Справа № 182/4719/18
Провадження № 2/0182/2675/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.11.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю секретаря судового засідання Снєгульської В.М.

розглянув у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу без повідомлення (виклику) сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заяви по суті справи.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить суд стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в розмірі 60720 грн., а також 10000 грн. в рахунок завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позову послалася на те, що 13.11.2017 року з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача підтверджується Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 року. Згідно висновку авто товарознавчого дослідження спеціаліста № 384 від 29.11.2017 року сума збитку дорівнює ринковій вартості автомобіля та складає 59920 грн. За висновок спеціаліста нею було сплачено 800 грн. Таким чином завдані винними діями відповідача майнові збитки складають 60720 грн. З моменту ДТП пройшов тривалий час, автомобіль стояв не відремонтований через велику вартість ремонту, що створювало для сімї незручності. Відповідач добровільно збитки не відшкодовує. Через це було вирішено продати пошкоджений автомобіль, щоб додати ці кошти до заощаджених та придбати інший автомобіль. Вважає також, що їй завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона отримала стрес та страждання, оскільки відповідач не визнавав свою вину . Пошкодження авто викликало суттєві незручності для неї та всієї її сімї. Оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 10000 грн. З метою доведення вини водія відповідача ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, внаслідок чого їй завдано шкоду, вона уклала договір з адвокатом ОСОБА_3 про надання правової допомоги , за що було сплачено 5000 грн. Зазначені судові витрати також просить суд стягнути з відповідача.(а.с.3-6)

Відповідач подав відзив на позов та просить суд відмовити позивачу, оскільки його відповідальність застрахована відповідно до полісу №АЕ 9698561 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПРАТ „Європейський Союз і про це позивачу було відомо, однак Моторне страхове бюро України залучено не було, пошкоджений автомобіль представником страховика не було оглянуто. Визначений розмір збитків за висновком спеціаліста є необєктивним, оскільки не відповідає протоколу огляду місця події та опису ушкоджень на місці ДТП. На огляд авто ПП „Хажанець Микола Іванович він не запрошувався, свідків огляду немає. Вважає, що висновок спеціаліста ПП „Хажанець Микола Іванович не повинен прийматися судом до уваги . Окрім того позивачем автомобіль продано, а тому перевірка наведених ним доводів, проведення судової експертизи стала неможлива, тобто позивач умисно створив умови, при яких справедливий розгляд справи неможливий. Вважає також, що понесені витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 5000 грн. є явно завищені, оскільки мова йде лише про складання позовної заяви(а.с.53-56)

Позивач подав до суду відповідь на відзив та зазначила, що має право на вибір способу захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення завданих збитків. Після ДТП вона зясувала, що відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ „Європейський страховий союз і на наступний день звернулась до найближчого відділення у м. Нікополі по проспекту Трубників, залишила повідомлення про ДТП та вказала місце знаходження пошкодженого автомобіля. Представник страхової компанії розяснив про необхідність звернутись до ПП „ОСОБА_4І для здійснення огляду авто та дослідження розміру завданої шкоди.26.11.2017 року вона звернулась до ПП „ОСОБА_4І та повідомила, що її направила страхова компанія і вказала місце заходження автомобіля, який підлягав огляду. 27.11.2017 року ОСОБА_4 здійснив огляд авто та склав ОСОБА_3 огляду колісного транспортного засобу. 29.11.2017 року було сплачено ПП „ОСОБА_4І. 850 грн. і після чого вона отримала висновок авто товарознавчого дослідження спеціаліста №384 від 29.11.2017 року, яким визначався розмір завданої їй шкоди. Звернувшись із висновком до страхової компанії їй розяснили, що ще потрібне рішення суду, яким буде встановлена вина ОСОБА_2Згодом зясувалось, що ПрАТ „Європейський страховий союз виключено з реєстру фінансових установ та йому анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. 24.11.2017 року на офіційному сайті МТСБУ зявилась інформація про те, що МТСБУ розпочало регулювання страхових випадків за зобовязаннями ПрАТ „Європейський страховий союз та розяснено, що прийом документів буде здійснюватись з 01.12.2017 року до 28.02.2018 року і що для здійснення страхового відшкодування обовязково слід надати копію постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована. Оскільки вина ОСОБА_5 була встановлена Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області лише 10.05.2018 року, то вона не могла подати до МТСБУ заяву про страхове відшкодування. Окрім того на день подання відповіді на відзив вона ще жодного разу не бачила полісу №АЕ 9698561 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПРАТ „Європейський Союз , яким відповідач застрахував свою відповідальність, до відзиву відповідач також не долучив копію полісу. Номер поліса АЕ 96985661, який начебто додається до відзиву, не відповідає номеру полісу АМ/0161865, який зазначив ОСОБА_2 у повідомленні до страхової компанії про ДТП та який зазначено на звороті схеми ДТП. Перевірити чинність полісу АМ 0161865 на дату скоєння ДТП за допомогою Централізованої бази МТСБУ надається неможливим, оскільки вказується про помилку. Перевірити чи була застрахована цивільно-правова-відповідальність власника автомобіля „Опель Аскона н.з. АЕ6322ЕС на дату скоєння ДТП за його номерним знаком також не надається можливим, оскільки вказується про помилку. Натомість під час перевірки чи була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля „Опель Аскона н.з. АЕ6322ЕС за номером полісу АЕ 9698561, згідно Централізованої бази МТСБУ встановлено, що станом на 13.11.2017 року Поліс АЕ 9698561 був укладений, але не діяв. Крім цього, Поліс АЕ 9698561 належить страховій компанії АТ „ПРОСТО-страхування, а не як зазначив ОСОБА_2, що уклав договір з ПРАТ „Європейський союз. Таким чином, вважає, що цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 на час скоєння ДТП 13.11.2017 року взагалі не була застрахована. За цих обставин не є необхідним залучати до справи МТСБУ у якості співвідповідача. Зазначає, що висновок дослідження автомобіля, що складний спеціалістом ПП „ОСОБА_4І складений у відповідності до ОСОБА_4 та визначена сума завданої шкоди підлягає стягненню з відповідача, а міркування відповідача є бажанням уникнути цивільної відповідальності. До того ж відповідач не позбавлений можливості заявити клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи. Щодо посилання відповідача на те, що відсутня можливість передати йому пошкоджений автомобіль після стягнення судом збитків, то зазначає, що навіть стягнувши з ОСОБА_2 зазначену в позові суму матеріальної шкоди та додавши суму за яку нею був проданий пошкоджений автомобіль, цих грошей не вистачить придбати автомобіль ВАЗ 2110 того ж року випуску, у тому ж стані та в тій комплектації, який у неї був до ДТП.(а.с.62-67)

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив позивача в яких зазначив, що висновок спеціаліста ПП „ОСОБА_4І. не може підмінювати експерта в судовому процесі, однак він позбавлений можливості заявити про проведення авто товарознавчої експертизи, оскільки позивач навмисно продав автомобіль, чим позбавив його цього права через відсутність обєкта дослідження. А тому, оскільки позивач самостійно на свій розсуд розпорядилася правом на компенсацію шкоди, тому стягувати з нього 59920 грн. вона не має право без передання йому у власність пошкодженого автомобіля.(а.с.73-75)

Інших заяв та клопотань по суті справи учасники справи суду не подавали.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 26.07.2018 року по справі відкрито провадження, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.48)

Судом встановлено.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 року встановлено вину ОСОБА_2 у скоєнні 13.11.2017 року о 04.50 хв. по вулиці Партизанській в м. Покров дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі „Опель Аксона н.з. АЕ 6322 ЕС.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_1 отримав механічні ушкодження.

Автомобілем ВАЗ 2110 д.н. 9370АО на момент дорожньо-транспортної пригоди керувала ОСОБА_1 на підставі довіреності від 16.11.2016 року, посвідченої ОСОБА_6, державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2-1115(а.с.30)

Відповідно до ст. 386,395,396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором(речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених п. 2.1 Правил дорожнього руху України.

Отже, ОСОБА_1 хоча і не є власником транспортного засобу ВАЗ2110 н.з. АЕ9370АО, однак має право на відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди з винної особи.

У відповідності до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об'єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об'єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права.

Тобто, володільцем об'єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об'єктом.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивачем надано суду висновок №384 автотоварознавчого дослідження спеціаліста з визначення величини матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП від 29.11.2017 року (а.с.16-25)

За висновком спеціаліста вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2110 н.з. АЕ 9370 АО, рік виготовлення 1999 становить 59920 грн.

Судом встановлено, що власник автомобіля Opel Ascona н.з. АЕ6322ЕС, яким керував відповідач ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 13.11.2017 року, уклав Поліс № АЕ9698561 згідно Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але згідно відомостей Централізованої бази МТСБУ 13.11.2017 не діяв. (а.с. 68)

Таким чином, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 згідно Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на день вчинення ДТП не була застрахована.

Отже , право ОСОБА_1 стягувати шкоду з винуватця ДТП напряму через суд за загальною процедурою є обґрунтованою .

Згідно з висновком спеціаліста №384 від 29.11.2017 року розмір збитку завданого власнику ВАЗ 2110 н.з. АЕ9370 АО становить 59920 грн., що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість.

У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано ст.30 закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV (із відповідними змінами).

Згідно з вимогами цієї статті транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим .

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП

Уважається, що положення цієї норми на підставі ст.8 ЦК можуть застосовуватися при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за її заподіяння.

Позивач для підтвердження розміру шкоди надав висновок спеціаліста про оцінку пошкодженого автомобіля, що не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до чч.3 і 4 ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи.

Відповідно до ст.95 ЦПК письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, оскільки позивач для підтвердження розміру шкоди надав висновок спеціаліста, а відповідач, заперечуючи проти цього розміру, не надав ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог ст.263 ЦПК ухвалює рішення на підставі тих доказів, що були досліджені судом, оскільки відповідач не довів обставин, на які посилався у відзиву та запереченнях.

Оскільки розмір шкоди, завданої позивачеві, підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження і відповідачем не спростований, а чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено, що розмір матеріальної шкоди має підтверджуватись лише висновком судової експертизи, враховуючи що під час розгляду справи судом відповідач заяви про призначення експертизи не подавав, то суд дійшов до висновку, що позивач надав суду належні докази щодо розміру завданої шкоди, які не спростовано відповідачем, і сумнівів у наданих позивачем доказах у суду не виникло.

Посилання відповідача на те, що на час розгляду справи позивач розпорядилась пошкодженим автомобілем , що унеможливлює передання йому пошкодженого автомобіля після відшкодування збитків , а тому розмір відшкодування буде перевищувати дійсний розмір матеріальної шкоди, що суперечить нормам матеріального права є безпідставними , оскільки згідно із висновками суду зазначений автомобіль визнається фактично знищеним через те, що вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження.

Окрім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05 липня 2012 року № 5090-VIст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»викладено в новій редакції, яка не передбачає права страховика чи інших осіб на отримання залишків транспортного засобу у разі визнання його фізично знищеним.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин відповідач позбавлений права вимоги щодо отримання залишків транспортного засобу у разі визнання його фізично знищеним та відшкодування шкоди власнику.

Окрім того, суд зазначає, що позивач поніс також витрати для відновлення свого порушеного права, що полягають у оплаті послуг спеціаліста в розмірі 850 грн. (а.с. 26)

Таким чином, з урахуванням вище викладеного суд дійшов до висновку позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача збитків, завданих внаслідок ДТП, підлягають задоволенню повністю в розмірі 60770 грн. ( 59920 грн.(ринкова вартість пошкодженого авто) + 850 грн.(послуги спеціаліста).

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Винними діями відповідача позивачеві завдано моральну шкоду, оскільки вона внаслідок ДТП душевно страждала, втратила нормальні життєві зв'язки у звязку із пошкодженням автомобіля і їй доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує переживання, занепокоєність та нервозність позивача через ДТП, що вимушені зміни у її житті та негативні наслідки короткочасні та можуть бути відновлені, а тому, виходячи із вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 3723 грн., що дорівнює розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом.

Судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 1409,60 грн. (а.с.1,2), який слід стягнути з відповідача на користь позивача, що передбачено ч.9 статті 141 ЦПК України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Відповідно до статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з наданих позивачем письмових доказів ним був укладений договір №04/01-2017-ац про надання правової допомоги від 30.01.2018 року з адвокатом ОСОБА_3 з детальним описом послуг, які повинен надавати адвокат та з визначенням вартості послуг у розмірі 5000 грн. згідно із додатковою угодою (а.с.32-33), та підтвердженням оплати ним цієї суми 30.01.2017 року. Виконання послуг адвокатом ОСОБА_3 з надання правової допомоги позивачу за договором підтверджується актом виконаних робіт від 04.06.2018 року(а.с.34)

Таким чином позивачем підтверджено в повному обсязі понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.

Таким чином, беручи до уваги вимоги ст.133, ст. 137, ч.9 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 5000 грн., при цьому суд враховує що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача.

Керуючись ст. 22,23,1166, 1167,1187, 1192 - 1194 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 10-12, 76-81, 83, 89, 133,137, 141, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 60720,00 грн.( шістдесят тисяч сімсот двадцять грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 3723 (три тисячі сімсот двадцять три грн. 00 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1409,60 грн. ( одна тисяча чотириста девять грн. 60 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені втрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.( пять тисяч грн. 00коп.)

В іншому відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 22.11.2018 року.

Повні анкетні дані учасників справи.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, місце проживання 53303, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Ів.Малки, буд. 36)

Відповідач ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_3, місце реєстрації Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Шолохове, вул. Сірко, буд.112)

Суддя: ОСОБА_7