Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/613/17
Провадження № 2/480/92/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю: секретаря судового засідання Довженко О.А.; представника позивача ОСОБА_1; представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Степівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом про стягнення з ОСОБА_4 (далі - відповідач), з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, матеріальної та моральної шкоди внаслідок затоплення квартири та просила стягнути з відповідача заподіяні матеріальні збитки в розмірі 30297 грн. 00 коп., вартість робіт за визначення матеріальних збитків у сумі 1600 грн., заподіяну моральну шкоду в сумі 30000 грн. 00 коп. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. (судовий збір за позовну заяву майнового характеру) та в розмірі 1762 грн. 00 коп. (судовий збір за позовну заяву про відшкодування моральної шкоди), а також витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5972 грн. 00 коп.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у справі виступає Степівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Поверхом вище, а саме в квартирі АДРЕСА_2 проживає відповідач ОСОБА_4, з вини якої, на думку позивача, неодноразово було затоплено його квартиру. У позові позивач вказує на те, що 27 березня 2017 року відповідачем затоплено його квартиру, у зв'язку з чим позивач звернувся до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області з заявою про затоплення та обстеження квартири комісією. В результаті обстеження квартири позивача, комісією було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 сталося затоплення кухні та балкону сусідкою ОСОБА_4, що знаходиться поверхом вище. На підлозі вода, затекло на кухонні меблі. Причина неправильне підключення мийки в каналізаційну трубу. Після обстеження квартири позивача, 27 березня 2017 року комісією складено ОСОБА_5 обстеження. 28 березня 2017 року комісією проведено повторне обстеження квартири позивача. В результаті повторного обстеження квартири позивача, комісією було встановлено, що наслідки затоплення квартири позивача сусідкою ОСОБА_4, що знаходиться поверхом вище, виявляються все більше, а саме: стеля з гіпсокартону повністю мокра; світлодіодні лампи, які вмонтовані в стелю, частково не працюють; на підлозі з функцією електропідігріву, періодично з'являється вода, що спричиняє загрозу для життя; під відклеєними шпалерами мокра стіна, яка утеплена ватою. Позивач також вказує на те, що в результаті затоплення його квартири він був змушений звернутися до Регіональної торгово - промислової палати для встановлення розміру завданої шкоди. Згідно заведеного кошторисного розрахунку вартість ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_3 по ліквідації затоплення складає 30297 грн. Посилаючись на зазначені вище обставини, позивач у позові вказував на те, що з вини відповідача було пошкоджено його майно, в нього порушився нормальний порядок життя, оскільки з'явилася необхідність вирішувати питання, пов'язані з усуненням наслідків затоплення його житла, що в свою чергу призвело до моральних страждань, у зв'язку з відновленням попереднього стану квартири.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що з причин неприязних відносин між ним та позивачем, останній вирішив зробити в своїй квартирі капітальний ремонт, за його рахунок. Також відповідач посилається на те, що під час обстеження квартири позивача, за результатами якого комісією складено ОСОБА_5 обстеження, його квартиру взагалі не було обстежено, а тому виявити джерело затоплення квартири позивача без огляду квартири відповідача, не можливо. ОСОБА_2 цього, відповідач посилався на те, що затоплення квартири позивача могло статися внаслідок впливу зовнішніх факторів.

23 січня 2018 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, у звязку з тим, що позивачем не сплачено судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди.

Ухвалою суду від 23 січня 2018 року в даній справі відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

25 січня 2018 року позивачем подано заяву про відвід судді.

Ухвалою суду від 25 січня 2018 року цивільну справу № 480/613/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Степівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, передано до канцелярії суду, для визначення в порядку встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, судді для вирішення питання про відвід судді.

Ухвалою суду від 29 січня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача про відвід головуючого судді у справі № 480/613/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Степівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

У судових засіданнях позивач та його представник позовні вимоги підтримували і просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судових засіданнях проти позовних вимог заперечували та просили відмовити в їх задоволенні. При цьому, в першому судовому засіданні відповідач свою вину визнав, пояснив, що не визнає суму, яку позивач просить стягнути з нього, зазначивши, що погоджується на стягнення збитків у розмірі двох, трьох тисяч гривень.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд дійшов такого.

Позивач ОСОБА_3 є власником 1/6 чотирьохкімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, на другому поверсі, загальною площею 74,4 кв.м., в якій проживає разом із своєю сімєю, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та довідкою про склад сімї (а.с. 8, 12).

Відповідач ОСОБА_4 (відповідач у справі) проживає у тому ж будинку, поверхом вище, за адресою: АДРЕСА_5.

Згідно з ОСОБА_5, який складено 27.03.2017 комісією в складі сільського голови Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_6, депутатів сільської ради ОСОБА_7, ОСОБА_5, сусідів ОСОБА_8, ОСОБА_9, виявлено, що за адресою: АДРЕСА_6, у квартирі ОСОБА_3, відбулось затоплення кухні та балкона, сусідкою ОСОБА_4, що знаходиться поверхом вище. На підлозі вода, затекло на кухонні меблі. Причина неправильне підключення мийки в каналізаційну трубу. З актом ознайомлено ОСОБА_4, про що свідчить її підпис в акті.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона була присутня в квартирі позивача під час проведення комісією обстеження в результатті залиття квартири останнього. Пояснила, що відповідач не був присутній під час обстеження, оскільки позивач заперечував проти цього, при цьому після проведення обстеження, відповідача було ознайомлено з ОСОБА_5 під підпис.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона є сільським головою, підтвердила факт затоплення, також пояснила, що в день, коли відбулось затоплення до неї звернулась ОСОБА_3 Після цього свідок разом з двома депутатами та двома сусідами бачили в квартирі ОСОБА_3, що стояла вода, текло по стінці, була вода, було затоплення і вони зафіксували факт залиття в акті. Складений акт без зауважень був підписаний ОСОБА_4 Свідок підтвердив, що залиття відбулось саме з вини відповідача ОСОБА_4, оскільки в кухні відповідача неправильно змонтована каналізація. Свідок також пояснив, що оскільки ЖЕК відсутній, то акт було складено сільським головою, депутатами та сусідами.

Також у судовому засіданні надав пояснення кошторисник Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області ОСОБА_10, відповідно до яких кошторисний розрахунок вартості ремонтних робіт нею, як фахівцем Регіональної торгово - промислової палати було проведено на підставі заяви позивача і відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до положень частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, на підставі пояснень учасників справи, показань свідків, відомостей викладених в ОСОБА_5 від 27 березня 2017 року, судом встановлено, що мав місце факт затоплення кухні та балкону квартири АДРЕСА_7 з вини відповідача ОСОБА_4.

Відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва (Ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_8 по ліквідації заливу), складеного кошторисником Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області ОСОБА_10, вартість відновлення в квартирі номер 2 по пров. Молодіжному, 6 в с. Степове, Миколаївського району, Миколаївської області по ліквідації заливу складає: 30297 грн. 00 коп. (а.с. 29-52).

Вартість робіт з визначення матеріальної шкоди, шляхом кошторисного розрахунку по ліквідації заливу складає 1600 грн. 00 коп. (а.с.16).

Вказаний зведений кошторис розрахунку вартості будівництва узгоджується з іншими доказами у справі, є повним, обґрунтованим та належним доказом. Доказів зацікавленості спеціаліста, який здійснив кошторис, не встановлено.

Доказів пошкодження або несправності водопровідно-каналізаційних систем жилого будинку, експлуатацію якої здійснює відповідач, внаслідок чого було затоплено квартиру позивача, матеріали справи не містять та судом не встановлено.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що відповідачем, внаслідок залиття квартири АДРЕСА_9, завдано позивачу матеріальних збитків, які полягають у понесенні витрат для відновленні стану, який існував до залиття кухні та балкону, вартість яких складає зазначену вище суму.

Відповідно до частин 1, 5, та 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд відхиляє заперечення відповідача та його представника, оскільки жодного доказу на підтвердження заперечень, а також спростування доводів позивача і його представника та представлених ними доказів, відповідачем та його представником суду не представлено.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в сумі 30000 грн. 00 коп., суд дійшов такого.

На підставі частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пунктах 3, 4, 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, обов'язок доказування завданої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що звертається з таким позовом.

Згідно з правовим висновком, зазначеним у Постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 336/3072/17-ц, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Сам по собі факт наявності шкоди ще не породжує обов'язку її компенсації, оскільки необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб'єкт такої відповідальності.

Отже, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Так моральна шкода має бути обов'язково підтверджена належними та допустимими доказами.

Проте, позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження причинного зв'язку між діями відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров'я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань, тощо).

Таким чином, суд дійшов висновку, щодо відсутності підстав для стягнення відшкодування моральної шкоди.

Згідно з положеннями частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат повязаних з розглядом справи належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 2 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 1, пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з наведених положень ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн. належить покласти на відповідача, також на відповідача покладаються витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3077 грн. 37 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Степівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, буд., 6, кв. 4; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; номер і серія паспорта ЕО 119156) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована та проживає за адресою: 57107, АДРЕСА_4; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2; номер і серія паспорта ЕР 108318) 31897 грн. 00 коп. на відшкодування майнової шкоди, 640 грн. 00 коп. судовий збір, 3077 грн. 37 коп. витрати на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду ; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_11

08.10.2018