Провадження № 2-з/761/21/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючий суддя Мальцев Д.О.

при секретарі Шилан Д.О.

представник позивача адвокат ОСОБА_1 (договір № 23-01 від 23.01.2017р.)

представник відповідача-1 адвокат ОСОБА_6(договір 47/17)

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа приватний нотаріус Смекаліна Л.Т. про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_3 віз позовом до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним.

У судовому засіданні представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру. Подана заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позивач зазначає, що існує загроза втрати квартири, шляхом її відчуження відповідачем. Вказані обставини на думку позивача є підставою для забезпечення позову.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову вважаючи її безпідставною та необґрунтованою.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, заслухавши думки учасників справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК Українизабезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Отже, вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач належним чином не обґрунтував доцільність забезпечення позову та не надав відповідних доказів такої необхідності, зокрема, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Таким чином, заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа приватний нотаріус Смекаліна Л.Т. про визнання договору дарування недійсним - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: