АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1106/18 Справа № 206/4939/17 Головуючий у 1 й інстанції - Маштак К.С. Доповідач - Каратаєва Л.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Дніпропетровської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Самарський районний у місті Дніпропетровську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання права на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

15 вересня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Дніпропетровської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Самарський районний у місті Дніпропетровську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просив визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1 (а.с.1-3).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2017 року визнано за ОСОБА_4, право користування квартирою АДРЕСА_1, що є підставою для реєстрації за місцем проживання за адресою: квартира АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат (а.с.69-74).

Не погодившись з рішенням суду, Дніпровська міська рада звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.79-83).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалося на те, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не врахував, що позивач був прописаний в спірному житловому приміщенні, однак вибув на інше постійне місце проживання, у зв'язку з чим, він втратив право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 29.01.1985, ОСОБА_4, тобто позивач, народився 24.01.1985, батьками позивача є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.6).

Місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1 від 20.09.2017 ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 батьками ОСОБА_7 зазначено ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.23-24).

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 1 від 21.09.2017 ОСОБА_8, помер - ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.25).

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 3 від 20.09.2017 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_12, батьками ОСОБА_5 зазначено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.26-27).

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є рідними батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_5, відповідно ОСОБА_4 являється рідним сином ОСОБА_5, онуком ОСОБА_8, ОСОБА_9 та племінником ОСОБА_7

Згідно ордеру № 1290 від 13.10.1980 виданого Виконавчим комітетом Самарської районної ради народних депутатів міста Дніпропетровська ОСОБА_8 та його сім'ї, яка складається із ОСОБА_5 та ОСОБА_10 надано право зайняття квартири АДРЕСА_1 (а.с.20)

Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 9290 від 04.10.2017, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.60).

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 4 від 21.09.2017 ОСОБА_7, померла - ІНФОРМАЦІЯ_13 місце проживання - квартира АДРЕСА_2 (а.с.28-29).

Як вбачається із квитанцій від 31.08.2017, ОСОБА_11 було здійснено оплати за надані комунальні послуги за адресою: квартира АДРЕСА_2, на рахунок ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» у сумі 177,27 грн., Дніпроводоканал - 45, 00 грн., КП «ЖГСР» ДМР - 4391,00 грн., ТОВ «Дніпропетровськаз Збут» - 75,54 грн. (а.с. 8-11).

25.09.2017 позивачем сплачено вартість наданих комунальних послуг за адресою: квартира АДРЕСА_2, на рахунок ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» у сумі 100,00 грн., ТОВ «Ліфтреммонтаж Дніпро Самарський» - 100,00 грн., Дніпроводоканал - 117, 00 грн., КП «ЖГСР» ДМР - 4391,00 грн. (а.с.34-35).

З наданих фотокарток вбачається спільне проводження часу ОСОБА_7./рідною тіткою, ОСОБА_4 позивача та ОСОБА_8./дідусем ще у 1992 року (а.с.36-38).

25.09.2017 ОСОБА_12, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_13, яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 склали акт про те, що ОСОБА_4, 1985 року народження, дійсно постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1, без реєстрації, разом із своєю рідною тіткою, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10 з 2000 року, та разом вели спільне господарство. 06.08.2017 ОСОБА_7 померла. Після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_4 залишається проживати у квартирі АДРЕСА_1 та виконувати обов'язки члена сім'ї наймача (а.с.53).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 2000 року постійно проживав разом з ОСОБА_7 до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_13 в квартирі АДРЕСА_2. Позивач вселився у спірну квартиру та проживав у ній за усної згоди ОСОБА_7, тобто його рідної тітки, за життя останньою питання про виселення позивача не ставилось.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керуючи нормами ч. 1, 2 ст. 61, 64, 65, 106 ЖК УРСР, п. 15 постанови Пленуму ВСУ від 01.11.1996 №9, правовою позицією ВСУ від 11.07.2012 №6-60цс12, ст.107 ЖК УРСР, ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Конституцією України, виходив із законності та обґрунтованості позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (ч.1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Саме такі висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року, справа № 6-60цс12.

При розгляді вказаної справи за позовом ОСОБА_4 судом встановлено, що спірне житлове приміщення надавалося одноосібному його наймачеві, а саме померлому дідові позивача ОСОБА_8 Встановлено, що позивач у спірному житловому приміщенні зареєстрований не був, на час смерті наймача квартир, був зареєстрований за іншою адресою - м.Дніпро, вул. Космонавтів, 9/16, що підтверджується копією паспорту з відміткою про реєстрацію і належних доказів на отримання письмової згоди наймача на його вселення до спірної квартири не надав. Колегія суддів не приймає як належний та допустимий доказ акти про проживання та квитанції про оплату комунальних послуг, тому як вони не свідчать про правомірність зайняття спірної квартири та постійне проживання однією сім'єю з померлим наймачем.

Такі встановлені судом обставини справи виключають можливість задоволення позовних вимог у цій справі за позовом ОСОБА_4, так як ним не доведено підстав такого позову, а саме факту набуття ним права користування спірним житловим приміщенням у встановленому законом порядку.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради - задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2017 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Дніпропетровської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Самарський районний у місті Дніпропетровську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання права на користування житловим приміщенням - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Дніпровської міської ради у рахунок повернення судових витрат 704 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: