Постанова

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 676/6579/15-ц

провадження № 61-32767св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Орининська сільська рада Кам'янець-Подільського району Хмельницької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року у складі судді Стельмах Д. В. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 липня 2017 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Грох Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, Орининської сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області про визнання заповіту недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_6, у передбаченому законом порядку, подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Яцевич Г.В. Проте, приватний нотаріус повідомила, що заяву про прийняття спадщини вже подала ОСОБА_5, яка є внучкою померлої ОСОБА_6, та яка надала оригінал заповіту посвідченого секретарем Орининської сільської ради Кам'янець - Подільського району 07 квітня 2015 року. Згідно з яким ОСОБА_6 заповідала ОСОБА_8, все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право. Позивач при ознайомленні із вказаним заповітом помітила, що підпис від імені ОСОБА_6 здійснений не її матір'ю, а іншою особою.

На підставі вищевикладеного, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила визнати недійсним заповіт посвідчений секретарем Орининської сільської ради Кам'янець - Подільського району Хмельницької області 07 квітня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, заповідала ОСОБА_5 все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження підстав для визнання спірного заповіту недійсним, заповіт вчинений з дотриманням положень законодавства України. Доказів того, що заповідач під час складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними позивач не надала.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 липня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові з підстав їх недоведеності. При цьому зауважив, що не можуть бути взяті до уваги і доводи апелянта, як підстави скасування рішення суду, посилання на частину другу статті 215 та частину першу статті 1257 ЦК України щодо порушенням вимог оформлення заповіту, його форми та посвідчення. Оскільки, в позовній заяві позивач не посилалася як на підставу позову, на вказані обставини, а лише зазначала про відсутність волевиявлення спадкодавця на складання заповіту.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, залишили поза увагою, що заповіт підписувався не власноручно ОСОБА_6, а з допомогою інших осіб. Суди не дали оцінку доводам позивача про нікчемність заповіту, посвідченого секретарем Орининської сільської ради Кам'янець - Подільського району Хмельницької області. Крім того, при посвідченні заповіту нотаріусом було порушено вимоги чинного законодавства щодо посвідчення правочину за межами нотаріальної контори. Також зазначає, що підставою позовних вимог є наведені в позовній заяві фактичні обставини, а зазначені в їх обґрунтування правові норми не є визначальними при вирішенні спору, при цьому до матеріалів справи долучена уточнена позовна заява та пояснення до неї.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_5, в інтересах якої діє представник ОСОБА_9 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість. На думку відповідача, зазначений заповіт відповідав волевиявленню померлої ОСОБА_6

31 травня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_6

07 квітня 2015 року ОСОБА_6 склала заповіт, який посвідчений секретарем Орининської сільської ради Кам'янець-Подільського району та на яку рішенням 21 сесії 6 скликання покладено виконання обов'язків нотаріуса сільської ради.

Заповіт було посвідчено в будинку ОСОБА_6, у зв'язку з хворобою заповідача.

За цим заповітом ОСОБА_6 все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось заповіла своїй внучці ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла.

ОСОБА_6 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1.

Після її смерті спадщину прийняла ОСОБА_5, яка звернулась з відповідною заявою до нотаріуса. З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до нотаріуса звернулась також і ОСОБА_4

Звертаючись до суду з позовом про визнання вищевказаного заповіту недійсним, позивач посилалася на ту обставину, що спадкодавець не підписувала заповіт, не давала згоди на його укладення, а отже на думку позивача було відсутнє волевиявлення спадкодавця на складання заповіту.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 203 ЦК Українивстановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із положеннями статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною другою статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

За клопотанням позивача ОСОБА_4, ухвалою суду від 04 квітня 2016 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 04 серпня 2016 року встановлено, що у зв'язку з відсутністю у розпорядженні експерта почерку ОСОБА_6 провести дослідження та надати відповідь на питання «чи виконано ОСОБА_6 напис «Заповіт прочитано мною особисто і відповідає моїй волі» і підпис в заповіті посвідченому секретарем Орининської сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області 07 квітня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, заповіла ОСОБА_5 все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право» не виявилось за можливим; встановити чи підпис виконано в заповіті не виявилось можливим; підпис від імені ОСОБА_6 у журналі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування на 2015 рік ймовірно виконаний самою ОСОБА_6

За клопотанням представника позивача про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, ухвалою суду від 05 жовтня 2016 року у справі призначено повторну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручили експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи Вінницького відділення КНДІСЕ від 02 березня 2017 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_6 у заповіті, посвідченому секретарем Орининської сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області 07 квітня 2015 року та у журналі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування на 2015 рік, виконані рукописним способом, кульковою ручкою без попередньої технічної експертизи чи застосування технічних засобів; рукописний запис ймовірно виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою; відповісти на питання поставлене ухвалою суду не вбачається можливим; вирішити питання виконано чи підпис від імені ОСОБА_6 у журналі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування на 2015 рік - не вбачається за можливе.

З огляду на вказане, судами обґрунтовано не взято до уваги та відхилено як недопустимі докази зазначені вище та дослідженні в судовому засіданні відповідні висновки експертів в частині, що стосується ймовірних суджень щодо обставин виконання підпису та посвідчувального напису, що є ознакою припущень, які не можуть ставитись в основу свого рішення, оскільки рішення суду не може базуватись на припущеннях.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, враховуючи, що відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_6 не здійснювала рукописний запис і не підписувала оспорюваний заповіт від 07 квітня 2015 року та відповідно було відсутнє її волевиявлення на складання цього заповіту, дійшов вірного висновку при відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги та зазначені представником позивача в судовому засіданні такі підстави як не зазначення адреси посвідчення заповіту, причину з якої нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, виготовлення тексту заздалегідь, незабезпечення таємниці заповіту відноситься до вимог щодо форми та посвідчення заповіту, що, у розумінні частини першої статті 1257 ЦК України є підставою для визнання такого заповіту нікчемним. Обґрунтовано не прийнято судами попередніх інстанцій до уваги, оскільки суди розглянули спір в межах заявлених позивних вимог і зазначених підстав та, з урахуванням уточненої позовної заяви та пояснень до неї, не встановили зазначених в цих документах порушень вимог чинного законодавства при оформленні заповіту, які є підставами для визнання його недійсним.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_6 не вчиняла підписи в даному заповіті, обґрунтовано відхилено апеляційним судом, оскільки ці твердження не доведено належними та допустимими доказами. При цьому клопотань про проведення судової медичної експертизи з приводу фізичної спроможності спадкодавця підписати заповіт позивачем не заявлялось та така обставина судом не встановлена.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк