Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Тузенко А.О.,

за участю представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа - Київський військовий ліцей імені Івана Богуна про встановлення факту перебування на військовій службі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із заявою, в якій просить суд встановити факт початку перебування на військовій службі в Збройних Силах України з 30 липня 1999 року.

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_3 посилається на те, що на даний час він проходить військову службу в Державній прикордонній службі України на офіцерській посаді стршого офіцера відділу прикордонного контролю 9 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Позивач зазначає, що кадровим органом 9 прикордонного загону, як і на попередніх місцях служби вислуга років йому рахується з 29.07.2003 року, на підставі запису послужного списку, виданого кадровим органом Національної академії Державної прикордонної служби. Однак, до вислуги років не було враховано навчання у Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна з посиленою військовою фізичною підготовкою з 30.07.1999р. по 20.06.2003р.

Заявник стверджує, що факт навчання в даний період підтверджується наказом начальника Київського військового ліцею імені Івана Богуна №256 від 30.07.1999р. «Про зарахування кандидатів ліцеїстами Київського військового ліцею імені Івана Богуна», наказом начальника Київського військового ліцею імені Івана Богуна №107 від 20.06.2003р. «Про випуск ліцеїстів Київського військового ліцею імені Івана Богуна», атестатом від 21.06.2003р. про закінчення ліцею.

Разом з тим, як вказує заявник, під час оформлення відповідних документів (особової справи), кадровим органом Національної академії Державної прикордонної служби безпосередньо перед закінченням був зроблений запис до послужного списку стосовно початку військової служби та зараховано до вислуги років на військовій службі тільки з 29.07.2003 року, що, на думку заявника, є грубим порушенням законодавства України регулюючого дане питання.

Заявник зазначає, що не врахування періоду навчання в ліцеї з 30.07.1999р. по 20.06.2003р., в подальшому негативно вплинуло на його грошове забезпечення, оскільки він отримує надбавку за вислугу років менше ніж передбачено. Також, не врахований час перебування на військовій службі змушує його служити більш тривалий термін для отримання права виходу на пенсію, у зв"язку з чим, ОСОБА_3 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні представники заявника підтримали заяву ОСОБА_3 та просили її задовольнити. На запит суду надали суду належним чином засвідчені копії документів, а саме: наказ начальника Київського військового ліцею від 30.07.1999р. №256 «Про зарахування кандидатів ліцеїстами Київського військового ліцею ім.І.Богуна»; наказ начальника Київського військового ліцею від 20.06.2003р. №107 «Про випуск ліцеїстів Київського військового ліцею ім.І.Богуна», які приєднані до матеріалів справи.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Київський військовий ліцей імені Івана Богуна у відзиві на позовну заяву заперечував проти задоволення позову ОСОБА_3 . У відзиві на позов заінтересована особа вказала на те, що відповідно до ст.24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу» (в редакції від 25.03.1992р.) початком перебування на військовій службі вважається, зокрема, й день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом , для допризовників, призовників і військовозобов`язаних. Вказаний Закон №2232-ХІІ у редакції від 25.03.1992р. дійсно діяв станом на момент зарахування позивача до ліцею, проте станом на момент виникнення спірних відносин вказана редакція втратила чинність. Крім того, на дамку заінтересованої особи, період навчання позивача у КВЛ ім.І.Богуна був лише підготовкою для заявника до вступу на військову службу і не може вважатися безпосередньо військовою службою.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно наказу начальника Київського військового ліцею від 30.07.1999р. №256 «Про зарахування кандидатів ліцеїстами Київського військового ліцею ім.І.Богуна» ОСОБА_3 був зарахований до Київського військового ліцею ім.І.Богуна (а.с.36).

Згідно наказу начальника Київського військового ліцею від 20.06.2003р. №107 «Про випуск ліцеїстів Київського військового ліцею ім.І.Богуна» ОСОБА_3 видано атестат про повну загальну середню освіту і нагороджено похвальною грамотою «За особливі успіхи у вивченні окремих предметів» (а.с.37).

Заявник ОСОБА_3 знаходиться на дійсній військовій службі в Державній прикордонній службі України на посаді старшого офіцера відділу прикордонного контролю штабу 9 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (а.с.8).

З витягу з особової справи військовослужбовця старшого офіцера відділу прикордонного контролю штабу 9 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України ОСОБА_3 за підписом начальника відділу кадрів в/ч НОМЕР_1 вбачається, що трудова діяльність та військова служба заявника починається з 29.07.2003р. по 01.08.2003р. в якості курсанта Національної академії Прикордонних військ України; 01.08.2003р. по 23.06.2007р. курсант Національної академії Державної прикордонної служби України (а.с.8).

Таким чином, судом встановлено, що вислуга років ОСОБА_3 рахується з 29.07.2003року , не враховується період його навчання в Київському військовму ліцеї ім.І.Богуна з 30.07.1999р. по 20.06.2003р.

Відповідно до абз.3 п.4 «Тимчасового положення про проходження військової служби громадянами України», затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 року №174/93, яке було чинне на момент початку навчання заявника у Київському військову ліцеї ім. І.Богуна та втратило чинність 01.01.2002р., початком перебування на військовій службі в Збройних Силах України є день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Відповідно ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше i регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно з вимогами ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до практики тлумачення Конституційним судом України принципу незворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1рп/99, рішення від 05.04.2001 року у справі №116/2001 та рішення від 02.07.2002року у справі №18/2002, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, закони та інші нормативно-правові акти України не поширюються на правовідносини, які виникли і не закінчились до набуття чинності тих законів та інших нормативно-правових актів, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Ст.293 ЦПК України встановлює, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані, доведені, та є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 4, 5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 - задовольнити.

Встановити юридичний факт початку перебування ОСОБА_3 на військовій службі у Збройних Силах України з 30.07.1999 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Cуддя В. П. Маслак