Ухвала

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 183/1345/14-ц

провадження № 61-33214вно18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_4 заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - приватне акціонерне товариство «Науково-виробниче об'єднання «Созидатель», про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про поділ майна подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 15 січня 2018 року у складі судді Журавель В. І. та постанови Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Червинської М. Є., Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вищезазначеними позовами.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_2. Поділено спільне сумісне майно подружжя, визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності по ? частині автомобіля марки RENAULT KANGOO, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_2, за кожним. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 210 469 грн 45 коп. вартості ? частки від грошових коштів, що знаходились у публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України» на депозитному рахунку № НОМЕР_6 та технічному рахунку для обслуговування депозиту № НОМЕР_7 на загальну суму 420 938 грн 90 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 4 827 434 грн 48 коп. вартості ? частки грошових коштів, що знаходились у публічному акціонерному товаристві «ОТП Банк» на банківських рахунках № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, відкритих за договорами про строковий банківський вклад від 12 березня 2012 року № 305/2319/12, від 30 травня 2013 року № 305/3212/13 на загальну суму 354 869,70 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 878 141 грн 95 коп. вартості ? частки автомобіля марки LEXUS RX 450H, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_4. У задоволенні решти позову ОСОБА_4 відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Представник ОСОБА_3 оскаржив вищезазначені судові рішення у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2018 року ОСОБА_3 поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її з суду першої інстанції, а також вирішено питання про зупинення виконання рішення місцевого суду до закінчення касаційного розгляду.

Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_6, задоволено частково. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2017 року в частині вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та в частині зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У травні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 15 січня 2018 року та постанови Верховного Суду від 25 квітня 2018 року, у якій вона просить скасувати їх та залишити без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_6, а рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2017 року - без змін.

24 вересня 2018 року від ОСОБА_3 надійшла заява, у якій він на підставі статті 44 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) просить застосувати до ОСОБА_4 заходи процесуального примусу за зловживання процесуальними правами шляхом накладення штрафу у максимальному розмірі.

Вважає, що подання ОСОБА_4 заяви про перегляд ухвали Верховного Суду від 15 січня 2018 року та постанови Верховного Суду від 25 квітня 2018 року, а в подальшому - заяв про відвід судді Журавель В. І. та колегії суддів: Червинської М. Є., Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П., свідчать про зловживання нею процесуальними правами, оскільки такі її дії фактично спрямовані на повторний касаційний перегляд рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2017 року і залишення їх без змін.

Відповідно до частин першої та другої статей 44, 144 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об'єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Згідно із частиною першою статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Ураховуючи те, що зазначені ОСОБА_3 обставини не свідчать про зловживання ОСОБА_4 своїми процесуальними правами, у задоволенні клопотання про застосування заходів процесуального примусу необхідно відмовити.

Керуючись статтями 44, 143, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_4 заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - приватне акціонерне товариство «Науково-виробниче об'єднання «Созидатель», про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про поділ майна подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 15 січня 2018 року та постанови Верховного Суду від 25 квітня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель В. М. Коротун

В. І. Крат