Єдиний унікальний номер: 448/1725/17
Провадження № 2/448/462/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24.09.2018 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоус Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - не з'явилися,

представник відповідача Судововишнянської міської ради - не з'явився,

третя особа приватний нотаріус Яксманицький Р.С. - не з'явився,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, про визнання права власності на майно колгоспного двору в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивачі з29.12.2017року вернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого на момент припинення колгоспного двору, тобто станом на 15.04.1991року, були: ОСОБА_5, 1925 року народження (голова двору), її син ОСОБА_1, 1952 року народження, невістка ОСОБА_2, 1957 року народження, онука ОСОБА_3, 1978 року народження, онук ОСОБА_4, 1984 року народження, отже їх частки в майні даного двору становили по 1/5 кожному.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, після смерті якої спадщину прийняв позивач ОСОБА_1, оскільки вступив в управління спадковим майном, у зв'язку із чим його частка в спірному житловому будинку становила 2/5 частини. Однак, в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно не має можливості, оскільки за життя спадкодавець не оформила право власності на даний будинок, у зв'язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом.

Також зазначають, що чинне законодавство, яке регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно не дозволяє їм оформити право власності на майно колишнього колгоспного двору в позасудовому порядку.

З огляду на наведене, просять суд визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, в частках, а саме за ОСОБА_1 - 2/5 частки, за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1/5 частки за кожним.

В підготовче засідання позивачі не з'явилися, проте подали до суду заяви, в яких просять суд справу розглянути у їх відсутності та зазначають, що позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача - Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області у підготовче засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі.

Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в підготовче засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.

Так, колгоспний двір, за положеннями Цивільного кодексу Української РСР, визначався як сімейно-трудове об'єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. У зв'язку з введенням у дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 року така організаційно-правова форма як колгоспи, а відповідно, і колгоспний двір - були припинені.

Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленум Верховного Суду "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.95 N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 Закону України "Про власність", застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, належав колгоспному двору, членами якого, які станом на 15.04.1991року не втратили та зберегли право на частку в майні такого, були: ОСОБА_5, 1925 року народження (голова двору), її син ОСОБА_1 (позивач), 1952 року народження, невістка ОСОБА_2 (позивач), 1957 року народження, онука ОСОБА_3 (позивач), 1978 року народження, онук ОСОБА_4 (позивач), 1984 року народження,

Отже, виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, зазначені особи мали в рівних частках право власності на майно колгоспного двору, тобто кожен на 1/5 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, проте право власності на даний будинок належним чином не оформили, правовстановлюючі документи на зазначене майно відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №728/2017, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С., за життя спадкодавець ОСОБА_5 заповіту не складала. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є син померлої ОСОБА_1 (позивач у справі), який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини після смерті матері. Інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_5, які б прийняли у встановлений законом строк і порядок спадщину чи претендували б на таку, немає. Чоловік спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 її 1/5 частка у майні вищевказаного житлового будинку (колгоспного двору) перейшли за загальними правилами спадкування до позивача ОСОБА_1, який з урахуванням своєї 1/5 частки, в результаті став власником 2/5 часток зазначеного майна колгоспного двору.

В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавця ОСОБА_5; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6; копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1; копією свідоцтва про одруження між ОСОБА_7 та позивачкою ОСОБА_3; довідками, виданими виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області; копіями сторінок по господарських книг; виписками з по господарської книги с.Бортятин; копією технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1; копією спадкової справи №728/2017, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. після смерті ОСОБА_5 та іншими матеріалами справи.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спірні правовідносини щодо спадкоємства виникли до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що при розгляді даної справи слід керуватися положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.529 цього кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 200, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності на 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивачі: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6; місце проживання: с.Бортятин Мостиського району Львівської області;

Відповідач: Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області; місце знаходження: м.Судова Вишня, пл.І.Франка, Мостиського району Львівської області.

Суддя Ю.Б.Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б.Білоус