ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків

Справа № 619/897/17

Провадження № 22-ц/818/80/18

27 грудня 2018 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 місцева прокуратура Харківської області

Держава Україна в особі Головного управління Держгеокадастру в Харківській області

відповідач ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу прокуратури Харківської області на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2018 року у складі судді Остропільця Є.Р. по цивільній справі № 619/897/17 за позовом керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Харківській області до ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року керівник ОСОБА_1 місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Харківській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначає на те, що у ході вивчення правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на території Дергачівського району встановлено, що рішенням Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області XXVI сесії V скликання від 12 вересня 2008 року ОСОБА_2 безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1319 га для ведення особистого селянського господарства в с. Руська-Лозова, вул. Західна, 5.

ОСОБА_2 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку від 12 вересня 2008 року, однак це рішення винесено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки рішення сільської ради, на підставі якого виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку, винесено з перевищенням повноважень сільським головою.

Факт протиправного вилучення земель сільськогосподарського призначення встановлено у ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженню за обвинуваченням голови Русько-Лозівської сільської ради ОСОБА_3

Досудовим розслідуванням встановлено, що перелічені вище рішення складені та підписані особисто Русько-Лозівським сільським головою ОСОБА_3 без попереднього винесення даного питання на розгляд депутатів Русько-Лозівської сільської ради.

Органом місцевого самоврядування рішення про передачу відповідачці земельної ділянки загальною площею 0,1319 га, не приймалося.

Згідно із звітом про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки, що знаходиться у власності ОСОБА_2 складає 88 004 грн

Просить визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1319 га серія ЯЖ №464894 від 24 квітня 2008 року, виданий на імя ОСОБА_2 та зобовязати її повернути на користь держави в особі Русько-Лозівської сільської ради земельну ділянку за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова вул. Західна, №5.

Представник Головного управління Держгеокадастру в Харківській області в судове засідання не зявився.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, просив застосувати позовну давність.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2018 року задоволенні позову ОСОБА_1 місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Харківській області відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що незважаючи на те , що земельна ділянка була передана у приватну власність з порушенням вимог земельного законодавства, прокуратурою пропущено строки звернення до суду з позовом і клопотання про поновлення такого строку подано не було.

З 2012 року ОСОБА_1 районна прокуратура безпосередньо здійснювала досудове розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_3, а тому мала змогу звернутися з аналогічним позовом в межах строків позовної давності з часу, коли вони дізналися про порушення земельного законодавства.

В апеляційній скарзі прокуратура Харківської області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Факт підробки ОСОБА_3 рішень сесій встановлена судовими рішеннями Золочівського районного суду від 04 квітня 2014 року та 11 серпня 2014 року, тому перебіг позовної давності, у межах якого прокурор мав право звернутися до суду за захистом свого права, розпочався у квітні 2014 року.

Прокурор звернувся з позовом у березні 2017 року, а отже строк не пропущено.

У відзиві на апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру просить задовольнити апеляційну скаргу та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На час надання відповідачці земельної ділянки Головне управління не було наділено повноваженнями контролюючого органу щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

До 2013 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності надавалися у власність або у користування за рішенням районних державних адміністрацій.

Право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника, а тому положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку ст. 388 ЦК України не застосовується

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Порушення земельного законодавства Русько-Лозівською сільською радою при передачі у власність спірних земельних ділянок відбулось в 2008 році. Однак ці порушення не були прихованими і такими, які не можна було виявити державі в особі своїх уповноважених органів до компетенції яких належить здійснення розпорядження земельними ділянками, а також контролю у сфері земельних відносин.

Погодження технічної документації із землеустрою, реєстрація права власності на земельну ділянку відбувалось за участю державних органів, які мали повноваження контролю та виявлення порушень при прийняті рішення органом місцевого самоврядування і мали змогу з 2008 року виявити порушення вимог земельного законодавства при передачі у власність земельної ділянки і в межах позовної давності поставити питання про оскарження рішення органу місцевого самоврядування.

Для звернення до суду прокурору не потрібно була наявність судового рішення за фактом підробки ОСОБА_3 рішень від 12 вересня 2008 року XXVI сесії V скликання Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області через те, що земельна ділянка знаходилась поза межами с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області, а тому сам такий факт вже був підставою для захисту прокуратурою інтересів держави.

Керівник ОСОБА_1 місцевої прокуратури Харківської області в 2012 році вже звертався до суду з тотожними позовами, предметом спору по яких були державні акти, видані на підставі рішення XXVI сесії V скликання Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 12.09.2008 року По цим справам судами ухвалені рішення. Дані обставини свідчать про обізнаність як прокуратури, так і структурних підрозділів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастру).

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи рішенням XXVI сесії V скликання Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 12 вересня 2008 року ОСОБА_2 безоплатну передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1319 га розташованої по вул. Західна, 5, с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської обл.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 отримала Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЖ№464894 від 22 квітня 2009 року.

Постановами Золочівського районного суду Харківської області від 04 квітня 2014 року та від 11 серпня 2014 року встановлено, що рішення XXVI сесії V скликання Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 12 вересня 2008 року про безоплатну передачу ОСОБА_5І земельної ділянки є завідомо підробленим головою сільради ОСОБА_3, який його самостійно виготовив, підписав та завірив печаткою без розгляду зазначеного питання на сесії. Дії ОСОБА_3, в тому числі щодо видачі рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_6, кваліфіковані за ч. 2 ст. 366 КК України як внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документів, а також складання і видача завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки. Від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 звільнено на підставі Закону України «Про амністію в 2011 році» (а.с. 9-12).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що позивачем пропущено строки звернення до суду з позовом, оскільки з 2012 року ОСОБА_1 районна прокуратура Харківської області безпосередньо здійснювала досудове розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_3, а тому мала змогу звернутися з аналогічним позовом в межах строків позовної давності з часу, коли вони дізналися про порушення земельного законодавства.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ст. ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12, п. 12 розділу X ЗК України, виключно на засіданнях ради приймаються рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до ЗК України.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник або землекористувач може вимагати усунення порушень його прав на землю.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Строк позовної давності є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу). При цьому, як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини у справі «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року, посилався на те, що у контексті скасування через шість років помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» при виправленні своєї помилки покладає на державні органи обов'язок діяти невідкладно. Крім того, повноваження з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, не обмежено жодними часовими рамками, має суттєвий негативний впливає на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленому ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокуратура зазначає, що факт протиправного вилучення земельної ділянки встановлено постановами Золочівського районного суду Харківської області від 04 квітня 2014 року та 11 серпня 2014 року. Позов предявлено 21 березня 2017 року, а потому строк позовної давності не пропущено.

Статтею 45 ЦК України (у редакції, чинній на час звернення прокурора до суду із цим позовом) встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що норми закону про початок перебігу позовної давності, встановлені для особи, права або інтереси якої порушено, поширюються й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (у редакції, що була чинна на момент виникнення порушення прав держави) місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України, запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Згідно ст. 9 вказаного закону державний контроль за використанням та охороною земель у системі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснювала Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель і її територіальні органи.

Таким чином, оскільки на момент виникнення порушень прав держави було врегульовано та функціонував механізм виявлення таких порушень через уповноважені державою органи, які після офіційної реєстрації Державного акту про право власності на землю мали можливість виявити порушення визначеного законом порядку виділення земельної ділянки, ініціювати відповідні процедури перевірки і звернення до суду, у тому числі за допомогою прокуратури, в межах передбаченого у ст. 257 ЦК України строку позовної давності.

У зв'язку з чим, прокурор з 2008 року мав можливість пред'явити позов до відповідачки. Проте, правом на звернення до суду з позовом прокуратура у встановлені строки, не скористалась.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року, «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року визначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Згідно ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на звернення до суду з позовом у прокурора виникло не з часу ухвалення Золочівським районним судом Харківської області судових рішень від 04 квітня 2014 року та від 11 серпня 2014 року, а з часу державної реєстрації ОСОБА_5 права на земельну ділянку.

Сторонами не заперечується, що у 2008 році відповідачка отримала Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯЖ№464894 від 22 квітня 2009 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №93.

Погодження технічної документації із землеустрою, реєстрація права власності на спірну земельну ділянку відбувалось за участю державних органів, які мали повноваження контролю та виявлення порушень при прийняті рішення органом місцевого самоврядування та мали змогу з 2008 року виявити порушення вимог земельного законодавства при передачі у власність земельної ділянки і в межах позовної давності поставити питання про оскарження рішення органу місцевого самоврядування. Визначення початку відліку позовної давності міститься в статті 261 ЦК України, відповідно до частини першої якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Крім того, кримінальне провадження триває з 2010 року. З 2012 року ОСОБА_1 районна прокуратура Харківської області безпосередньо здійснювала досудове розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_3, а тому дізнавшись про порушення земельного законодавства, прокуратура мала змогу звернутись до суду з відповідним позовом.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо пропуску прокуратурою позовної давності для звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокуратури Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2018 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2018 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

ОСОБА_7