Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2292/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суду Закарпатської області в складі: головуючого судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 травня 2013 року померла бабуся позивача ОСОБА_4, останнє місце проживання якої було: сел. Королево, вул. Садова, 4. За життя бабуся позивача залишила заповіт посвідчений секретарем виконкому Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області 10 квітня 2002 року за реєстровим номером 81, згідно якого все належне їй майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме за законом право, заповіла позивачу ОСОБА_5.

Позивач вказує, що після смерті бабусі вона прийняла спадщину, оскільки з моменту народження і по даний час проживає в спадковому будинку, а також у визначений законом строк одноосібно подала письмову заяву до приватного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу про прийняття спадщини за заповітом, весь час проживала разом з своєю бабусею, ОСОБА_4, до дня її смерті в сел. Королево по вул. Садова №4 Виноградівського району, здійснювала її догляд, за власні кошти неодноразово робила в спадковому будинку поточний та капітальний ремонти. В усній формі приватним нотаріусом було надано роз'яснення-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок по вул. Садова, 4 в сел. Королево Виноградівського району, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, які є втраченими. Відповідачем по справі є дочка спадкодавця та рідна мати позивача ОСОБА_2, яка до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, спадщину не прийняла. Інших спадкоємці немає. У зв'язку з цим позивач змушена звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на спадковий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не зявилася, однак подала через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у її відсутність.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17 травня 2013 року померла бабуся позивача ОСОБА_4, останнє місце проживання якої було: сел. Королево, вул. Садова, 4, Виноградівського району.

Після смерті бабусі позивача відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований в сел. Королево, вул. Садова, 4, Виноградівського району, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Виноградівською державною нотаріальною конторою 26.07.1986 року за реєстром № 1345.

Заповітом, посвідченим секретарем виконкому Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області 10 квітня 2002 року за реєстровим номером 81, бабуся позивача ОСОБА_4 все належне їй майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме за законом право, заповіла своїй онуці, позивачу по справі ОСОБА_5.

У заповіті вказано дівоче прізвище позивача «Чейпеш».

03.10.2009 року позивач уклала шлюб з громадянином ОСОБА_6 та змінила дівоче прізвище «Чейпеш» на шлюбне прізвище «Арділан».

Заповіт заповідачем не змінений і не скасований.

Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Крім позивача, спадкоємцем за законом є дочка спадкодавця та рідна мати позивача ОСОБА_2, яка до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, спадщину не прийняла та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, що ствержується письмовою заявою відповідача від 05.09.2018 року.

Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд констатує, що позивач після смерті бабусі спадщину прийняла так як на протязі встановлено законом шестимісячного строку подала до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини, а також прийняла спадщину і на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, так як на час відкриття спадщини, проживала зі спадкодавцем в спадковому житловому будинку, що стверджується відміткою в паспорті позивача від 17.08.2011 року.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Після звернення до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в усній формі приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу було надано роз'яснення-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Оригінал правовстановлюючого документа на будинок втрачено.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями зазаповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки.

Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро.

Відповідно до довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 07.07.2018 року №537 та технічного паспорту від 05.07.2018 року, житловий будинок з надвірними будівлями в сел. Королево по вул. Садова №4 будівництвом завершений та інвентаризаційна вартість станом на липень 2018 року становить - 55763 (пятдесят пять тисяч сімсот шістдесят три) грн.

Загальна корисна площа житлового будинку становить 46,6 кв.м., в тому числі житлова площа - 36,3 кв.м.

Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними будівлями в сел. Королево, вул. Садова, 4 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Виноградівського держнотконторою 26.071986 р. за реєстром №1345.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81,200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1216, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, 1274 ЦК України, Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, мешканкою сел. Королево, вул. Садова, №4, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями №4, який розташований по вул. Садова в сел. Королево, Виноградівського району, в порядку спадкування за заповітом за померлою, 17.05.2013 року, бабусею - ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне судове рішення складено 07.09.2018 року.

ГоловуючийОСОБА_7