Провадження № 2/201/2926/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради (третя особа - Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про зобов'язання звернутися до державного реєстратора із заявою про скасування записів про право власності,

В С Т А Н О В И Л А:

19.07.2018р. ОСОБА_1 через свого представника - ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 17.02.2016р. - а.с. № 7) звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Дніпровської міської ради про зобов'язання звернутися до державного реєстратора із заявою про скасування записів про право власності, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с. № 2 - 6).

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.О. від 27.07.2018р. справу передано на розгляд Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю (а.с. № 31-32).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. від 14.09.2018р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 36).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2016р. по справі № 201/372/16-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і задоволено її зустрічний позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради, КП «Дніпропетровське МБТІ». Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, визнано недійсним договори купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Внаслідок цього, квартира залишилася у комунальній власності.

З 01.02.1999р. і до цього вона зареєстрована у квартирі, утримує її у належному стані, сплачує комунальні платежі. На неї як на основного квартиронаймача відкритий особовий рахунок.

Позивачка зверталася із заявами до Департаменту житлового господарства, Департаменту по роботі з активами, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявами про скасуванні записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, але Департаментами було відмовлено у скасуванні цих записів.

Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 1, 2, 29, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. ст. 2, 3, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», просить зобов'язати Дніпровську міську раду звернутися до державного реєстратора із заявою про скасування записів № 3920 від 13.11.2015р., № 2228 від 23.10.2015р., запису про право власності, згідно свідоцтва від 18.07.2001р., виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради по розпорядженню від 18.07.2001р. №46/854-2001 щодо об'єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач - Дніпровська міська рада позовні вимоги не визнав. 27.11.2018р. представник відповідача - Сірик А.С. (діє на підставі довіреності від 17.01.2018р. - а.с. № 47) надав письмовий відзив на позов (а.с. № 43-46), в якому зазначив, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту права, оскільки такий спосіб не передбачений законом. Дніпровська міська рада не повинна відповідати за цим позовом, оскільки не порушувала право позивачки, не оспорює його.

За обставинами цивільної справи № 201/372/16-ц між позивачкою й іншими особами був спір стосовно об'єкту нерухомого майна. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про право власності за третіми особами. У позивачки існує невирішений спір щодо скасування записів про державну реєстрацію права власності на спірний об'єкт. Позивачка може звернутись з вимогами про скасування записів до осіб, які порушують її права і інтереси, оскільки така вимога є похідною від основного предмету спору.

Вимоги позивачки про зобов'язання звернутися до державного реєстратора із заявами про скасування відповідних записів з державного реєстру прав власності є втручанням у дискреційні повноваження Дніпровської міської ради. Ухвалення рішення про зобов'язання Дніпровської міської ради звернутись до державного реєстратора із такою заявою є втручанням у законодавчо встановлену компетенцію суб'єкту владного повноваження (власника об'єкту нерухомого майна) здійснювати повноваження з певною свободою розсуду.

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачка скористалася своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 278 ЦПК України, та 13.12.2018р. подала до суду відповідь на відзив (а.с. № 49-52).

Представник третьої особи - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради не скористався своїм правом на подання пояснень щодо позову, передбаченим ч. 3 ст. 278 ЦПК України.

Враховуючи категорію спору (справа незначної складності), наданий відповідачем письмові відзив на позов, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) відповідно до положень ч. 1 ст. 274 та ч.5 ст. 279 ЦПК України (ухвала судді від 14.09.2018р. - а.с. № 36).

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, вважаю, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України).

Як встановлено судом, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2016р. по справі № 201/372/16-ц (провадження № 2/201/935/2016), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.09.2017р., відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради, КП «Дніпропетровське МБТІ». Визнано недійним свідоцтво про право власності на житло від 18.07.2011р. на квартиру № 221, видане Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на ім'я ОСОБА_5 згідно з розпорядженням від 18.07.2001р. № 46/854-2001. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири № 221, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. 23.10.2015р. за реєстровим № 2228. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири № 221, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Т.С. 13.11.2015р. за реєстровим № 3920 (а.с. № 12 - 18).

У даній справі судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі посвідчення № 1/01 про право зайняття службової житлової площі, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів на підставі рішення адміністрації підприємства «Дніпрокомунтранс» № 1057 від 21.12.1998р. заселилась та з 01.02.1999р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі свідоцтва про право власності від 18.07.2001р., виданого на ім'я ОСОБА_5 управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради згідно з розпорядженням № 46/854-2001 від 18.07.2001р. щодо цієї ж квартири, приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Ю.О. був посвідчений договір купівлі-продажу квартири та зареєстрований в реєстрі за № 2228, за умовами якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 купила квартиру.

В матеріалах нотаріальної справи щодо посвідчення вищевказаного договору купівлі-продажу, які були надані на запит суду приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Ю.О., міститься інформаційна довідка КП «Дніпропетровське ДБТІ» ДОР № 11871 від 20.10.2015р. за підписом уповноваженої особи в.о. начальника інформаційно-юридичного відділу Кравець О.Г., відповідно до якої станом на 31.12.2012р. в матеріалах інвентаризаційної справи за адресою спірної квартири наявні відомості про право власності на квартиру ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради 18.07.2001р. на підставі розпорядження Дніпропетровської міської ради №46/854-2001 від 18.07.2001р., зареєстрованого КП «Дніпропетровське МБТІ» ДОР в реєстрову книгу № 121п/4258.

Допитаний в межах розгляду цивільної справи № 201/372/16-ц (провадження № 2/201/935/2016), як свідок Кравець О.Г. - співробітник КП «Дніпропетровське МБТІ», за підписом якого була видана інформаційна довідка № 11871 від 20.10.2015р., пояснив суду, що в зазначений час він дійсно виконував обов'язки начальника інформаційно-юридичного відділу КП «Дніпропетровське МБТІ», проте довідку № 11871 від 20.10.2015р. не видавав та не підписував її.

Серед іншого, встановлено судом, що згідно з листом КП «Дніпропетровське МБТІ» № 4292 від 06.10.2016р. в матеріалах інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012р. відсутні відомості про реєстрацію права власності за адресою спірної квартири.

З листа управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради № 3/14-443 від 23.02.2016р. вбачається, що за даними електронної бази Управління відсутня інформація щодо передачі у власність громадян квартири, а згідно з відомостями наданими управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради за вихідним номером 3/4-1702 від 25.07.2016р. Департамент житлового господарства Дніпропетровської міської ради є органом приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста. Будинок № 50 по вул. Набережна Перемоги м. Дніпропетровська прийнятий від ОЖКП «Південне» у комунальну власність на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 22.01.2004р. № 277. Свідоцтво про право власності на квартиру департаментом житлового господарства не видавалось.

Судом також було встановлено, що приватним нотаріусом ДМНО Батовою Т.С. 13.11.2015р. був посвідчений договір купівлі-продажу квартири щодо відчуження ОСОБА_4 та придбання у власність ОСОБА_3 квартири. ОСОБА_4 набула право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2015р., укладеного між нею та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Ю.О.

В ході судового розгляду даної цивільної справи судом було встановлено, що спірна квартира перебувала та перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Дніпропетровська, а свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, видане управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на ім'я ОСОБА_5 - не видавалось даним управлінням, як і не видавалась КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» інформаційна довідка № 11871 від 20.10.2015р. про наявність в інвентаризаційній справі на вказану квартиру відомостей про право власності ОСОБА_5 на цю квартиру, які стали підставами для посвідчення приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Ю.О. 23.10.2015р. договору купівлі-продажу цієї квартири між ОСОБА_5 і ОСОБА_4, а також враховуючи, що приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Ю.О. при посвідчені договору не були направлені запити до відповідних органів державної виконавчої влади для встановлення відомостей про правонабувача квартири, яка була предметом договору, суд дійшов висновку про можливість задоволення зустрічних позовних вимог в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 18.07.2001р. і укладеного на його підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.10.2015р. Враховуючи, що продавець за договором ОСОБА_4 набула право власності на квартиру за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого на підставі неіснуючого документу про право власності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання наступного договору недійсним.

Як вказує позивачка, з 01.02.1999р. і до цього часу вона зареєстрована у квартирі, утримує її, сплачує комунальні платежі. На неї, як на основного квартиронаймача, відкритий особовий рахунок.

12.03.2018р. позивачка подала до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради заяву, в якій просила звернутися до державного реєстратора із заявою про скасування записів про право власності на квартиру (реєстраційний номер 01), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Департамент листом від 16.03.2018р. №3-91/1 відмовив, запропонувавши звернутися до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с. № 20).

24.04.2018р. позивачка звернулася із заявою до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, в якій просила звернутися до державного реєстратора із заявою про скасування записів про право власності на квартиру.

Департамент листом від 05.05.2018р. № 8/51260 також відмовив і запропонував звернутися до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (а.с. № 22).

29.05.2018р. представник позивачки за довіреністю ОСОБА_10 звернулась із заявами про скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за реєстраційними номерами 28410175, 28409244, 28407796.

29.05.2018р. рішеннями Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відмовлено у скасуванні записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційними номерами 41320141, 41319850, 41319564 відповідно.

Як вбачається зі змісту рішень Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур, відповідно даних Реєстру прав власності, інформації, що міститься у рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2016р. по справі № 201/372/16-ц, ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.09.2017р. (провадження №22ц/774/1821/17) ОСОБА_1 ніколи не була власником квартири АДРЕСА_1, а була і є її користувачем.

Також судом було встановлено, що вказана квартира перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Ураховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 не має правових підстав для подачі заяви про скасування державної реєстрації прав, адже не є власником, іншим правонабувачем, стороною правочину, у яких виникло речове право на об'єкт нерухомого майна щодо якого подано заяву про скасування.

Окрім того, відносно вказаної квартири наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, вказані юридичні обставини позбавляють можливості вчинити дії, спрямовані на внесення записів про скасування державної реєстрації прав.

На підставі ст. 2, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 12 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011р. № 1141, позивачці відмовлено у скасуванні записів про право власності (а.с. № 25 - 27).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом (ст. 3 Закону).

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено заявників, які можуть звернутися до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію. До них належать:

власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав;

орган державної влади, його посадова особа, якими встановлено, змінено або припинено обтяження, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав;

іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки;

орган місцевого самоврядування - у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна;

особа, за якою закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі відповідної сільської, селищної, міської ради, або уповноважена нею особа - у разі проведення державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку.

Відповідно до пунктів 46, 49, 50, 51 Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених Постановою КМУ № 1141 від 26.10.2011р., зміни до записів Державного реєстру прав, записи про скасування державної реєстрації прав, записи про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав вносяться до Державного реєстру прав та записи Державного реєстру прав скасовуються виключно на підставі рішення державного реєстратора.

До Державного реєстру прав під час внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, записів про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав вносяться відомості про підставу для внесення таких змін, записів чи скасування записів: назва документа; серія документа (за наявності); номер документа; дата видачі документа; уповноважений суб'єкт, що видав документ; додаткові відомості про документ (за наявності).

Зміни до записів Державного реєстру прав вносяться у випадках, передбачених законом, у тому числі в разі виникнення необхідності внесення додаткових відомостей до наявних записів Державного реєстру прав, що не пов'язані з набуттям, зміною чи припиненням речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень, зокрема проставлення відмітки про погашення запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек.

Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні відповідних записів, а також у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Наказом Міністерства юстиції України від 21.11.2016р. № 3276/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.11.2016р. за № 1504/29634, затверджені Вимоги до оформлення заяв у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

З наведених норм закону і підзаконних актів випливає, що звернутися до державного реєстратора із заявою про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень може особа, яка має певне речове право на об'єкту нерухомого майна.

В даному випадку територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради є власником спірної квартири на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і має виключне право, але не обов'язок, звертатися до державного реєстратора із заявою про внесення записів про скасування державної реєстрації прав.

Як визначено у ч. 4 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч. 3 ст. 19 Закону зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав, внесення запису про скасування рішення державного реєстратора здійснюються у строк, що не перевищує 2 години з часу реєстрації відповідної заяви/рішення суду в Державному реєстрі прав.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2016р. по справі № 201/372/16-ц (провадження № 2/201/935/2016), не є рішенням, яким вирішено спір про набуття у власність майна територіальної громадою м. Дніпропетровська (нині - м. Дніпра), а також не є рішенням про скасування рішення державного реєстратора.

Цим рішенням вирішено цивільно-правовий спір, що існував між користувачем квартири - ОСОБА_1 і особами, які заволоділи квартирою у незаконний спосіб. Проте за наслідками вирішення спору позивачка не набула права власності на квартиру, а лише захистила право на подальше користування квартирою. Отже, вона стала зацікавленою особою у розумінні вимог ст. 2 Закону, право власності якої може бути зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за її заявою.

Питання повноважень органів місцевого самоврядування в галузі управляння комунальною власністю регулюється Конституцією України, Житловим Кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 140 Конституції України визначено, що «місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України». Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад; підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна Статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За правилами ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державної реєстрації підлягає право. Втім закон не встановлює такої обов'язковості до реєстрації скасування права.

Таким чином, вимоги позивачки про зобов'язання органу місцевого самоврядування звернутися до державного реєстратора із заявою про скасування записів про право власності не можуть бути задоволені, оскільки таке право витікає з іншого права - права власника щодо розпорядження своїм майном. Повноваження щодо управління майном, що перебуває у комунальній власності відносяться до дискреційних повноважень органу місцевого самоврядування.

Суд згідно з чинним законодавством не може втручатися у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування щодо вирішення питання про передачу комунального майна у власність, визначення їх меж та конфігурацій, спонукати власника зареєструвати своє право власності або ж внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати у вигляді сплаченого позивачкою судового збору (а.с. № 1) покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 2, 3, 19, 20, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради (третя особа - Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про зобов'язання звернутися до державного реєстратора із заявою про скасування записів про право власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Ткаченко