Справа № 182/2909/17
Провадження № 2/0182/947/2018
11.10.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Тихомирова І.В.
при секретарі Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Сігран" про зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -
Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Сігран" (далі - ПП "Виробничо-комерційна фірма "Сігран") про зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Свої вимоги мотивує тим, що з 14 листопад 2008 року він працював на посаді юрисконсульта в ПП "Виробничо-комерційна фірма "Сігран".
Наказом від 18 квітня 2017 року № 5ок його було звільнено з посади на підставі ст. 38 КЗпП України у звязку з необхідністю догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку.
Однак відповідач в день звільнення не повернув йому трудову книжку та лише 17 травня 2017 року позивач отримав свою трудову книжку, яка була надіслана йому за зареєстрованим місцем його проживання.
Так, на думку позивача, з вини ПП "Виробничо-комерційна фірма "Сігран" йому не було своєчасно видано трудову книжку, у зв'язку з цим, вважає, що на підставі ч. 5 ст. 235 КЗпП відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 квітня 2017 року по 17 травня 2017 року в сумі 2 641,76 грн.
Отже, ОСОБА_1 спочатку просив суд зобовязати відповідача змінити дату його звільнення в трудовій книжці з 18 квітня 2017 року на 17 травня 2017 року (день) отримання ним трудової книжки, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмір 2641,76 грн., а також моральну шкоду відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України в сумі 3000 грн., оскільки внаслідок порушення відповідачем законних прав позивача на працю, ОСОБА_1 змушений був вживати додаткові зусилля для організації нормального життя своєї сімї, що призвело до значних душевних переживань.
В судове засідання 11 жовтня 2018 року ОСОБА_1 не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що відмовляється в своїх позовних вимог в частині зміни дати його звільнення в трудовій книжці (а.с.63).
Представник відповідача з позовом ознайомлений про дні розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с.45,55), однак в судове засідання 11 жовтня 2018 року представник відповідача не зявився.
10 жовтня 2018 року від директора ПП "Виробничо-комерційна фірма "Сігран" ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи, у звязку з тим, що власник підприємства ОСОБА_3 знаходиться в черговій тарифній відпустці за межами України (а.с.61,62).
Також розгляд справи відкладався 15 серпня 2018 року, зокрема, у звязку з неявкою представника відповідача, який був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи (а.с.45)
За таких обставин, суд приходить висновку, що з вини представника відповідача з різних причин відкладався розгляд даної цивільної справи, що на думку суду є діями направленими на ухилення від явки до суду, з метою перешкоджання здійсненню судочинства, а тому суд зі згоди позивача вважає доцільним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши усі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 14 листопад 2008 року працював на посаді юрисконсульта в ПП "Виробничо-комерційна фірма "Сігран" (а.с.2).
Наказом № 5ок від 18 квітня 2017 року позивача було звільнено з посади на підставі ст. 38 КЗпП України у звязку з необхідністю догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку. Дані обставини підтверджуються відповідним записом в трудовій книжці позивача (а.с.2 на звороті).
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Однак всупереч вимогам даної статті відповідач своєчасно не видав позивачу трудову книжку.
Трудова книжка була отримана позивачем ОСОБА_1 17 травня 2017 року, що підтверджується листом Центру поштового звязку № 6 Дніпропетровської дирекції ПАТ «Укрпошта» № 08-256 від 23 травня 2017 року (а.с.4).
Згідно ч. 5 ст. 235 КЗпП у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
За таких обставин, суд знаходить вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення з ПП "Виробничо-комерційна фірма "Сігран" середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки з 19 квітня 2017 року по 17 травня 2017 року в сумі 2 641,76 грн., обрахованого на підставі розрахунку ОСОБА_1 за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу, ОСОБА_1 у Пенсійному фонді України, такими що підлягають задоволенню.
Суд позбавлений можливості провести власний розрахунок середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, у звязку із тим, що розрахунок середньоденної заробітної плати ОСОБА_1, який було витребувано у відповідача ухвалами суду від 14 травня 2018 року та 12 вересня 2018 року (а.с.36, 53) останнім надано не було.
Згідно ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В той же час доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача, представником відповідача суду не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ПП "Виробничо-комерційна фірма "Сігран" розпорядилися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Щодо вимог ОСОБА_5 про стягнення на його користь моральної шкоди, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Однак позивачем ОСОБА_1 не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо заподіяння йому з боку відповідача моральної шкоди та які негативні наслідки настали для нього у звязку с цим.
Таким чином, суд приходить висновку, що позивач не довів обставини і підстави, які зумовлюють наявність моральної шкоди в діях чи бездіяльності ПП "Виробничо-комерційна фірма "Сігран".
З огляду на викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування йому моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Судом не вирішувався спір в частині зміни дати звільнення в трудовій книжці ОСОБА_1 у звязку з відмовою позивача від цих позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПП "Виробничо-комерційна фірма "Сігран" підлягає стягненню судовий збір у розмір 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) на користь держави.
Керуючись ст.ст. 12,13,76,81,95,141,263-265,268,280 ЦПК, 235,237-1 КЗпП України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Повний текст рішення складено 22 жовтня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя: ОСОБА_6