Провадження № 2/522/7779/18
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення позову

19 жовтня 2018 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Абухін Р.Д., розглянувши матеріали за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Державного реєстратора Одеської філії державного підприємства « Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_3, державний нотаріус Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4,-« про визнання договору недійсним, скасування реєстрації права власності та приведення до попереднього стану самовільно зайнятої земельної ділянки»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд :

-Зобовязати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 77 на користь Одеської міської ради шляхом приведення обєкта нерухомості до попереднього стану відповідно до технічної документації, а саме технічного паспорту від 14.06.2004 року, виготовленого КП « ОМБТІ та РОН» на нежиле приміщення ( сарай), що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 77 та технічного паспорту від 15.04.2008 року, виготовленого КП « ОМБТІ та РОН» на нежилі підсобні приміщення № 515, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 77;

-Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 23.08.2016 року ( індексний номер 31064682) на квартиру АДРЕСА_1, 77 у м. Одесі, загальною площею 71,7 кв.м. за ОСОБА_1;

-Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 22.03.2017 року ( серія та номер № 7-251) нежитлового приміщення № 515, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 77 загальною площею 71,7 кв.м., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

-Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 22.03.2017 року ( індексний номер 34390904) на приміщення № 515 у будинку № 77 по вул. Канатній у м. Одесі, загальною площею 71,7 кв.м. за ОСОБА_2, прийняте державним реєстратором нотаріусом ОСОБА_4;

-Стягнути на користь Одеської міської ради суму сплаченого судового збору.

Позивачем одночасно із подачею позову до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким державним реєстраторам проводити будь-які реєстраційні дії, повязані із державною реєстрацією речових прав або їх змін на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 77 прим. 515 ( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101).

Суддя, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позовних вимог підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення заборони вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Таким заходом забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії суд захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, чи є він співмірний позовним вимогам, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Предметом позову по даній справі є визнання визнання договору недійсним, скасування реєстрації права власності та приведення до попереднього стану самовільно зайнятої земельної ділянки, заборону на відчуження якої позивач просить накласти, отже невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення заборони здійснювати будь-які реєстраційні дії може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони проведення реєятраційних дій, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно дост.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Отже, в відповідності з зазначеними нормами процесуального права у суду є всі підстави для забезпечення позову шляхом накладення заборони на проведення реєстраційних дій, оскільки від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. 150 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заборонити будь-яким державним реєстраторам проводити будь-які реєстраційні дії, повязані із державною реєстрацією речових прав або їх змін на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 77 прим. 515 ( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101).

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але яка може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя : Р.Д. Абухін

19.10.2018