РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року місто Чернігів

Справа №751/3118/18

Провадження№2/751/904/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Дасюк Н.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

третя особа - Служба у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради

представник позивача - ОСОБА_4

представник третьої особи - Змійок А.А.,

педагог - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила (а.с.39-40) до ОСОБА_3, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідачів разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, із вказаного житла.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 2003 по 2006 роки разом з відповідачем ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в 2004 році народився син ОСОБА_2 В 2010 році ОСОБА_3 подарував синові ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, в якій вони всі разом деякий час проживали. Однак, восени 2014 року ОСОБА_3 вигнав її із неповнолітнім сином із даного житла, одночасно змінивши замки на вхідних дверях. Потрапити до квартири ОСОБА_2 може лише за попередньою домовленістю з батьком - відповідачем ОСОБА_3 У наступному, в 2016 році відповідач, без відома та згоди, вселив у квартиру ОСОБА_7, яка є дружиною відповідача, та їх спільну дитину сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. Посилаючись на ст. ст. 317, 383, 391 ЦПК України просить усунути порушене право власності шляхом виселення відповідачів з квартири.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити, посилались на обставини зазначені в позовній заяві.

Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України, була заслухана думка неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Розповів, що в даній квартирі проживає його батько з новою дружиною та малолітнім сином ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. Потрапити до квартири він може лише з дозволу батька. Ключі від житла у нього з'явились нещодавно. Зазначив, що бажає проживати з матір'ю у подарованій батьком квартирі АДРЕСА_1.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у його задоволенні, відповідно до письмових пояснень (а.с.45-47). Зазначив, що викладені в позовній заяві факти не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах законодавства. Після відчуження даної квартири він проживає в ній без реєстрації, сам сплачує за комунальні послуги, проводить поточний ремонт. Позивач проживає у своїх батьків, а син ОСОБА_11 періодично проживає у спірній квартирі, має від неї ключі, перешкод у користуванні житлом ніхто не чинить. Зазначає, що згідно законодавства він є членом сім'ї наймача (власника), а тому продовжує проживати в ній. У зв'язку з чим його може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.63), клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд визнав за можливе проводити розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради, позовні вимоги підтримав, зазначив, що в інтересах дитини позов слід задовольнити.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Як вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 2006 році, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.10).

Від спільного шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9).

Згідно копії рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.05.2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11-12).

19 червня 2010 року ОСОБА_3 безоплатно передав у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.4), що підтверджується договором дарування, який зареєстровано в реєстрі за №959 приватним нотаріусом Геза І.А.

Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 в КП «Чернігівське МБТІ» 26.07.2010 року, номер витягу 26815087, номер запису 19423 в книзі 177 (а.с.7).

У відповідності до п.2.1 вищезазначеного договору дарування квартири, сторони домовилися, що під передачею квартири за цим договором слід вважати передачу Дарувальником Обдарованому технічного паспорту на квартиру.

Отже, наявність оригіналу технічного паспорту (а.с.5-6) у сторони позивача свідчить про виконання вимог п.2.1 договору, а саме передачу квартири обдарованому.

Згідно довідки ПП «КСК «Альп» №52 від 19.04.2018 року позивач ОСОБА_1 та її неповнолітній син ОСОБА_2 зареєстровані у АДРЕСА_4 (а.с.8).

Між тим, як встановлено в судовому засіданні, про що не заперечують сторони, у спірній квартирі проживає відповідач ОСОБА_3 зі своєю родиною: ОСОБА_7 та ОСОБА_9

Відповідно довідки Управління адміністративних послуг №2856 від 18.07.2018 року відповідачі зареєстровані АДРЕСА_5 (а.с.58).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини щодо того, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України).

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.386 ЦК України, власник може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій які можуть порушити його право та усунення перешкод в користуванні власністю.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщення нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Крім того, за нормами міжнародного права, зокрема ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як у громадських інтересах і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

ОСОБА_3, подарувавши квартиру ОСОБА_2, особисто втратив право користування нею.

Будь-яких договорів найму вищевказаної квартири сторони не укладали.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

В силу положень ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У судовому засіданні відповідачі не надали доказів, які б спростовували докази позивача, тому суд приймає до уваги лише ті, які містяться в матеріалах справи.

Оскільки відповідачі своїм проживанням порушують права власника спірної квартири, їх проживання перешкоджає власнику володіти, користуватись та розпоряджатись спірною квартирою, а позивач має право вимагати усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, тому відповідачі підлягають виселенню, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору (а.с.14).

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку з чим з відповідачів необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 704,80 грн - з кожного по 352 грн 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 319, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст..ст. 150, 156 ЖК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_6 у здійсненні права власності квартирою шляхом виселення ОСОБА_3 (місце проживання: 14000, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_7 (місце проживання: 14000, АДРЕСА_2) та ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: 14000, АДРЕСА_2) із квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: 14000, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_7 (місце проживання: 14000, АДРЕСА_2) на користь держави (отримувач коштів УК у м. Чернігові/Новозаводський р-н/22030101, , МФО 899998, банк отримувача - Казначейство України, розрахунковий рахунок - 5004, призначення платежу: судовий збір 02894496, код бюджетної класифікації 22030101) судовий збір в сумі 704 грн 80 коп - з кожного по 352 грн 40 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.10.2018 року.

Суддя Н. В. Маслюк