Справа № 565/433/18
Провадження № 2/565/254/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

- позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . Такі вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує наступними обставинами. У відповідності до ордеру на жиле приміщення №18800, виданого відповідно до рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської Ради народних депутатів від 15 грудня 2016 року №239 відповідач разом з нею та їхніми дітьми: сином ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4 отримали право на заняття жилого приміщення житловою площею 35,6 кв.м. за адресою: квартира АДРЕСА_1 . В період з 1987 року по 2016 рік їхня сім`я також користувалися даною квартирою відповідно до іншого ордеру, який в 2016 році був замінений на попередньо вказаний. На даний час у спірній квартирі зареєстрована вона, відповідач ОСОБА_2 та їхні діти: син ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_4 , що підтверджується відповідною довідкою відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 12 лютого 2018 року №578/05. Шлюб, укладений між нею і відповідачем, розірвано, про що 10 травня 2001 року в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу складено відповідний запис за №66. Згідно з доводами позивачки вона постійно та безперервно проживає у вказаній квартирі. Відповідач довгий час понад 17 років цією квартирою не користується, його речей у квартирі немає. При цьому, як вказала ОСОБА_1 , вона не чинить для ОСОБА_2 жодних перешкод в користуванні квартирою, а рішення не проживати в квартирі він прийняв сам. В обґрунтування заявлених вимог позивачка також зазначила, що відповідач не бажає добровільно зняти себе з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 та зареєструвати своє місце проживання в житлі, де фактично проживає. З цього питання вона зверталась до відповідної житлово-експлуатаційної дільниці Кузнецовського міського комунального підприємства та виконавчого комітету Вараської міської ради з проханням зняти з реєстрації місця проживання у цій квартирі відповідача, який там не проживає. Проте в задоволенні прохання їй було відмовлено, так як зняти з реєстрації місця проживання особи є можливим лише за наявності заяви самої особи або судового рішення про визнання її такою, що втратила право користування квартирою. Так працівниками ЖЕД та виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області Матвійчук М.В. було роз`яснено про необхідність звернення до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що факт непроживання ОСОБА_2 понад шести місяців підтверджуються актами комісії з участю представників житлово-експлуатаційної дільниці від 31 липня 2017 року, від 23 жовтня 2017 року і від 11 січня 2018 року та може бути підтверджений показаннями сусідів: ОСОБА_5 . І ОСОБА_6 , яких вона просить суд допитати як свідків. Також позивачка пояснила, що житлово-комунальні послуги по квартирі вона оплачує самостійно, відповідач їй не відшкодовує ці витрати, тому його реєстрація за вказаною адресою, окрім порушення житлових прав, обтяжує її матеріальне становище.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги і просила суд їх задоволити з врахуванням викладених обставин. Позивачка пояснила, що вона, відповідач ОСОБА_2 та їх спільні діти: син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 разом зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 . Шлюб між нею та відповідачем було офіційно розірвано в 2001 році. Проте фактично з 2000 року до теперішнього часу ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Він з власної волі залишив це житло і виїхав на проживання в інший населений пункт в Острозький район Рівненської області. Позивачка пояснила, що їй невідомо конкретної адреси фактичного місця проживання відповідача. Вказала, що ОСОБА_2 купив собі будинок, проживає з іншою жінкою. ОСОБА_2 не підтримує стосунків із дітьми. Він не був присутній у 2000 році на випускному дитини та на весіллі дочки ОСОБА_4 . Згідно з твердженнями ОСОБА_1 вона не чинила і не чинить для ОСОБА_2 жодних перешкод в користуванні вказаним житловим приміщенням. Рішення не проживати у цій квартирі відповідач прийняв особисто. У вказаній квартирі він не проживає більше 17 (сімнадцяти) років, його особисті речі у квартирі відсутні.

Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи. Відзиву на позов ОСОБА_1 до суду не подав. Будь-яких заяв чи клопотань ОСОБА_2 суду не надав.

Враховуючи наведене, а також відсутність заперечень зі сторони позивачки, суд, керуючись ч.4 ст.223 і ч.1 ст.280 ЦПК України, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в результаті чого постановити заочне рішення.

Свідок ОСОБА_6 , надаючи показання суду в судовому засіданні, зазначив, що він проживає по сусідству із позивачкою ОСОБА_1 на одній сходовій клітці у квартирі АДРЕСА_2 . Згідно з показаннями свідка ОСОБА_6 відповідач 15-16 років у квартирі АДРЕСА_1 не проживає. Він чув, що ОСОБА_2 виїхав до себе на батьківщину, оскільки там у нього є будинок. Перешкод у користуванні квартирою позивачка відповідачу не чинила. Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він не бачив, щоб ОСОБА_1 чи інші особи виганяли ОСОБА_2 з вказаної квартири.

У показаннях, наданих суду в судовому засіданні, свідок ОСОБА_5 вказала про такі обставини. Вона проживає по сусідству із позивачкою ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3 . Її квартира розташована на першому поверсі цього житлового будинку. Відповідача знає, разом із ним ходила в школу. Згідно з показаннями свідка ОСОБА_5 відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2000 року. Позивачка сама одружувала своїх дітей без участі в цьому відповідача. ОСОБА_1 не створювала для ОСОБА_2 будь-яких перешкод у користуванні вказаною квартирою. Відповідач сам пішов з цієї квартири.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , показання свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , суд дослідив письмові докази справи в їх сукупності та взаємозв`язку та прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.

Такий висновок суду ґрунтується на наступних встановлених фактичних обставинах.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 червня 1996 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , зареєстрований 12 вересня 1982 року у Полицькій сільській раді Володимирецького району Рівненської області (актовий запис за №50) розірвано, залишено дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на вихованні матері.

Розірвання шлюбу між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м.Кузнецовськ Рівненської області 10 травня 2001 року, запис №66 від 10 травня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 07 червня 2001 року.

15 грудня 2016 року ОСОБА_2 видано ордер на жиле приміщення №18800 на квартиру АДРЕСА_1 з сім`єю з 4 (чотирьох) чоловік, а саме: ОСОБА_1 бувшої дружини, ОСОБА_3 сина та ОСОБА_4 дочки.

30 травня 2017 року між комунальним підприємством «Житлокомунсервіс» Кузнецовської міської ради і ОСОБА_1 укладено договір №105 Ж-1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до акту житлово-експлуатаційної дільниці №1 комунального підприємства «Житлокомунсервіс» Кузнецовської міської ради, складеного начальником ЖЕД-1 ОСОБА_9 , техніками ОСОБА_10 і ОСОБА_11 31 липня 2017 року, під час проведення обстеження у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 був відсутній. При цьому присутня ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_2 не проживає з 2000 року. Цей факт підтвердили сусіди: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Згідно з актом житлово-експлуатаційної дільниці №1 комунального підприємства «Житлокомунсервіс» Кузнецовської міської ради, складеним начальником Жук Т.В., техніками ОСОБА_10 та ОСОБА_12 23 жовтня 2017 року, під час проведення перевірки у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 був відсутній. При цьому присутня ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_2 не проживає з 2000 року. Цей факт підтвердили сусіди: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Факт відсутності ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 також підтверджується актом житлово-експлуатаційної дільниці №1 комунального підприємства «Житлокомунсервіс» Кузнецовської міської ради, складеним начальником Жук Т.В. та техніками ОСОБА_10 і ОСОБА_11 11 січня 2018 року. При цьому присутня ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_2 не проживає з 2000 року. Цей факт підтвердили сусіди: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

З довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради №578/05 від 12 лютого 2018 року про зареєстрованих осіб слідує, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та їх діти: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_6 , який проживає у квартирі АДРЕСА_2 та є сусідом позивачки ОСОБА_1 по сходовій клітці, ОСОБА_2 не проживає у квартирі 15-16 років, оскільки виїхав до себе на батьківщину, де має власний будинок.

Показаннями свідка ОСОБА_5 підтверджується факт непроживання відповідача ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 з 2000 року.

Обставин, які б свідчили про чинення відповідачу позивачкою чи іншими особами перешкод у проживанні у квартирі АДРЕСА_1 , судом не встановлено.

Таким чином, докази справи підтверджують обґрунтованість позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Встановлені фактичні обставини вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У даному випадку ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 понад шести місяців. Поважних причин непроживання відповідача за вказаною адресою не виявлено. Обставин, передбачених ч.3 ст.71 Житлового кодексу Української РСР, за наявності яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, не встановлено. Жодних доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_1 , наведені нею в позовній заяві, відповідачем ОСОБА_2 не надано.

Отже, з наведених підстав позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно задоволити.

З врахуванням встановлених обставин, на підставі ч.1 ст.71, ст.72 ЖК, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 223, 259, 265, 280-282, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , яка проживає у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , до ОСОБА_2 , зареєстрованим місцем проживання якого є АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

На заочне рішення суду відповідачем може бути подана до Кузнецовського міського суду Рівненської області письмова заява про його перегляд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів позивачкою з дня складення повного судового рішення, а відповідачем з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, якщо така заява не була подана відповідачем, або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відкласти складення повного судового рішення на 22 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя О.І.Горегляд