Справа № 375/250/18 Головуючий у І інстанції Голік Н. О.
Провадження № 22-ц/780/3672/18 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 26 11.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Рокитнянського районного суду Київської області в складі судді Голік Н.О., ухвалене в смт. Рокитне 06 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2018 року позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути із ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 107006,02 грн. та судові витрати.

Заявлені вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 23 лютого 2012 року ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків, щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Однак у порушення умов договору відповідач свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 31 грудня 2017 року має заборгованість в розмірі 107006,02 грн., з яких 2904,95 грн. - заборгованість за кредитом, 93494,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5035 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 5071,72 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 06 червня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» частково задоволено, стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2904,95 грн. та судові витрати 47,83 грн.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив змінити рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 06 червня 2018 року в частині відмови у стягненні заборгованості та в цій частині ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що позивачем надано до суду розрахунок заборгованості, копію анкети-заяви від 23 лютого 2012 року, витяг з Тарифів, Умови та правила надання банківських послуг, натомість, відповідач заперечень проти позову банку не подавав, розмір обчисленої позивачем заборгованості, в тому числі відсотків, не оспорював, факт укладення договору, отримання кредитних коштів, ознайомлення з Умовами та правилами, Тарифами не заперечував, а тому рішення суду, що відповідач не був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку ґрунтується на припущеннях.

Крім того, даний договір є договором приєднання, який регулюється ст. 634 ЦК України, 23 лютого 2012 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, таким чином, відповідач приєднався до запропонованої банком пропозиції. Відповідно до даної анкети-заяви, відповідач ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, їх зміст розуміє, та їх положень зобов'язується неухильно дотримуватись. Більш того, відповідач підтвердив, що в подальшому зобов'язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті банку.

Вказував, що відсутність підпису боржника на відповідних умовах, тарифах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово і викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них, зокрема підписавши анкету-заяву. Тарифи, які діяли на момент укладення договору, викладені в Пам'ятці клієнта, яка є брошурою та видається клієнту разом із карткою.

Внесення змін до Умов та правил надання банківських послуг узгоджується із п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Умов та правил надання банківських послуг, якими передбачено, що зміни в Умови та правила надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку у випадках, не заборонених діючим законодавством України. У тих випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання вказаних каналів зв'язку. Таким чином, в будь-який час відповідач міг вільно та самостійно знайомитися з Умовами та правилами, Тарифами банку, як у відділенні банку, так і на сайті банку, саме на відповідача покладено обов'язок доведення, що вона не була ознайомлена з Умовами та правилами та Тарифами банку.

Зазначив, що суд першої інстанції взагалі не врахував висновки Верховного Суду, чим порушив формування єдиної правозастосовчої практики.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Позивачем в апеляційній скарзі заявлене клопотання про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом сторін), разом із тим, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, і позивачем в клопотанні про виклик сторін не зазначено причин необхідності їх виклику, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2904,95 грн., суд першої інстанції виходив із того, що відповідач фактично отримав кредит у зазначеній сумі, що підтверджується розрахунком позивача, який не заперечується відповідачем і не викликає сумнівів у суду в цій частині вимог. Оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом та штрафу, в іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Із такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що в матеріалах справи на а. с. 9 міститься анкета-заява ОСОБА_4 від 23 лютого 2012 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Своїм підписом в анкеті-заяви ОСОБА_4 підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку http://privatbank.com.ua. Вона зобов'язується виконати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку http://privatbank.com.ua.

В нижній частині анкети-заяви клієнту запропоновано оформити на своє ім'я: платіжна картка Кредитка «Універсальна», пенсійна картка, дебетова особиста картка, зарплатна картка, картка Gold, ощадкнижка (Депозит), ідентифікація з паспортом, з яких ОСОБА_4 не обрано нічого, але зазначено бажаний кредитний ліміт 3000 грн. за платіжною карткою Кредитка «Універсальна» у окремому полі.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує на те, що позичальник не виконує свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Судом першої інстанції встановлено, що позичальник отримав кредитні кошти і вказана обставина ніким не заперечується, а отже позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2904,95 грн. відповідно до розрахунку а. с. 8 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Разом із тим, судом першої інстанції не звернуто увагу, що наявні в матеріалах справи докази надані щодо отримання кредиту ОСОБА_4, а позовні вимоги пред'явлено і відповідачем у справі зазначено ОСОБА_5, при цьому заяви про уточнення позовних вимог і залучення належного відповідача ОСОБА_5 ПАТ КБ «ПриватБанк» під час розгляду справи не надавав.

Самостійно змінивши відповідача, вимоги до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявляв, та навіть не постановивши з цього приводу будь-якої ухвали, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства і вийшов поза межі заявлених вимог.

Виходячи із вищевикладеного, рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з'ясування обставин справи та із порушенням норм процесуального права, а тому не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи по суті позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із ОСОБА_5 на користь банку, апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази укладення даною особою договору із позивачем та отримання нею грошових коштів, які ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути із неї.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із ОСОБА_5, до якої пред'явлено позов, не знайшли свого підтвердження наявними в матеріалах справи доказами, відтак апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність позову і відмовляє в позові із цих підстав.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 06 червня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити в позові до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_____________ ______________ ______________