Дата документу 28.08.2018 Справа № 554/6346/17
Провадження № 2/554/820/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Троцької А.І.,

при секретарі Зайцевій Я.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: публічне акціонерне товариство «Полтаваагротранс», товариство з обмеженою відповідальністю «Житло Інвест Полтава» про розірвання договору найму житлового приміщення, виселення та стягнення заборгованості за договором найму,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року позивачка звернулася до суду в вищевказаною заявою.

Відповідно до п.9 1.1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Позовна заява мотивована тим, що 14.11.2014 року, відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу позивач придбала у власність у ПАТ «Полтаваагротранс» 43/5000 частки у праві власності на будівлю гуртожитку літ. «А-9», що знаходиться в м. Полтаві, Шосе Київське, 56, а саме кімнату № 420, яка складається з коридору (1) пл. 2,0 кв.м., шафи (2) пл. 0,5 кв.м., кімнати (3) пл. 17,3 кв.м., кімнати (4) пл. 11,1 кв.м., шафи (5) пл. 0,4 кв.м., санвузла (6) пл. 3,4 кв.м., вбиральні (7) пл. 0,7 кв.м., загальною площею 35,4 кв.м. Балансоутримувачем зазначеного житлового будинку на час укладання договору купівлі продажу був ДП «Полтавагротрансжитло». На час укладення вказаного договору купівлі-продажу та по теперішній час в кімнаті № 420 зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_2, який був зареєстрований у кімнаті разом із своєю матірю ОСОБА_4, що була основним квартиронаймачем та померла 23 грудня 2012 року. Добровільно звільняти кімнату № 420 відповідач відмовляється.

Після багатьох звернень до відповідача ОСОБА_2І, про виселення та судових процесів, відповідач не має жодних документів, що підтверджують його право користування кімнатою №420, вже з ОСОБА_5, як новим власником кімнати. Відповідач постійно ухиляється від вирішення даного питання в рамках закону, чинить, як власнику кімнати, перешкоди в її володінні, користуванні та розпорядженні. Наразі у позивача стала нагальна необхідність використання кімнати №420 для власного проживання. Вона приходить до своєї кімнати в різний час, щоб вирішити з відповідачем вказане питання, однак він постійно відсутній, до своєї кімнати вона потрапити не може.

04 травня 2017 року позивач направила засобами поштового звязку лист відповідачу, в якому окрім вимог про усунення перешкод в користуванні власністю, також повідомила, що про намір особисто вселятися для особистого її використання та проживання в ній. Після його отримання, відповідач зателефонував та повідомив, що не згоден звільняти кімнату, не надає згоду на добровільне вселення. 19 травня 2017 року вона повідомила про розірівананя договору найму.

У відповідача ОСОБА_6, як у наймача, виникло зобовязання перед позивачем, як наймодавця, по сплаті орендних платежів за користування кімнатою №420, що знаходиться в м. Полтаві, Шосе Київське, 56. Жодного платежу, за найм кімнати, починаючи з 27 квітня 2016 року відповідачем сплачено не було. На дату подання позовної заяви заборгованість по оплаті орендної плати за договором найму №732 від 07 квітня 1999 року становить 3902.85 грн.

У зв'язку з вищевикладеним позивач звернулася з позовом до суду та просила розірвати договору найму №732 від 07 квітня 1999 року, який був укладений між Полтавське АТ «Полтаваагротранс» ДП «Полтаваагротранс-житло», та померлою ОСОБА_4, виселити ОСОБА_2 з кімнати №420, що знаходиться в м. Полтаві, Шосе Київське, 56 без надання іншого житлового приміщення та стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 3902 грн. 85 коп.

Ухвалою від 22.08.2017 року відкрито провадження по справі ( а.с.37).

Ухвалою від 11.01.2018 року справу прийнято до провадження у звязку із повторним автоматизованим авторозподілом судової справи між суддями ( а.с.87).

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. після оголошення перерви в судове засідання 27.08.2018 року не зявилась.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі, послався на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач позов не визнав, скориставшись своїм правом надав до суду заперечення в яких просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не вчиняла жодних дій для вселення та не надала жодного доказу про намір вселитись в спірну кімнату та проживати там з членами сімї.

Третя особа ТОВ «Житло Інвест Полтава» в судове засідання не зявилась, направивши заяву про розгляд справи без участі представника, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Третя особа ПАТ «Полтаваагротранс» до суду свого представника не направило, причини неявки суду не відомі.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та дослідивши матеріали цивільної справи № 554/267/15-ц, давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов'язків, передбачений пунктом 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

Судом встановлено, що згідно договору №732 від 07.04.1999р. Полтавське АТ «Полтаваагротранс» ДГІ «Полтаваагротранс-житло» надало ОСОБА_4 із сімєю у складі двох осіб, у користування житло гуртожитку кімнату № 420 по вул. Київське шосе, 56 у м.Полтаві на невизначений строк.

23 грудня 2012 року квартиронаймач ОСОБА_4 померла, а в спірній кімнаті залишився зареєстрованим її син ОСОБА_2.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.11.2014 року, ОСОБА_3 придбала у ПАТ «Полтаваагротранс» 43/5000 частки у праві власності на будівлю гуртожитку літ. «А-9», що знаходиться в м. Полтаві, вул.Шосе Київське, 56, а саме кімнату № 420, яка складається з коридору (1) пл. 2,0 кв.м., шафи (2) пл. 0,5 кв.м., кімнати (3) пл. 17,3 кв.м., кімнати (4) пл. 11,1 кв.м., шафи (5) пл. 0,4 кв.м., санвузла (6) пл. 3,4 кв.м., вбиральні (7) пл. 0,7 кв.м., загальною площею 35,4 кв.м. (а.с.10), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11).

Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так,рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення з житлового приміщення задовольнити повністю. Усунуто перешкоди у користуванні власністю - житловою кімнатою площею 11,1 кв.м. секції №420 у будинку № 56 по вул. Київське Шосе в м. Полтаві шляхом виселення ОСОБА_7 з житлової кімнати ( секції) № 420 житловою площею 35,4 кв.м. в будинку №56 по вул. Київське Шосе в м. Полтаві. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Полтаваагротранс» про визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовлено за безпідставністю (справа №554/267/15-ц, а.с. 137-139). Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 27.04.2016 року, яке було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року, скасовано рішення суду першої інстанції у частині задоволення позову ОСОБА_3, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні указаного позову відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін (справа №554/267/15-ц, а.с. 199-203, 227-229). У вказаних рішенні та ухвалі суди дійшли висновку, що перехід права власності на спірне приміщення до ОСОБА_3 автоматично не стає підставою для припинення права користування житлом для ОСОБА_2 і відповідно договір найму діє.

Як вбачається з матеріалів справи. що 04 травня 2017 року ОСОБА_3 направила засобами поштового звязку лист ОСОБА_2, в якому повідомила про намір особисто вселятися для особистого її використання та проживання в кімнаті №420 у будинку № 56 по вул. Київське Шосе в м.Полтаві та просилаусунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення з кімнати ( а.с. 27). Вказаного листа відповідач отримав особисто 06.05.2017 року ( а.с.28).

Також, 19 травня 2017 року ОСОБА_3 направила засобами поштового звязку ОСОБА_2 повідомлення про розірвання договору найму та оплату заборгованості, в якому повідомила про намір розірвання договору найму кімнати №420 у будинку № 56 по вул. Київське Шосе в м.Полтаві та суму заборгованості за її користування (а.с. 29-30). Вказаного листа відповідач отримав 24.05.2017 року ( а.с.32).

Як вбачається із довідки ТОВ «Житло Інвест Полтава» від 14 серпня 2017 року за №111, в кімнаті № 420 за адресою м. Полтава, шосе Київське, 56 станом на 14 серпня 2017 року зареєстровані власник кімнати ОСОБА_3 та ОСОБА_8. Окрім того у вказаній кімнаті також зареєстрований та проживає ОСОБА_2, який сплачує комунальні послуги, будь-яких інших платежів, в тому числі за найм (оренду) кімнати не сплачує ( а.с. 33).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За положеннями ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.

Як передбачено ч.1 ст.822 ЦК України, у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

Відповідно до ч.2 ст.763 ЦК України, кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Разом з тим, відповідно до ст. 825 ЦК України, договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. Якщо наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає, використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів, наймодавець може попередити наймача про необхідність усунення цих порушень. Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права та інтереси сусідів, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму житла.

Виходячи з вимог ч.1 ст.168 ЖК України, договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця у випадках:

1) якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

2) якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення,

3) якщо наймач або особи, які проживають разом з ним використовують жиле приміщення не за призначенням,

4) якщо наймач або особи, які проживають разом з ним систематично порушують правила соціалістичного співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку (квартирі),

5) у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, що жиле приміщення, займане наймачем, необхідне позивачу для особистого проживання його та членів його сім'ї, про що повідомлено відповідача у визначений законом термін а саме за три місяці - 19.05.2017 року. Будь-яких дій щодо добровільного зняття з реєстрації та виселення відповідач не вчинив.

На підставі ст. 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині розірвання договору найму №732 від 07 квітня 1999 року, укладений між Полтавське АТ «Полтаваагротранс» ДП «Полтаваагротранс-житло», та ОСОБА_4, кімнати №420 по вул. Шосе Київське, 56в м. Полтаві та про виселення ОСОБА_2 із вказаної кімнати без надання іншого житлового приміщення.

Разом з тим, за умовами ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Договір найму житла укладається у письмовій формі ( ч.1 ст. 811 ЦК України).

Враховуючи, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір найму спірної кімнати не укладався, то у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі необхідно відмовити.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 640 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81,259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: публічне акціонерне товариство «Полтаваагротранс», товариство з обмеженою відповідальністю «Житло Інвест Полтава» про розірвання договору найму житлового приміщення, виселення та стягнення заборгованості за договором найму задовольнити частково .

Розірвати договору найму №732 від 07 квітня 1999 року, який укладений між Полтавське АТ «Полтаваагротранс» ДП «Полтаваагротранс-житло», правонаступником якого є ПАТ «Полтаваагротранс» та ОСОБА_4, кімнати №420, що знаходиться в м. Полтаві, Шосе Київське, 56.

Виселити ОСОБА_2 з займаної кімнати №420, що знаходиться в м.Полтаві, Шосе Київське, 56 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, кім. 420, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса: вул.Київське Шосе, 56, кім. 420, м.Полтава.

Представник позивача: адвокат ОСОБА_1, м. Полтава. вул. Алмазна 18 к.53.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, адреса: м.Полтава, вул. Київське Шосе, 56, кім. 420, м.Полтава.

Повний текст рішення виготовлено 06.09.2018 року.

Суддя Октябрського

районного суду м.Полтави ОСОБА_9