Справа № 661/2129/18
Провадження № 2/661/839/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Червоненко Д.В.,

розглянувши в письмовому провадженні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановленого на підставі судового наказу Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2017 року, на користь ОСОБА_1 на утримання однієї дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, посилаючись на значне погіршення матеріального становища матері дитини, оскільки її доходи лишилася на тому ж рівні, а у звязку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати відбулося стрімке зростання цін на товари та послуги, а також, враховуючи зміни в законодавстві України, зокрема ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач у встановлений судом пятнадцятиденний строк відзив на позов не подав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримав 02.07.2018 року.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22.02.2017 року, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-КГ № 129004 від 26.10.2017 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, у Новокаховському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Херсонської області зареєструвала шлюб із ОСОБА_5, про що 26.10.2017 року складено відповідний актовий запис № 331. Після державної реєстрації шлюб ОСОБА_4 обрала прізвище «Малашенко».

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (абз. 1 ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, змінено мінімальний розмір аліментів.

Так, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично ставить питання не про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, а просить привести їх розмір у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року.

Окрім того, позивач посилається на значне погіршення матеріального становища матері дитини, на стрімке зростання цін, виникнення додаткових витрат на проїзд, харчування, придбання підручників для дитини у звязку із тим, що донька йде до першого класу.

Згідно із абз. 4 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Окрім того, згідно зі змісту пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем не надано доказів на підтвердження змін матеріального та сімейного стану сторін, які б впливали на розмір аліментів після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з відповідача.

Статтею 182 СК України та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» не передбачено, що зміна законодавства, яке регламентує визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, зокрема, збільшення цього розміру, є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень або для звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Натомість, виходячи з сукупності приписів ст.ст. 2, 18, 22, 71 Закону України «Про виконавче провадження», збільшення на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів на одну дитину є підставою для визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності таким нормативним актом та винесення відповідної постанови роботодавцеві боржника, якщо аліменти з нього стягуються за місцем роботи.

Посилання позивача на те, що, відповідно до ст. 192 СК України, збільшення на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів на одну дитину є підставою для ухвалення рішення про збільшення стягнутих з відповідача на її користь аліментів на їх дитину, суперечить цій статті, оскільки таке можливо лише у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Кодексом, що треба також доводити.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Окрім того, враховуючи те, що позивачі, зокрема, у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а позов не підлягає задоволенню, суд вважає, що судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 141, 180-182, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 5, 7 ч. 13, 12, 13, 19, 23, 81, 83, 89, 141, 142, 178 ч. 8, 206 ч. 4, 247, 258, 263-265, 279 ч. 5 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а при оголошенні судом вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Д. В. Червоненко