смерті їхнього сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком у два місяці з набрання рішенням суду законної сили.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області

від 28 березня 2017 року, позов задоволено.

Визначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додатковий строк у два місяці з дня набрання рішення законної сили для подання заяви у нотаріальну контору про прийняття спадщини, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачами було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому згідно з положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованими.
У травні 2017 року ОСОБА_4 , яка діє від свого імені та від імені

ОСОБА_5 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не в повному обсязі досліджено всі обставини справи, не взято до уваги доводи та докази сторін у справі.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
04 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що згідно із свідоцтвом про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України прапорщик ОСОБА_5 у період з 16 липня 2014 року по 28 серпня 2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
Згідно із постановою управління МВС України в Кіровоградській області про ідентифікацію особи від 05 червня 2015 року невстановленою особою чоловічої генетичної статі (біологічний зразок трупу № 63) є ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис складено 16 вересня 2014 року за № 6551.
Згідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 28 липня 2015 року № 171 прапорщика ОСОБА_5 , який перебував у розпорядженні Командувача військ оперативного командування «Схід» виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, у зв`язку зі смертю.
Сповіщенням про смерть (загибель) військової частини польової пошти НОМЕР_1 від 28 липня 2015 року ОСОБА_4 повідомлено, про те, що її чоловік загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 та похований на Ровенському кладовищі м. Кіровограда.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_1 .
Заповіту ОСОБА_5 не залишив.
Спадкоємцями першої черги за законом є: батьки померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_4 та син померлого ОСОБА_5 .
На час смерті ОСОБА_5 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 .
20 серпня 2015 року за заявою ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Хомутенко О. В. заведено спадкову справу.
12 лютого 2016 року ОСОБА_2 , діючи в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Хомутенко О. В. із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини після смерті сина.
Постановами від 12 лютого 2016 року нотаріусом відмовлено заявникам у вчиненні нотаріальної дії з підстав неприйняття заявниками спадщини, оскільки ними у встановлений законом строк, не подавалась заява про прийняття спадщини.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, встановивши, що строк прийняття спадщини, у зв`язку із смертю ОСОБА_5 , закінчився раніше ніж у його спадкоємців з`явилась можливість успадкувати майно, суд дійшов правильного висновку про те, що дана обставина є поважною причиною пропуску батьками ОСОБА_5 строку для прийняття спадщини та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 березня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: В. М. Коротун
В. П. Курило
М. Є. Червинська