Справа № 216/1019/17
Провадження 2/216/494/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 вересня 2018 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Сидорака В.В.,

за участю секретаря:

судового засідання Морозова Н.М.,

представник позивача Ковальчук А.А.

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У березні 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, зазначаючи, що відповідно до укладеного договору №б/н від 02 листопада 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 300, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк». Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, у зв'язку з чим станом на 31.01.2017 року утворилась перед банком заборгованість у розмірі 12985 грн. 84 коп., яка складається з: 277 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 8614 грн. 28 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3000 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 594 грн. 56 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушення законних прав позивача. Пунктом 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Проте, в порушення умов договору, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 12985 грн. 84 коп. і судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив його задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заявлений позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку зі спливом позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що 02 листопада 2012 року ОСОБА_4 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанк. Відповідно до укладеного договору №б/н від 02.11.2012 року останній отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-8).

Разом із цим, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що станом на 31 січня 2017 року у відповідача наявна перед банком заборгованість в розмірі 12985 грн. 84 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 277 грн. 00 коп., заборгованість за процентами - 8614 грн. 28 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3000 грн. 00 коп., заборгованість по судовим штрафам - 1094 грн. 56 коп. При цьому, з зазначеного розрахунку видно, що останній платіж по кредитному договору відповідачем був здійснений 18 квітня 2014 року (а.с.4-5), а позивач звернувся до суду 02 березня 2017 року.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлююється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту кожного місяця, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Так, позивач звернувся до суду з позовом 02 березня 2017 року, тобто в межах позовної давності, а тому суд приходить до висновку, що в частині стягнення заборгованості за кредитом позов підлягає задоволенню.

При цьому, підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік.

Тому на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна давність спливла до додаткової вимоги про стягнення з відповідача штрафу, пені і процентів, отже в цій частині позов ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням розміру задоволених вимог, розмір судового збору, що підлягає стягненню на користь позивача має складати 34 грн. 09 коп.

Керуючись ст. ст. 13, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 277, 00 (двісті сімдесят сім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 34 (тридцять чотири) гривні 09 (дев'ять) копійок судового збору.

В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя В.В. Сидорак