БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1835/18, cправа № 361/2092/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» грудня 2018 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретарів судових засідань: Телепи Т.А., Хорошун К.О.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_4;

за участю: представника відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 -

ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про встановлення факту порушення законодавства про захист прав споживачів, визнання дій протиправними, визнання недійсним одностороннього правочину, а також про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із даним позовом, в якому із урахуванням змін просить встановити факт порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.) прав споживача, які полягають у застосування до правовідносин нечесно-агресивної підприємницької практики; вимагання згідно із вимогою від 04 травня 2017 року коштів за ремонт насосу, який він не замовляв та перегородження споживачу рукою входу до ремонтного приміщення; визнання протиправною вимоги грошових коштів, складеної ФОП ОСОБА_4; визнання протиправним перегородження рукою ФОП ОСОБА_4 вільного входу споживача у середину ремонтного цеху; визнати недійсним одностороннім правочином заказ-наряд від 14 грудня 2016 року; - стягнути із ФОП ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду у розмірі - 3 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування вимог зазначається, що 14 грудня 2016 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_4 з питань проведення заміни розпилювачів у форсунках та регулювання тиску в них. За домовленістю вартість таких робіт повинна була скласти 320 грн. 00 коп. У подальшому позивач приніс до ремонтного цеху відповідача належний йому паливний насос високого тиску, який знаходився у придатному для використання стані, для проведення його діагностики на дизельному стенді, вартість таких робіт ними визначено у розмірі - 350 грн.

00 коп. У присутності позивача відповідач жодних нарядів-замовлень на виконання ремонтних робіт не складав, про наявні дефекти деталей та несправність насосу не вказував. 03 січня

2017 року ФОП ОСОБА_4 повідомив позивачу, що він розібрав насос на частини, порушивши тим самим домовленість щодо його стендового обстеження. Позивач вважає, що при наданні ремонтних послуг відповідач грубо порушив норми Закону України «Про захист прав споживачів», а саме вчинив дії щодо його обладнання, які не були обумовлені, не склав акту обстеження дефектного стану обладнання, на його вимогу не надав документів з підтвердженням того, що відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності, а також вчинив погрози щодо можливого продажу належного позивачу майна.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні у зв'язку із безпідставністю.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_2 та детального витягу про фізичну особу ОСОБА_4 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності; вид господарської діяльності технічне обслуговування та ремонт автомобілів, роздрібна торгівля автомобільними деталями та приладдям, інші види оптової торгівлі, оптова торгівля автомобільними деталями та приладдям, надання інших комерційний послуг.

З матеріалів справи встановлено, що 14 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до ФОП ОСОБА_4 питань вчинення ремонтних робіт. Обсяг проведення таких ремонтних робіт письмовими документами підтверджено не було.

04 травня 2017 року ФОП ОСОБА_4 направив ОСОБА_3 вимогу про сплату 2 760 грн. 00 коп.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що на розгляді у суді Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа між цими самими сторонами, але з інших підстав. У ході її розгляду у судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що самовільно розібрав паливний насос та здійснив заміну його запчастин, які не мають сертифікату якості та гарантійного талону. Перед встановленням деталей, йому як споживачу не було пред'явлено їх для огляду та без дозволу проведено їх заміну. Додав, що направив на адресу відповідача грошові кошти за проведений ремонт форсунок та придбання деталі у розмірі - 407 грн. 00 коп., однак ОСОБА_4 відмовився їх отримувати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2018 року, що набрало законної сили 20 вересня 2018 року, встановлено факт порушення прав споживача ОСОБА_3, що полягає у відмові надання споживачу послуг книги скарг та пропозицій, відмові у наданні прейскуранту цін, пов'язаних з ремонтом дизельного обладнання, засвідчених печаткою суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 та встановлення вивіски реклами «СПД ОСОБА_4 ремонт на діагностування дизельного обладнання»; зобов'язано СПД ОСОБА_4 надати споживачу ОСОБА_3 належним чином засвідчену книгу скарг та пропозицій, надати прейскуранти цін, пов'язаних з ремонтом дизельного обладнання, засвідчених печаткою суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 та встановити на дверях ремонтно-орендованого приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 вивіску-рекламу «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним замовлення-наряду від 14 грудня 2016 року одностороннім правочином. Разом з тим, виходячи із змісту замовлення-наряду, суд не може вважати його правочином взагалі, оскільки будь-яких ознак договору він не містить, не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав. Заповнення бланку наряду-замовлення ФОП ОСОБА_4 не свідчить про його договірну природу, до якого можуть застосовуватися правові наслідки та положення статей 203, 215 та 216 ЦК України.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом частини п'ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню судом при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частин першої, п'ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивач, всупереч вимогам частини другої статті 12, статті 81 ЦПК України, не довів за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, з урахуванням положень статей 76-80 ЦПК України, зазначені ним обставини щодо застосування по відношенню до нього як споживача ФОП ОСОБА_4 нечесної та агресивної підприємницької практики у розумінні статей 18 та 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Вимоги щодо визнання протиправними дій по перегородженою рукою входу до цеху та вимоги сплатити кошти, суд взагалі вважає необґрунтованими, а обставини щодо вчинення перегородження рукою ще й недоведеними.

Відповідно до статті 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пунктах 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише тоді, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, а також при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, право на відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають, якщо шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Проте таких обставин по справі не встановлено.

Враховуючи наведені обставини, підстави для задоволення даного позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3);

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (податкова адреса суб'єкта господарювання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1);

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин