УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області за головуванням судді Литвиненко Н.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.О., адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльність Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою, в якій зазначила про вчинення державним виконавцем бездіяльності під час виконання рішення суду, яким стягнуто аліменти на її користь з ОСОБА_3 Постановою Апеляційного суду Донецької області від 20 червня 2018 року дії державного виконавця визнані незаконними та зобовязано провести в межах виконавчого провадження розрахунок заборгованості боржника по аліментах з урахуванням відомостей про місце роботи боржника і розміру її доходу. Однак до теперішнього часу розрахунок не зроблено та аліменти не отримано. Посилаючись на положення статей 6,11,12 Закону України «Про виконавче провадження» просила визнати незаконною бездіяльність Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя та зобовязати Кальміуський відділ державної виконавчої служби м.Маріуполя зробити перерахунок розміру аліментів на користь ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник-адвокат ОСОБА_1 підтримали вимоги скарги.

Представник Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заперечував проти скарги, про що надав письмові заперечення, в яких зазначив, що в січні 2018 року до них надійшов виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів доходу щомісячно, починаючи утримання з 20.07.2017 року, довічно. 16 січня 2018 року відкрито виконавче провадження та отримана інформація про відсутність місця роботи та доходів, після чого державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості по аліментах як для непрацюючого боржника, виходячи із середньомісячної заробітної плати працівника для даної місцевості. Не погоджуючись із розрахунком, боржник ОСОБА_3 звернулась до суду із відповідною скаргою. У червні 2018 року Апеляційний суд прийняв постанову, якою визнано незаконними дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості по аліментах, виходячи з середньої заробітної плати, та зобовязано провести розрахунок по аліментах з урахуванням відомостей про місце роботи боржника і розміру її доходу. Після цього державним виконавцем були направлені запити за місцем роботи боржника для отримання відомостей про отриманий дохід та розмір заробітної плати. За наданою інформацією дохід у боржника відсутній. Державний виконавець звернувся до суду із поданням про розяснення порядку виконання рішення суду щодо особи, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яке на даний час не розглянуто судом. Також вказував, що ухвалою суду було відстрочено на один рік виконання рішення суду та державним виконавцем зупинено виконавче провадження з 26.04.2018 року по 26.04.2019 року. На підставі цього вважав, що порушень та бездіяльності з боку державного виконавця допущено не було та просив відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 грудня 2017 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області на підставі рішення суду був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання матері у розмірі 1/8 частини з усіх видів її доходу щомісячно, починаючи утримання з 20.07.2017 року, довічно.

16 січня 2018 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження та направлені запити до органів ПФУ та фіскальної служби для отримання інформації, необхідної для нарахування та стягнення аліментів.

27 лютого, 06 квітня 2018 року та 25 квітня 2018 року державним виконавцем було проведено щомісячний розрахунок заборгованості по аліментам, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржнику у правах керування, полювання, виїзду за кордон, користування зброєю, а також накладено арешт на все майно боржника.

Не погоджуючись із розміром та порядком розрахунку заборгованості по аліментам, у березні 2018 року боржник ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 20 червня 2018 року скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця задоволено частково. Визнано незаконними дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості по аліментам, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості та зобов'язано провести розрахунок заборгованості по аліментам з урахуванням відомостей про місце роботи боржника і розмір її доходу.

09 серпня 2018 року стягувач ОСОБА_2 звернулась до державного виконавця із заявою про здійснення розрахунку заборгованості по аліментах.

Листом державного виконавця від 21 серпня 2018 року ОСОБА_2 була повідомлена про направлення необхідних запитів за місцем роботи боржника для отримання відомостей про доходи, а також про звернення державним виконавцем до суду про розяснення рішення. Після отримання вказаної інформації та розяснення суду державний виконавець здійснить відповідний розрахунок заборгованості по аліментах.

На запит державного виконавця листом від 31 серпня 2018 року з місця роботи боржника надіслано інформацію про перебування боржника у декретній відпустці та відсутністю доходу.

18 жовтня 2018 року державним виконавцем спрямовано запит до управління статистики.

25 жовтня 2018 року ОСОБА_2 повторно звернулась до державного виконавця із заявою про здійснення розрахунку заборгованості по аліментах та листом від 07 листопада 2018 року державний виконавець проінформував стягувача про вжиті заходи та необхідність отримання розяснення від суду.

Листом від 05 листопада 2018 року Головним управлінням статистики у Донецькій області державному виконавцю представлено інформацію про розмір середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих у сфері спорту.

У листопаді 2018 року державний виконавець звернувся до суду із поданням про розяснення рішення суду та нарахування аліментів у випадку, коли боржник знаходиться у декретній відпустці, а виконання рішення відстрочено.

Крім того, 06 квітня 2018 року ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області заява боржника ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення суду була задоволена та відстрочено виконання рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів її доходу щомісячно строком на 12 (дванадцять) місяців з моменту набрання цією ухвалою законної сили. 26 квітня 2018 року вказана ухвала набрала законної сили.

11 червня 2018 року державним виконавцем на період дії відстрочки було зупинено вчинення виконавчих дій з 26 квітня 2018 року по 26 квітня 2019 року.

При вирішенні питання обґрунтованості заявленої скарги та правомірності дій державного виконавця суд виходить із наступних положень діючого законодавства.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 3 ч.1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі за текстом Закон) однією із засад здійснення виконавчого провадження є законність.

Одним із заходів примусового виконання рішень згідно з статтею 10 Закону є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Згідно з статтею 11 Закону строками у виконавчому провадженні - є періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобовязані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Згідно зі статтею 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Згідно з статтею 18 Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець, зокрема, зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

Водночас, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення.

Згідно з статтею 71 Закону порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику, зокрема, у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача та подання заяви стягувачем або боржником.

Згідно з пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Отже, з аналізу вказаних положень законодавства слідує, що державний виконавець при здійсненні виконавчих дій зобовязаний дотримуватись принципу законності, тобто здійснювати нарахування розміру аліментів у точній відповідності вимогам закону. Так, державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження неодноразово проводився розрахунок заборгованості по аліментам та вживались заходи з примусового виконання рішення суду. Разом з тим, постановою апеляційного суду була встановлена незаконність дій державного виконавця при проведенні розрахунку і нарахуванні розміру аліментів боржнику, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, та вказано на необхідність врахування саме відомостей про місце роботи і розміру її доходу. Після цього державним виконавцем були надіслані запити за місцем роботи боржника та до управління статистики для отримання відомостей, необхідних для обрахування розміру аліментів із суми отриманих доходів. Також державним виконавцем було направлено до суду подання про розяснення рішення суду та порядку його виконання при такій ситуації, коли боржник перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та не має доходу. Водночас обидва звернення ОСОБА_2 державним виконавцем були розглянуті та надані відповіді, в яких її проінформовано про причини відсутності розрахунку заборгованості по аліментах, зокрема, до моменту отримання державним виконавцем розяснення від суду. Станом на теперішній час подання державного виконавця про розяснення рішення суду знаходиться в провадженні суду та ще не розглянуто.

Тобто, державним виконавцем вживалися передбачені законом заходи для отримання повної інформації, необхідної для проведення розрахунку заборгованості по аліментах та виконання вимог стягувача. Проте, на думку суду, державний виконавець з обєктивних причин не надав стягувачу вказаного розрахунку по аліментах, оскільки з додатку 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень (пункт 4 розділу ХVІ) видно, що для проведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державний виконавець зобовязаний отримати повну інформацію про розмір доходів боржника. Однак на даний час наявна з місця роботи боржника інформація про відсутність доходів та перебування у декретній відпустці не дає можливості в повній відповідності до вимог закону провести державному виконавцю розрахунок заборгованості.

Крім того, з червня 2018 року державним виконавцем було зупинено вчинення виконавчих дій на період дії відстрочки виконання рішення суду по 26 квітня 2019 року та, відповідно, було припинено нарахування розміру аліментів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з боку державного виконавця не було допущено бездіяльності при нарахуванні розміру аліментів та належним чином вживаються заходи, передбачені діючим законодавством, які необхідні для правильного обчислення розміру заборгованості, та після отримання повної, достатньої інформації про джерела та обсяг доходів державним виконавцем буде проведено та надано стягувачеві розрахунок заборгованості по аліментам за весь період, визначений у виконавчому документі.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що у даному випадку та за існуючих обставин дії державного виконавця під час проведення перерахунку розміру аліментів відповідали вимогам закону та бездіяльності з боку державного виконавця судом не встановлено, у звязку із цим скарга є передчасною та задоволенню не підлягає.

На підставі цього, керуючись статтями 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльність Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде виготовлено 04 січня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_4