Ухвала

20 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 372/63/17

провадження № 61-42326ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 04 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням майна.

В обґрунтування позову зазначала, що 17 липня 2016 року ОСОБА_3 умисно пошкодив на території належного їй домоволодіння по АДРЕСА_1 басейн з гіркою-спуском шляхом розлиття невідомої рідини, чим спричинив їй матеріальну шкоду, розмір якої згідно звіту про оцінку майна, складеного ПП «Аверті» від 29 липня 2016 року, складає 61 008 грн. Пошкодженням даного майна їй також була заподіяна моральна шкода, розмір якої вона оцінила у 30 000 грн. Крім того, позивач понесла витрати на проведення оцінки майна в розмірі 2 500 грн та 910, 08 грн судового збору, які теж просила стягнути з відповідача.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 квітня 2018 року залишеним без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 04 липня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 3 103 грн, моральну шкоду в розмірі 1 000 грн, та понесені судові витрати в розмірі 640 грн., а всього стягнуто 4 743 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 29 серпня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 серпня 2018 року.

Також заявник просить поновити строк на касаційне оскарження на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 04 липня 2018 року, посилаючись на те, що зазначену постанову апеляційного суду було отримано лише 11 серпня 2018 року, що підтверджено відповідними доказами.

Указані обставини є достатніми підставами для поновлення строку.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в даній справі є майнові вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням майна на загальну суму 91 010,50 грн, ціна якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому в цій частині справа є малозначною в силу закону.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачені підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

За змістом підпункту в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Посилаючись на наявність зазначеної обставини, представник ОСОБА_1 -ОСОБА_2, разом з тим не додав до касаційної скарги доказів, які б її підтверджували, а сама по собі вказівка про це в касаційній скарзі не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Судове рішення апеляційного суду ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2, строк на касаційне оскарженнярішення Обухівського районного суду Київської області від 12 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 04 липня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 04 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням майна.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик