1Справа № 334/905/18 2/335/1320/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Кудряшової Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про усунення від права на спадкування,

за участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про усунення від права на спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 від одиночного колото-різаного поранення шиї з ушкодженням сонної артерії помер її чоловік ОСОБА_6. Після його смерті залишилася спадщина. Заповіту ОСОБА_6 не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є позивач, як дружина померлого, та відповідач ОСОБА_2 і третя особа ОСОБА_3, які є його доньками.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження за фактом вбивства ОСОБА_6, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі - КК України) підозрюється ОСОБА_7, який є співмешканцем відповідача ОСОБА_2 Під час вчинення злочину ОСОБА_2 перебувала в будинку АДРЕСА_2 в м. Запоріжжі та спокійно спостерігала за тим, як ОСОБА_7 вчиняє неправомірні дії по відношенню до її батьків. Після втечі ОСОБА_7 з місця події, ОСОБА_2 не допомогла батькові ОСОБА_6, який перебував в безпорадному стані, не викликала карету швидкої допомоги, не брала участі в його похованні, на поминальному обіді була в стані алкогольного сп'яніння та поводилася неадекватно. На сьогодні відповідач не бере участі в утриманні могили батька та встановленні пам'ятника, не шанує пам'ять про нього.

Позивач вважає, що причиною побиття її та вбивства її чоловіка ОСОБА_6 були попередні події, а саме скандал з боку ОСОБА_2, яка перебувала в нетверезому стані та зателефонувала ОСОБА_7 і попросила допомогти в розправі над батьками. Також ОСОБА_2 залишила свого батька у безпорадному стані. Тому позивач вважає, що наявні передбачені абз. 2 ч. 3, ч.ч. 5, 6 ст. 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_6

З наведених підстав просила позовні вимоги задовольнити та судові витрати покласти на відповідача (а.с. 1-2).

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із позовними вимогами, 24.04.2018 надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначала, що позивач невірно виклала у позові обставини даної справи, а також не надала відповідних доказів таких обставин. Серед іншого, наголошує, що в момент, коли сталося вбивство батька ОСОБА_6 відповідач перебувала за адресою своєї реєстрації, а саме у квартирі АДРЕСА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_8, і фізично не могла знаходитися в місці, де сталося вбивство. Про вбивство батька відповідач дізналася від своєї знайомої ОСОБА_9, яка проживає в АДРЕСА_3, і яка через декілька хвилин після початку бійки зателефонувала відповідачу та повідомила, що у дворі будинку відбувається бійка за участю її батька. Відповідач після цього подзвонила до батька та бабусі свого сина, а саме до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і домовилася із ними, що терміново залишить сина в них. Приблизно о 19:00 год. вона відвела сина та поїхала до батьків. Отже, вона фізично не мала змоги надати батьку допомогу та викликала карету швидкої допомоги. Також відповідач заперечує, що нею були здійснені умисні дії чи бездіяльність, спрямовані на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу батькові. Крім того, в даному випадку підлягає встановленню той факт, що спадкодавець потребував допомоги саме від спадкоємця, і що спадкоємець мав матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. В даній ситуації відповідач не мала можливості надати допомогу батькові, а таку допомогу могла надати позивач та інші особи, які були поряд. Також відповідач заперечує, що вбивству батька передував скандал з її боку, оскільки вона ніколи не просила ОСОБА_7 розправитися із батьками, ніколи не мала умислу на вбивство батька, не є співучасником злочину і не притягалася до кримінальної відповідальності. Дійсно ІНФОРМАЦІЯ_1 вона посварилася із батьком, і батько її вдарив, тоді вона звернулась до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області з проханням провести профілактичну бесіду. Відповідачем не було вчинено жодних умисних дій (злочину або замаху) щодо свого батька, а тому відсутні підстави для застосування ст. 1224 ЦК України у спірних правовідносинах. Просила в задоволенні позову відмовити (а.с. 31-37).

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Судом проведено такі процесуальні дії по справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2018 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про усунення від права на спадкування, направлено за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (а.с. 21).

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2018 дану цивільну справу прийнято до свого провадження, розпочато підготовче провадження та призначено справу до попереднього судового засідання на 02.05.2018, учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 26).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 03.07.2018 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 20.07.2018, задоволено клопотання позивача про виклик свідка ОСОБА_12, задоволено клопотання відповідача про виклик свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_13 (а.с. 83).

У судовому засіданні 28.09.2018 допитано свідка ОСОБА_10 (а.с. 30-31).

У судовому засіданні 21.11.2018 допитано свідка ОСОБА_12

Від допиту свідків ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_13 відповідач відмовилась.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2018 витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чирви Людмили Анатоліївни засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 99).

04.12.2018 до суду надійшла копія вказаної спадкової справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, її представники ОСОБА_15, ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представники ОСОБА_5, ОСОБА_16 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України суд вважав за можливе розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з'явились в судове засідання, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, виданим 22.08.2017 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 5565 (а.с. 5).

Відповідно до довідки про причину смерті до форми № 106/0 № 2930, причиною смерті ОСОБА_6 було одиночне колото-різане поранення шиї з ушкодженням сонної артерії (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

В силу вимог чч. 1, 2, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина.

Спадкоємцями першої черги за законом щодо майна померлого ОСОБА_6 є ОСОБА_1 як дружина померлого та його доньки ОСОБА_2, ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №69/2017, заведеної приватним нотаріусом щодо майна померлого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чирви Л.А. із заявою про прийняття спадщини.

