Справа № 2-2899/11
Провадження № 6/522/726/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Шенцева О.П.

при секретарі Соболевій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву позивача ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання не перешкоджати у здійсненні права власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди та стягнення судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання не перешкоджати у здійсненні права власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди та стягнення судових витрат.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із письмовою заявою про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2-2899/11.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у здійсненні права власності на 179/5000 частин житлового будинку АДРЕСА_1, що складається зі житлової кімнати площею 7,1 кв.м., кухні площею 4,8 кв.м., коридору площею 2 кв.м., загальною площею 13,9 кв.м., шляхом знесення самовільно збудованого гаражу, металевої огорожі та приведення приміщення у попередній стан, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень, в іншій частині позову відмовлено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави державне мито у сумі 8,50 гривень..

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно п. 17.4 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановлюється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Згідно вимог п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, обов'язковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції України, які є нормами прямої дії.

При цьому, слід зазначити, що виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав стягувача, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Суд звертає увагу, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції, Саме на державу покладається обов'язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, звернення до виконання судових рішень здійснюється з урахуванням положень Закону України "Про виконавче провадження", а також інших актів законодавства. Виконавчі документи, що надсилаються судом на адресу органів державної виконавчої служби, мають відповідати вимогам, установленим ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Звернення до виконання судових рішень покладається на суд, що розглянув справу у першій інстанції.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що оскільки рішення суду від 29 листопада 2010 року до теперішнього часу не виконане, виконавчий документ було втрачено не з вини заявника, а тому заява про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред'явлення підлягає задоволенню.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України").

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви, у зв'язку з чим вона підлягає задоволенню.

Керуючись п.9, 15.3., 17.4. ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) ЦПК України (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), ст.ст. 1-11, 18, 19, 23,43, 48, 76-81, 223, 258-260, 654, 431, ч.1 ст.446 ЦПК України (в ред. від 03.10.2017р.), суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання не перешкоджати у здійсненні права власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди та стягнення судових витрат - задовольнити.

Видати ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа по справі № 2-2899/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання не перешкоджати у здійсненні права власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди та стягнення судових витрат.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя