Справа № 589/2364/18
Провадження № 2/589/1346/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Курбанової А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на будинок шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на будинок шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: АДРЕСА_1

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачі більше 10 років в спірному будинку не проживають, реєстрація відповідачів створює перешкоди позивачу у реалізації права власності житлом, вона змушена сплачувати щомісячні поточні комунальні рахунки з урахуванням непроживаючих зареєстрованих осіб, не може отримати державну житлову субсидію, а тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також наполягає на задоволенні позову.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, також зазначили, що позов вони визнають.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному.

Позивач є власником будинку АДРЕСА_1 /а.с. 4, 5/. Право власності позивач набула в порядку спадкування після смерті її чоловіка.

Згідно з довідкою про склад сім'ї від 31.05.2018р. та будинковою книгою у будинку АДРЕСА_1, крім позивача, зареєстровані: син позивача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і його дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.6-8, 9, 17, 18/.

З акту від 31.05.2018р. вбачається, що відповідачі по справі не проживають у АДРЕСА_1 з 2008 року /а.с. 10/. Вказані обставини відповідачі визнали у своїх заявах. Крім того, як вбачається з наданих суду паспортів відповідачів, вони набули громадянство Канади та 01.12.2015 р. їм були видані відповідні паспорти /а.с. 30,32-34/.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Аналогічну норму містять також ст.ст. 383, 405 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить наведеним вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення вимог позивача.

Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81,83, 141, 206, 223, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2/, ОСОБА_3 /ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 / такими, що втратили право користування житлом, а саме: будинком АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області А.Р.Курбанова