Справа №479/743/18 13.09.2018
Провадження №22-ц/784/1540/18
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Миколаїв

справа № 479/743/18-ц

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Лептугою С.С.,

переглянувши в апеляційному порядку без повідомлення сторін матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до

ОСОБА_2

про стягнення боргу

за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3

на ухвалу судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області, постановлену 15 серпня 2018 року суддею Репушевською О.В. в приміщенні цього ж суду (повну судову ухвалу складено цього ж дня),

У С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2018 року позовну заяву залишено без руху, а ухвалою від 15 серпня 2018 року позовну заяву повернуто позивачці за частиною 3 статті 185 ЦПК.

В апеляційній скарзі представник позивачки просить ухвалу скасувати та повернути справу для розгляду до суду першої інстанції. Апелянт посилався на те, що вимоги судді щодо усунення недоліків, які відповідають вимогам процесуального законодавства, виконано вчасно, а тому підстав для повернення заяви у судді не було.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК, суддя виходив з того, що до неї не додано оригінал договору позики або належно завірену копію цього документу. Неналежно посвідчені і інші копії письмових доказів. Позивачці запропоновано протягом десяти днів з дня вручення ухвали усунути зазначені недоліки шляхом подання уточненої позовної заяви з зазначенням необхідної інформації та поданням документів, не поданих при зверненні до суду.

14 серпня 2018 року ОСОБА_1 на виконання ухвали судді від 30 липня 2018 року надала уточнену позовну заяву з додатками для відповідача та з нотаріально посвідченою копією договору позики.

Повертаючи позовну заяву позивачці ухвалою від 15 серпня 2018 року, суддя виходив з того, що позивачка в установлений строк не надала оригінал боргового документу (договір позики), що відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК є підставою для повернення позовної заяви.

Проте, з таким висновком судді та застосуванням норм процесуального права погодитись не можна.

Так, відповідно до правил статті 185 ЦПК підставою для залишення позовної заяви без руху є недодержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, та несплата судового збору.

Статтею 175 ЦПК передбачено зміст позовної заяви, зокрема, перелік відомостей, які має зазначити позивач у зверненні до суду.

Стаття 177 ЦПК містить вимоги щодо долучення до позовної заяви документів.

Так, п озивач, поряд з іншим, повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб (частина 1) . Крім того, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, а якщо подаються письмові докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів (частина 5).

Загальні вимоги до письмових доказів містить стаття 95 ЦПК.

Відповідно до частини 2 цієї норми письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частина 5 статті 95 ЦПК).

Відповідно до правил частини 6 статті 95 ЦПК, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що подача до суду копій письмових доказів не суперечить вимогам процесуальних норм, а наслідком невиконання вимоги суду (у певних випадках) надати безпосередньо оригінал письмового доказу є розгляд справи на підставі інших доказів.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ухвали від 30 липня 2018 року позивачкою надано нотаріально засвідчену копію договору позики від 7 червня 2018 року.

Зі змісту ухвали від 15 серпня 2018 року не вбачається, яким вимогам процесуального законодавства не відповідають такі дії ОСОБА_1

Не зазначено суддею й обставин, за яких необхідно надати оригінал договору позики на стадії подачі позовної заяви, та яким чином відсутність оригіналу перешкоджає відкриттю провадження у справі.

До того ж вимог надати саме оригінал договору позики (витребування оригіналу), ухвала від 30 липня 2018 року не містить.

Таким чином, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 за правилами частини 3 статті 185 ЦПК.

Оскільки ухвала судді від 15 серпня 2018 року не відповідає вимогам процесуального законодавства, вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів позовної заяви до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2018 року скасувати, а матеріали позовної заяви направити до того ж суду для повторного вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

ОСОБА_6