АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження:22-ц/791/103/18
Головуючий в І інстанції Хайдарова І.О.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоКолісниченка А.Г.,
суддів:Вейтас І.В.,
Радченка С.В.,
за участю секретаряПрушинської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно- страхова компанія» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02.11.2017 року у справі за позовом приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія» до ОСОБА_5, третя особа: моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року до суду із зазначеним позовом звернулося приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК»), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.02.2016 року між ПрАТ «УПСК» в особі Херсонського обласного управління та ОСОБА_6 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №АЗ-044/000/160000002, за умовами якого страховик зобов'язався у разі пошкодження застрахованого транспортного засобу SUZUKI SX-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 у дорожньо - транспортній пригоді, яка визнана страховим випадком, сплатити на користь страхувальника (вигонабувача) страхове відшкодування у межах страхової суми - 450 000 грн.

Згідно довідки Управління патрульної поліції у м. Херсоні №361813 10.09.2016 року о 10:20 годині у м. Херсоні по вул. Бериславське шосе, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ГАЗ 3110, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу SUZUKI SX-4, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.10.2016 року у справі №766/11147/16-ц на ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП України у вигляді штрафу у сумі 340 грн., за те, що він 10.09.2016 року о 10:20 годині, керуючи транспортним засобом ГАЗ 3110, реєстраційний номер НОМЕР_3 у м. Херсоні по вул. Бериславське шосе, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом SUZUKI SX-4, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зупинився попереду. Відповідно до Висновку № Вє-366 від 16.09.2016 року, проведеного на замовлення страховика, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу SUZUKI SX-4, реєстраційний номер НОМЕР_1, пошкодженого у ДТП від 10.09.2016 року, складає 77 589,08 грн. Відповідач особисто приймав участь в огляді експертом пошкодженого транспортного засобу, про що свідчить його підпис в протоколі огляду від 12.09.2016 року. На підставі заяви від 28.09.2016 року ОСОБА_6 було виплачене страхове відшкодування у сумі 68349,21 грн. Поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності водія транспортного засобу ГАЗ 3110, реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент ДТП був відсутній. У зв'язку з чим, позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 68349,21 грн. страхового відшкодування у порядку регресу та понесені судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02.11.2017 року у задоволенні позову ПрАТ «УПСК» відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ПрАТ «УПСК» подана апеляційна скарга, в якій зазначаєтся, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 360-7 ЦПК України, не застосував обов'язкові правові висновки ВСУ, не взяв до уваги те, що право потерпілої особи ОСОБА_6 на відшкодування шкоди за рахунок винуватця ДТП, яке перейшло до позивача, є абсолютним і не може бути обмеженим правовідношенням за яким одна особа (МТСБУ) зобов'язана відшкодувати шкоду іншій (потерпілому, страховику), та не звернув увагу на те, що страховик самостійно вирішує до кого пред'явити вимоги, оскільки Закон надає право, однак не зобов'язує його одержувати відшкодування виключно за рахунок МТСБУ. Крім того, судом не враховані роз'яснення, викладені в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» оскільки відповідно до ст.3 Закону №1961-ІV здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст.1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст.33 Закону №1961 -ІV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір ( у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. Судом не встановлено, що ОСОБА_5 у порядку і в строки, передбачені 33.1.4 ст.33 Закону №1961-ІV надав МТСБУ повідомлення встановленого зразка. На підставі чого, ПрАТ «УПСК» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_5 на користь ПрАТ «УПСК» виплачене страхове відшкодування у сумі 68 349,21 грн. та понесені позивачем судові витрати.

Представник ПрАТ «УПСК» - Мусулевський А.А., у судовому засіданні, на задоволенні апеляції наполягав, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_9, у судовому засіданні, проти задоволення скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2016 року між ПрАТ «УПСК» в особі Херсонського обласного управління та ОСОБА_6 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № АЗ-044/00/160000002, за умовами якого страховик зобов'язався у разі пошкодження застрахованого транспортного засобу SUZUKI SX-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 у дорожньо-транспортній пригоді, яка визнана страховим випадком, сплатити на користь страхувальника (вигонабувача) страхове відшкодування у межах страхової суми 450 000 грн.

Згідно довідки Управління патрульної поліції у м. Херсоні №361813, 10.09.2016 року о 10:20 годині у м. Херсоні по вул. Бериславське шосе, мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу ГАЗ 3110, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу SUZUKI SX-4, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 Внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.10.2016 року, встановлено, що 10.09.2016 року о 10:20 годин ОСОБА_5 керуючи транспортним засобом ГАЗ 3110, номерний знак НОМЕР_3 в м. Херсоні по вул. Бериславське шосе не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом SUZUKI SX-4, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зупинився попереду, при цьому транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Зазначеною постановою на ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення за ст.124 КупАП у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Згідно з ч. 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно платіжного доручення №4507 від 13.10.2016 року Херсонське обласне управління ПрАТ «УПСК» сплатило страхове відшкодування згідно страхового акту №КАСКО/044/000/16/0067 від 13.10.2016 року в розмірі 68349,21 грн.

За змістом статті 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Зазначені правові позиції висловлені в постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 року в справі №6-2587цс15 та у постанові від 20.01.2016 року в справі № 2808 цс 15.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про те, що позов пред'явлений не до тієї особи, оскільки відповідач як учасник бойових дій звільнений за законом від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і відшкодування збитків може бути проведене за МТСБУ. Тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Враховуючи правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи колегія суддів вважає, що вимоги ПрАТ «УПСК», звернуті до ОСОБА_5 про стягнення 68 349,21 грн. в рахунок сплаченого страхового відшкодування є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того на підставі ч.13 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 2893,80 гривень ( 1378,00 грн. - сплачений судовий збір за подання позовної заяви та 1515,80 грн. судовий збір за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно- страхова компанія» задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02.11.2017 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_5 на користь приватного акціонерного товариства «Українська пожежно- страхова компанія» 68 349,21 грн. в рахунок сплаченого страхового відшкодування, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2 893,80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення (тобто з 15.01.2018 року) шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: І.В.Вейтас

С.В.Радченко