З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Ковальчук Т.А.
при секретарі Нестер К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за законом,
До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за законом.
Позивач в позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його співмешканка - ОСОБА_4. Після її смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 10,910 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 20 січня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 9686.
За життя ОСОБА_4 заповіт не залишала, у зв'язку із чим позивач вважаюся спадкоємцем четвертої черги, оскільки постійно сумісно проживав з нею як чоловік та дружина з 1976 року, що встановлено рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2017 року.
Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки між ним та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник спір щодо порядку спадкування.
Позивач вважає, що має право на спадкування, як спадкоємець четвертої черги, оскільки прийняв спадщину. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями наступної п'ятої черги, у зв'язку із чим усуваються від права на спадкування майна ОСОБА_4
На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка належала його померлій співмешканці в порядку спадкування за законом.
Позивач в судове засідання не з'явився, представником позивача до суду надано заяву, в якій вона прохає розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Раніше в судовому засіданні представник відповідачів заперечила проти позовних вимог, зазначивши, що відповідачі є спадкоємцями за правом представлення, оскільки є племінницями померлої ОСОБА_4, яка є сестрою їхньої померлої матері ОСОБА_5.
Представник відповідача - Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохає розглянути справу без їхньої участі.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та позивач проживали однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (а. с. 6).
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а. с. 8).
У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Земельна ділянка площею 10,910 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 20 січня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 9686, належала ОСОБА_4 (а. с. 7).
У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.
Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері, згідно ст. 1262 ЦК України.
Згідно ст. 1264 ЦК України , у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно матеріалів спадкової справи № 178/2017, після смерті ОСОБА_4, позивач, як спадкоємець який постійно спільно сумісно проживав однією сім'єю зі спадкодавцем (четвертої черги), та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як спадкоємці за правом представлення (другої черги) звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини (а. с. 65, 69, 78). ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано нотаріусу свідоцтво про смерть ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 73, 81).
Листом нотаріуса № 1477 від 15.12.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, у зв'язку із ненаданням нотаріусу правовстановлюючих документів (а. с. 86).
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1, 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Оскільки відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не подано до суду відзиву на позовну заяву у строк визначений судом, а також доказів, які підтверджували їхній родинний зв'язок із спадкодавцем, суд не вважає обґрунтованими посилання представника відповідачів про їхнє право на спадкування за правом представлення (другої черги), як племінників ОСОБА_4, яка померла пізніше своєї сестри, матері відповідачів.
Виходячи з наведеного суд вважає, що позивач має право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, як спадкоємець четвертої черги права на спадкування, прийняв спадщину, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, яка належала померлій ОСОБА_4
Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. 1261, 1268 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, по праву спадкування за законом після ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на:
-земельну ділянку площею 10,910 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 20 вересня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № 9686.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Повне рішення складено 28 грудня 2018 року.
Суддя Т.А.Ковальчук