Єдиний унікальний номер 448/1515/18
Провадження № 2/448/973/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01.10.2018 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Торська І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Мостиської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

На адресу суду надійшла вищевказана цивільна справа.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про залишення заяви без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог п.5,6,7 ч.3 статті 175 ЦПК України, а саме: заява, зокрема, повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» вказав: що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкодавця додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивачі звертаючись до суду із даним позовом, не надали жодних доказів того, чи вживались ними заходи досудового врегулювання спору.

Також в порушення п.5 ч.3 ст.175, ч.5 ст.177 ЦПК України у позовній заяві не в повній мірі викладено обставини в обґрунтування позовних вимог, не зазначено та не додано доказів, що підтверджують вказані обставини, а саме відсутні будь-які докази втрати правовстановлюючого документа державних актів, у звязку з чим останні не можуть в позасудовому порядку оформити належним чином свої спадкові права.

Позивачами також не виконано вимоги пункту 2 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме не зазначено відомі номери засобів звязку і офіційні електронні адреси сторін.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно до ч.4 ст.95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений п.п. 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55. За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом"; назви посади; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Однак, всупереч вимог ст.95 ЦПК України копії документів, додані до позову, не засвідчені належним чином, визначеним законом (відсутні назва посади, ініціали, прізвище особи яка засвідчила документ, дата засвідчення копії документа).

Окрім того, не засвідчені належним чином і копія позовної заяви та додані до неї копії документів, для відповідача по справі.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.7 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір"(із змінами та доповненнями станом на 01.01.2018 рік ) - судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1762 грн.

Відповідно до п.1 ч.2ст.4 ЗаконуУкраїни«Просудовийзбір»( із змінами та доповненнями станом на 01.01.2018 рік) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше 704 грн. 80 коп.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі об'єднання позовних вимог відповідно до статті 126ЦПК, а також у випадках подання позовної заяви одним чи кількома позивачами (співпозивачами) до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до заявлених кожним із них вимог окремим платіжним документом (частина шоста статті 6 Закону № 3674-VI). Закон не містить заборони й можливості сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі; визначальним у такому разі є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У випадку якщо один із позивачів звільнений від сплати судового збору, загальна сума збору зменшується пропорційно до заявлених ним вимог.

Позивачем ОСОБА_1 заявлено вимогу про визнання за ним права власності на 3/4 частки земельних ділянок, що від загальної вартості таких, які складають 21276 грн. 96 коп.,- становить 15957грн., а позивачем ОСОБА_2 заявлено вимогу про визнання за ним права власності на 1/4 частки земельних ділянок, що від загальної вартості таких, які складають 21276 грн. 96 коп.,- становить 5319,24грн.

Так, один відсоток від вартості майна 3/4 частки і 1/4частки є зазначено меншими від встановленого мінімального - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відтак кожним позивачем має бути сплачено судовий збір в розмірі по 704 грн. 80коп.

Як слідує з положень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» одним з позивачів може бути сплачена уся сума судового збору, однак у розмірі 1409грн. 60 коп.

До позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору ОСОБА_1 в розмірі 704грн.80коп.

Таким чином, позивачам необхідно доплатити судовий збір в сумі 704грн.80коп., про що до суду надати відповідний платіжний документ, або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Також, позивачами не зазначено дати складання позовної заяви.

Вищезазначені обставини позбавляють можливості суд вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що вказана заява підлягає залишенню без руху, а позивачу необхідно надати строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.185 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Мостиської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху та розяснити, що у випадку виконання ним у встановлений строк відповідних вимог ухвали суду, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання, інакше заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвала є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя І.В.Торська