11.10.2017 з аналогічною заявою до приватного нотаріуса звернулась відповідач ОСОБА_2

08.11.2017 до приватного нотаріуса звернулась третя особа ОСОБА_17 із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, всі спадкоємці після смерті ОСОБА_6 своєчасно у встановлений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса.

Позивач ОСОБА_1 просить усунути відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування з підстав, визначених абз. 2 ч. 3, ч.ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 ухилилась від обов'язку утримання та допомоги спадкодавцеві, який перебував у безпорадному стані. Зокрема, позивач вказує, що у той час, коли співмешканець відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження, відповідач ОСОБА_2 не надала допомогу батькові, не викликала швидку допомогу, а спокійно спостерігала за подіями, крім того, відповідач не брала участі у похованні батька, не доглядала його могилу.

Суд не погоджується із доводами позивача ОСОБА_1 та вважає їх такими, що не можуть бути підставою для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування, виходячи з наступного.

Так, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Згідно з ч.ч. 5, 6 цієї ж статті за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Отже, позивач в обґрунтування позову посилається на дві самостійні підстави для усунення від права на спадкування, а саме: 1) ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом; 2) ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Разом із тим, у спірних правовідносинах відсутнє рішення суду, яке б встановлювало факти ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що у відповідача ОСОБА_2 був такий обов'язок по відношенню до свого батька, оскільки відсутні докази, що ОСОБА_6 до настання смерті потребував матеріальної чи іншої допомоги з боку доньки. Слід також зауважити, що і сама позивач ОСОБА_1 пов'язує необхідність усунення ОСОБА_2 від права на спадкування саме із подіями, що передували смерті ОСОБА_6, а також із ненаданням відповідачем допомоги безпосередньо після спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Правило ж абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується саме випадків, коли спадкоємець протягом певного часу ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, а тому не може розповсюджуватися на ті правовідносини, які виникли між сторонами.

Стосовно доводів позивача про наявність підстав для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України суд зазначає наступне.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладеного у пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Виходячи з наведеного, правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

На підтвердження своїх доводів про те, що відповідач ОСОБА_2 вчинила дії, що можуть в силу вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України слугувати підставою для усунення її від права на спадкування, позивач посилалась на відносини, що склалися між відповідачем та ОСОБА_6 до його смерті, а також події, які передували спричиненню тілесних ушкоджень ОСОБА_6 з боку ОСОБА_7, зокрема, сварка між ОСОБА_2 та батьком, внаслідок якої ОСОБА_2 подзвонила ОСОБА_7 та попросила розправитися з ОСОБА_6 Крім того, позивач стверджує, що після нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень відповідач ОСОБА_2 не надала допомогу батькові, не викликала швидку допомогу тощо.

Разом із тим, вищезазначені доводи позивача під час судового розгляду залишилися не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Так, згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003683 від ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві ОСОБА_6, вчиненому з особливою жорстокістю, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (а.с. 12-13).

При цьому, матеріали даної справи не містять вироку, що набрав законної сили, яким би встановлювалися певні факти та обставини, за яких було вчинено злочин, та участь у цих подіях відповідача ОСОБА_2

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10, який є батьком дитини відповідача ОСОБА_2, а також свідок ОСОБА_12, сусідка позивача.

Так, свідок ОСОБА_10 підтвердив, що 21 серпня 2018 р. приблизно після 18 години до нього зателефонувала відповідач ОСОБА_2 та сказала, що привезе сина. Приблизно через 10 хвилин вона привезла сина і поїхала до своїх батьків. Повернулась біля 22 години, та повідомила про загибель батька. Відповідач була в шоковому стані. Про те, що ОСОБА_2 проживає із ОСОБА_7 він не знав, ОСОБА_7 ніколи не бачив.

Свідок ОСОБА_12 зазначила, що 21 серпня 2018 р. приблизно о 12 годині вона займалася доглядом за квітами на своєму вікні, через яке і побачила, як чоловік декілька разів вдарив ножем ОСОБА_6, а також вдарив ногою позивача ОСОБА_1 Вже після цього приїхала ОСОБА_2, а ще пізніше приїхала швидка допомога та поліція. У дворі сиділи люди, які намагалися допомогти ОСОБА_6 та позивачеві, але ОСОБА_6 помер до приїзду швидкої допомоги.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 прибула до батька вже після подій, внаслідок яких настала його смерть, суд доходить висновку про те, що вона не мала реальної можливості надати допомогу батькові. Крім того, відсутні докази і того, що ОСОБА_6 хоча і перебував в безпорадному стані через спричинення йому тілесних ушкоджень, однак потребував допомоги саме від ОСОБА_2

Факт сварки між ОСОБА_2 та батьком, внаслідок якої ОСОБА_2 подзвонила ОСОБА_7 та попросила розправитися з ОСОБА_6, об'єктивного підтвердження в судовому засіданні не знайшов. Також відсутні належні та допустимі докази того факту, що відповідач ОСОБА_2 спостерігала за подіями, внаслідок яких настала смерть батька, оскільки як підтвердили свідки, ОСОБА_2 прибула на місце події вже після вчинення злочину.

Наявність неприязних стосунків між відповідачем ОСОБА_2 та її батьком, а також те, що відповідач не брала участі у похованні батька та утриманні його могили, не є підставами для усунення відповідача від права на спадкування, передбаченими ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Підсумовуючи викладене, та враховуючи недоведеність ОСОБА_1 факту ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_6, а також того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та потребував допомоги саме ОСОБА_2, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого позову, з огляду на що доходить висновку про відсутність законних підстав для його задоволення.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати у даній справі розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про усунення від права на спадкування - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складене 20 грудня 2018 року

Суддя: В.В.Калюжна