Головуючий у І-й інстанції Томілін О.М. Єдиний унікальний номер 263/3581/18
Провадження № 22-ц/4804/65/18
Категорія 50 Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Лісового О.О.,

Принцевської В.П.,

секретар Тулянкіна М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 липня 2018 року ухвалене в м. Маріуполі Донецької області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів з участю третьої особи ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування зазначив, що за рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі ? частки від його заробітку, щомісячно до досягнення повноліття дитиною. В 2014 році у нього від цивільного шлюбу народився син - ОСОБА_5. У зв'язку із зміною сімейного стану просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього з ? частки до 1/6 частки зі всіх видів його заробітку щомісячно, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 грн. і сплачений судовий збір.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені передбачені законом підстави для зменшення стягнутих з нього за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а визначений судом їх розмір відповідає вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що визначений розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства України, а його зменшення у зв'язку з наявністю на утриманні сина без підтвердження суттєвого погіршення матеріального стану позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачкою та суперечитиме її інтересам, при тому, що донька досягла 17-річного віку, а аліменти повинні сплачуватися до досягнення нею повноліття, тобто протягом року. Позивачем не доведено підстав для зменшення розміру аліментів.

22 серпня 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд першої інстанції безпідставно вважав, що народження у нього другої дитини не підставною для задоволення позову, оскільки це підтверджує зміну його сімейного стану та його обов'язок забезпечувати другу дружину та дитину. Також суд безпідставно врахував дохід його цивільної дружини, яка не повинна утримувати дитину від першого шлюбу, а відсутність у нього постійного доходу залишилася по за увагою суду.

Відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином телефонограмою (а.с. 96, 97), тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката ОСОБА_6, яка просила скаргу задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залиши без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2001 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Заборгованість по аліментам станом на 11 квітня 2018 року складає 36 110 грн. 60 коп. (а.с. 24).

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом із сином та його матір'ю ОСОБА_4, працював і його заробітна плата з 12 квітня по 30 червня 2018 року склала 31 032 грн. 46 коп. з якої утримано аліменти у розмірі 10 051 грн. 31 коп. (а.с. 41, 42, 43).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним.

Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що у квітні 2018 року позивачу нараховані аліменти в розмірі 704 грн.

При цьому, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», з 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн., тобто позивач сплачує аліменти в розмірі, меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Відтак, зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки розмір яких є меншим за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призведе до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини.

При вирішенні питання щодо зменшення розміру аліментів, необхідно також враховувати положення частини 3 статті 182 СК України за якою суд при визначенні розміру аліментів не обмежений розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Позивачем до апеляційної скарги додані довідки директора Маріупольського міського центру зайнятості №№ 631, 658 від 30 липня 2018 року з яких вбачається, що позивач був зареєстрований як безробітний з 07 жовтня 2016 року по 02 жовтня 2017 року та з 12 липня 2018 року (а.с. 61, 62). Мав постійних дохід лише з 12 квітня по 30 червня 2018 року (а.с. 43).

В той же час 02 та 18 квітня 2018 року ОСОБА_2 сплатив в рахунок погашення заборгованості 40 000 грн. та 20 000 грн. відповідно, що свідчить про наявність у нього коштів в розмірі, достатньому для утримання не лише неповнолітньої доньки, а й малолітнього сина.

Відтак зміна сімейного стану позивача не може мати для справи вирішального значення без врахування інших істотних обставин, встановлених судом.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з якими законодавство пов'язує можливість скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального і процесуального права та ухвалене з метою захисту права дитини на належне утримання.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2018 року.

Судді В.М. Барков

В.П. Принцевська

О.О. Лісовий