Ухвала

15 січня 2018 року

м. Київ

справа № 2-20/12

провадження № 61-257 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору-купівлі продажу житлового будинку та визнання права власності на будинок; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власносоті; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_4, про визнання права власності на житловий будинок; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину частково недійсним; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору оренди; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 листопада 2015 року подана 14 грудня 2017 року.

Відповідно до пункту 11 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 324 ЦПК України в редакції, що діяла на час звернення до суду з касаційною скаргою, право оскаржити у касаційному порядку судові рішення мають сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, яка не брала участі у справі, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції і направити справу на новий розгляд, посилаючись на те, що суди, у порушення норм процесуального права, не залучили її до участі у справі як правонаступника ОСОБА_6.

Заявник вказує, що вона є правонаступником вказаної особи на підставі рішення суду з сімейних справ міста Престона Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії у справі PR12D00876 про розірвання шлюбу та поділ майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Касаційна скарга підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Заявник вказує, що вона є правонаступником ОСОБА_6 у спірних правовідносинах, що виникли між ним та ОСОБА_5 з укладеного між ними договору позики від 21 жовтня 2003 року, згідно з яким у разі неповернення ОСОБА_6 суми позики до останнього за умовами договору переходить у власність житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1

Як вбачається з оскаржуваного рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 листопада 2015 року, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, щодо права власності на вказаний будинок виник спір між учасниками справи.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права власності на вказаний будинок відмовлено.

Постановою суду з сімейних справ міста Престона Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії у справі PR12D00876, яка розглядалася 09, 10 жовтня та 26 листопада 2014 року, ухвалено, що ОСОБА_6 передає ОСОБА_1 усю належну йому нерухомість і майнові інтереси, якщо такі є, за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням від 03 листопада 2015 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року в частині відмови ОСОБА_6 у визнанні права власності на вказаний будинок залишено без змін.

Оскільки з рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року вбачається, що право власності на спірний будинок визнано за ОСОБА_4, а постанова суду з сімейних справ міста Престона Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії у справі PR12D00876 не містить категоричного висновку про наявність у власності ОСОБА_6 спірного будинку та визнання права власності на цей будинок за ОСОБА_1, суд приходить до висновку про відсутність доказів заміни сторони у зобов'язанні (договорі позики) та про відсутність процесуального правонаступництва.

За таких обставин касаційна скарга ОСОБА_1 подана з порушенням відповідних вимог процесуального закону, які діяли на час подання касаційної скарги.

Керуючись статтею 324 ЦПК України, в редакції, що діяла до внесення змін Законом України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 листопада 2015 року повернути заявнику.

Заявнику надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко