ЄУН №336/336/18 пр.№ 2/336/998/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Суркової В.П.,

при секретарі Прохоровій А.О.,

за участю представника

позивача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 336/336/18, провадження № 2/336/998/2018 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В позові зазначила, що 13.01.2016 року помер її та відповідача батько - ОСОБА_5. Спадкоємцями першої черги за законом крім позивача та відповідача була його дружина, їх мати ОСОБА_6.

На момент смерті батько був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але з 2012 року він постійно проживав разом з позивачем та її родиною в будинку № 15 по вул. Декабристів у м. Запоріжжі. Тому вважала, що прийняла спадщину після смерті батька у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України. Але займатися оформленням своїх спадкових прав вона не мала можливості через те, що доглядала свою мати, яка в 2012 році перенесла гострий інфаркт, з того часу страждала гіпертонічною хворобою III ступеня з високим ризиком, також цукровим діабетом, гастродуоденітом, панкриатітом. В 2013 році вона перенесла ще і онкологічну операцію. Крім того, вона дуже погано бачила, у звязку із катарактою та ангіосклерозом судин ока. Після смерті батька вона потребувала постійного нагляду та сторонньої допомоги, яку надавала їй вона та члени її родини.

11.03.2017 року її мати ОСОБА_5 померла.

27.07.2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Нотаріус повідомила їй про необхідність звертатися із заявою про прийняття спадщини і після смерті батька.

Вона звернулася до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька за фактичним місцем проживання спадкодавця на момент смерті, але нотаріальна контора направила її заяву до приватного нотаріуса Вільнянського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8, якою було відкрито спадкову справу після смерті батька за заявою відповідача про прийняття спадщини.

Крім того, приватний нотаріус ОСОБА_8 повідомила їй про те, що свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 вона не видала, оскільки він пропустив строк прийняття спадщини. Нотаріус порекомендувала їй надати рішення суду про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Посилаючись на те, що відповідач заперечує її право на спадщину після смерті батька та вчиняє дії, які суттєво порушують її спадкові права, просила в порядку позовного провадження встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5, померлим 13.01.2016 року, на час відкриття спадщини за адресою: м. Запоріжжя, вул. Декабристів, 15.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просили про його задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позову В обґрунтування заперечень посилається на відсутність спору між сторонами. З цих підстав просив про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, доводи її представника, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За положеннями ст. ст. 4, 12, 13, 81 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В пунктах 2 та 23 розяснення, яке міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України ( 1618-15 ) (далі - ЦПК) залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що 13.01.2016 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС № 375781, виданим 28.03.2017 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 391 (а.с. 6).

З цього часу відкрилася спадщина на належне йому майно.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є його діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, сторони у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2016 року ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Вільнянського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_9 (а.с. 61).

10.10.2017 року з аналогічною заявою до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_3 (а.с. 87), яка 18.10.2017 року направлена за місцем заведення спадкової справи до приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу ОСОБА_8 (а.с. 16).

Згідно повідомленню приватного нотаріуса Вільнянського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 № 270/02-124 від 27.10.2017 року, нею заведена спадкова справа на підставі того, що померлий ОСОБА_5 ніде не зареєстрований (зі слів спадкоємця), а його нерухоме майно знаходиться на території Вільнянського району. Спадщина не оформлялась, видана постанова для звернення спадкоємця до суду про надання додаткового строку для прийняття спадщини. На сьогодні справа закрита через наявність рішення Вільнянського районного суду Запорізької області (а.с. 88).

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач порушив, не визнає але оспорює її спадкові права, а обраний нею спосіб захисту цивільних прав не передбачений ані ст. 16 ЦК України, ані договором або законом, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 1220, 1222, 1258, 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_10 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне рішення суду складено 27.12.2018 року.

Суддя В.П. Суркова