РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2725/18

пр. № 2/759/3862/18

19 червня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Крічфалушій М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та просить, стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду завдану злочином у розмірі 200 000 грн., посилаючись на те, що позивач мати двох синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4. 27.10.2017 року одружувся її старший син ОСОБА_3. 28.10.2017 року, о 01 год. 00 хв. ввечері на весіллі старшого сина, відповідач ОСОБА_2, раптово виникнувшою агресією та неприязним відношенням без жодних причин та підстав завдав удару в обличчя молодшому сину позивача ОСОБА_4, після чого останній через кілька годин помер. На момент смерті сину ОСОБА_4 було 24 роки. 17.01.2018 вироком Святошинського районного суду м. Києва відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання.

В ході розгляду кримінальної справи питання щодо відшкодування позивачу майнової або моральної шкоди не ставилось та судом не вирішувалось, з огляду на що користуючись правом передбаченим ст. 4 ЦПК України ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Обгрунтовуючи свої моральні страждання позивач зазначила, що після втрати сина, навіть, не почула від відповідача слів вибачення, жодної спроби примирення та відшкодування матеріальних витрат на поховання, оздоблення могили сина, ні моральних відшкодувань. До постановлення вироку у кримінальній справі відповідач просив не позбавляти його волі та обіцяв компенсувати матеріальну та моральну шкоду, однак після постановлення вироку з покаранням у вигляді іспитового строку взагалі перестав спілкуватись. Таку поведінку ОСОБА_1 розцінює як відмову у добровільному відшкодовуванні шкоди.

У зв'язку з втратою сина позивач постійно переживає, не спить ночами, перестала їсти та жити звичайним життям, втратила інтерес до життя, її душевні рани ніколи не загояться, для матері це найбільша трагедія - втратити рідну дитину.

Тобто, винними діями відповідача ОСОБА_2 завдано моральної шкоди, яка виразилась у втраті рідного сина, вважає, що відшкодування моральної шкоди трохи полегшить страждання. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 200 000 (двісті тисяч) грн.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача та її представника, дійшов до наступного висновку, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, батьками померлого ОСОБА_4 - є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, ОСОБА_4, про що 30.10.2017 р. складено відповідний актовий запис № 16911, Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 9 ).

Відповідно до вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2018 року, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України і призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі та згідно ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік (а.с. 10).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

За положеннями ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

У роз'ясненнях, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 з подальшими змінами, передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, мають враховуватися стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу спричинено моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях та необхідності додаткових зусиль для організації звичного способу життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із характеру правопорушення (шкоду було заподіяно діями, які причинили смерть), глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини винної особи, яка завдала моральної шкоди, і виходячи із принципу справедливості та розумності, прийшов до переконання та вважає за можливе визначити розмір морального відшкодування у розмірі 200 000 грн.

Також враховуючи те, що позивач при подачі до суду позовної заяви звільнений від сплати судового збору, а тому, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача 704 грн 80 коп. судового збору на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 10-14, 81, 82, 130, 141, 223, 263-266, 280 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, моральну шкоду завдану злочином у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає: АДРЕСА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Журибеда