Справа № 464/3663/18
пр.№ 2/464/1347/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2018 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Рудакова І. П.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук О. Ю.,

справа № 464/3663/18,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 не з'явилась,

відповідач ОСОБА_2 з'явився,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулась у суд із позовом до відповідача ОСОБА_2, у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 20 вересня 2008 року та зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2741; після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне - «ОСОБА_1»; вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що сімейне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки, протилежність поглядів на шлюб і сім'ю. Останніх два роки спільно не проживають та не ведуть господарства. Фактично шлюбні відносини припинились остаточно та існують лише формально. Примирення та збереження сім'ї неможливе. Від шлюбних відносин у сторін народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає із позивачем. Відтак, між сторонами виник спір про право, а тому просить у відповідності до ст. ст. 105, 109, 112, 113 Сімейного кодексу України задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідачем не подано на позов відзив, який містив би заперечення на позов.

05 липня 2018 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання.

31 липня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

31 липня 2018 року позивачкою подано в суд заяву про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримую повністю та просить такі задовольнити.

31 липня 2018 року відповідачем подано заяву у якій останній просить розірвати шлюб. Разом із тим, наводить свої причини, які стали обставинами для розірвання шлюбу: фактично сторони не проживають та не ведуть спільного господарства через не можливість проживання із тещою у одній квартирі. Остання провокує між нами постійні сварки, скандали, чинить тиск на позивачку, втручається у їх сімейне життя. Будь-які спроби щодо проживання окремо, не дали жодного результату, оскільки позивачка всіляко відмовляється від цього.

У судовому засіданні відповідач просить розірвати шлюб. Разом із тим, просить суд врахувати наведені у заяві від 31.07.2018 обставини дійсної причини подання позивачкою позову до суду.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, 20 вересня 2008 року сторони уклали шлюб у приміщенні міського відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис за № 2741. Ця обставина підтверджена оригіналом свідоцтвом про шлюб від 20.09.2008 серії НОМЕР_3.

У зв'язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивачка ОСОБА_1 звернулась в суду із позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Протягом останніх двох років сторони проживають окремо, а відтак, спільного господарства не ведуть та шлюб існує формально. Відповідні аргументи позивачки були визнані відповідачем у наданих суду поясненнях у судовому засіданні, а тому не підлягають доказування у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Наведені аргументи позивачки стосується предмету доказування та враховується судом при ухваленні рішення.

Встановлені судом обставини є дійсними причинами для спірного позову про розірвання шлюбу.

Попри те, суд бере до уваги, що у сторін від шлюбних відносин народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження /арк. спр. 3/.

Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи встановлене, суд дійшов висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем у позові та підтверджених у суді, в останньої відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить її інтересам.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту, шляхом задоволення позову повністю.

Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 Сімейного кодексу України та на яку вірно посилався позивач ОСОБА_1 у поданому позові поряд із загальними нормами права закріплених у ст. ст. 105, 109 цього Кодексу.

Аргументи відповідача про дійсні обставин для розірвання шлюбу, які наведені ним у письмовій заяві від 31.07.2018 та підтримані у наданих поясненнях у судовому засіданні 18.09.2018, суд оцінює критично, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. ст. 78, 79 цього Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, враховуючи положення проаналізованих норм, наведені відповідачем дані, суд прийшов переконання, що ці обставини не підтверджені доказами, у відповідності до вказаних норм, а відтак суд такі відхиляє через недоведеність.

Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування.

Щодо позовної вимоги про зміну прізвища позивача на ОСОБА_1, суд прийшов наступного.

Суд установив, що дошлюбне прізвище позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_1, яке просить присвоїти у зв'язку із розірвання шлюбу. Дана обставини підтверджена свідоцтвом про одруження.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 2 ст. 114 цього Кодексу у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Отже, оскільки на день ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу не наступив момент припинення шлюбу - день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, а відтак у такій вимозі позивачці ОСОБА_1 необхідно відмовити за передчасністю.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем білінським Н.Б. при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією від, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладений 20 вересня 2008 року та зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис за № 2741.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про присвоєння прізвища «ОСОБА_1» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання - АДРЕСА_1, РНОКППФО НОМЕР_1;

відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання - АДРЕСА_2, РНОКППФО НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2018 року.

Суддя І. П. Рудаков