пр. № 2-н/759/559/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у грудні 2018 р. до суду із заявою про видачу судового наказу, згідно якої просила стягнути на її користь із ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Суд ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1, дослідивши викладені у заяві вимоги і обставини, прийшов до висновків про відмову їй у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу суддя відмовляє у видачі судового наказу (п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Для реалізації відповідного положення законом передбачено стягнення аліментів у такому розмірі в наказному провадженні.

Так, у відповідності з п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, ОСОБА_1 було заявлено вимогу про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на одну дитину у розмірі однієї чверті від заробітку (доходу) платника аліментів, тобто вимогу передбачену п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Разом із тим, заявником було пред'явлено додаткову вимогу відносно того, що розмір аліментів, який вона просить стягнути із боржника повинен бути не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тоді як зазначеної умови положеннями ст. 161 ЦПК України не передбачено.

За таких обставин, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України у видачі ОСОБА_1 судового наказу слід відмовити у зв'язку з заявленням вимоги, що не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 161, 165, 258, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Коваль О.А.