ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 387/894/17

провадження № 22-ц/781/1254/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів Карпенка О.Л., Суровицької Л.В.

за участю секретаря Гончар В.В.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, представники за довіреністю ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, представник за довіреністю ОСОБА_8

третя особа ОСОБА_9 сільська рада Добровеличківського району

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10 травня 2018 року у складі судді Майстера І.П. у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_9 сільська рада Добровеличківського району про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання заповіту недійсним.

Зазначали, що в установлений законом строк подали до Добровеличківської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті їх матері, ОСОБА_10, яка померла 02 жовтня 2016 року в с. Тишківка Добровеличківського району, після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме три земельні ділянки площею 4,38 га кожна, розташовані на території ОСОБА_9 сільської ради Добровеличківського району, які належали їй на підставі державних актів на право приватної власності на землю. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їм було відмовлено через наявність заповіту, посвідченого ОСОБА_9 сільською радою Добровеличківського району 09 вересня 2016 року за № 375, за умовами якого ОСОБА_11 заповіла належне їй майно, а саме: дві земельні ділянки ОСОБА_6, одну земельну ділянку ОСОБА_7.

В порушення вимог чинного законодавства із заповіту неможливо визначити коло спадкоємців за заповітом, в заповіті не зазначене місце його складення, ні в тексті заповіту, ні в посвідчувальному написі не зазначена причина посвідчення заповіту при свідках, заповіт не містить інформації щодо роз?яснення ОСОБА_10 змісту статтей 1241, 1307 ЦК України, при посвідченні заповіту не дотримано форми посвідчувального напису. Заповіт суперечить волевиявленню ОСОБА_10, оскільки остання його не підписувала, підпис виконано іншою особою.

Просили визнати недійсним заповіт ОСОБА_10, посвідчений ОСОБА_9 сільською радою Добровеличківського району 09 вересня 2016 року, стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_9 сільську раду Добровеличківського району (т.1 а.с.160).

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2017 року за клопотанням представників позивачів у справі призначено судову почеркознавчу експертизу (т.2 а.с.44,45).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_9 сільська рада Добровеличківського району про визнання заповіту недійсним відмовлено за недоведеністю та необгрунтованістю. Суд дійшов висновку, що волевиявлення заповідача ОСОБА_10 під час складання заповіту було вільним і відповідало її волі, оскільки висновком експерта та показами свідків підтверджено, що оскаржуваний заповіт підписувала саме ОСОБА_10 Передбачена законом форма заповіту дотримана, заповіт посвідчено уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

В апеляційній скарзі представники позивача ОСОБА_1 просять скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначають, що судом не встановлено всіх обставин справи та їм дана неправильна юридична оцінка. Сільською радою супровідним листом від 10 січня 2018 року долучено до матеріалів справи копію примірника заповіту, який містився безпосередньо у сільській раді, зміст якого відрізняється від змісту заповіту, який міститься у спадковій справі. Також в судовому засіданні секретарем сільської ради долучено до матеріалів справи оригінал примірника заповіту, який містився у сільській раді, зміст якого суперечить як примірнику заповіту зі спадкової справи, так і примірнику заповіту, долученого до справи супровідним листом. Покази свідків, зазначені в рішенні суду не відповідають показам наданим у судовому засіданні. Всі покази свідків судом перекручені та спотворені.

Апеляційне провадження відкрито 18 червня 2018 року (т.2 а.с.154), справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 17 липня 2018 року (т.2 а.с.172).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі та їх представник просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. Зазначають, що посилання позивачів та їх представників на недійсність заповіту є безпідставною та необґрунтованою позицією останніх, оскільки оспорюваний заповіт складено уповноваженою особою та підписано особисто заповідачем, що підтверджується матеріалами справи (т.2 а.с.166-170).

В засідання апеляційного суду адвокат ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги, а відповідач ОСОБА_7 просив відмовити в задволенні апеляційної скарги.

Інші учасники справи, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи під розписку ( т.2 а.с.179-184), не прибули, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 2 жовтня 2016 року померла ОСОБА_10 (т.1 а.с.35), після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з належної спадкодавцю земельної ділянки площею 4,38 га з кадастровим номером :02:001:0533 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії КР №045716; земельної ділянки площею 4,38 га з кадастровим номером :02:001:0534 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії КР №081575; земельної ділянки площею 4,38 га з кадастровим номером :02:001:0535 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії КР №039182 (т.1 а.с.10-12).

Позивачі є синами спадкодавця (т.1 а.с.38,66), проживають в Москві, а відповідач ОСОБА_6 є двоюрідною сестрою спадкодавця. Померла ОСОБА_10 до дня смерті проживала та її місце проживання було зареєстровано з відповідачами (т.2 а.с.84).

09 вересня 2016 року в с.Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області секретарем Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області ОСОБА_12 в присутності двох свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на дому за місцем проживання та реєстрації заповідача було посвідчено заповіт, яким ОСОБА_10 . належну їй земельну ділянку на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії КР №039182 заповіла ОСОБА_7, а належну їй земельну ділянку на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії КР №045716 та належну їй земельну ділянку на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії КР №081575 заповіла ОСОБА_6. Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 375, що підтверджується оригіналом заповіту (т.2 а.с. 49).

Як вбачається із спадкової справи № 22/2017 померлої 12 жовтня 2016 року ОСОБА_10 до Добровеличківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом у передбачений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подали позивачі, відповідачі, а також ОСОБА_5 (т.1 а.с.31,36,57,71,74).

Також спадковою справою підтверджується, що секретарем Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області ОСОБА_12 від імені ОСОБА_10 посвідчено три заповіти: перший заповіт 06 вересня 2010 року, яким вона земельні ділянки в рівних частках заповіла ОСОБА_7 та ОСОБА_6, другий заповіт в присутності свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 17 грудня 2013 року, яким вона земельні ділянки заповіла у власність ОСОБА_5, та останній заповіт 09 вересня 2016 року, який є предметом спору (т.1 а.с.79,81).

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими,службовими особами,визначеними в статтях 1251-1252 ЦК України.

Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Відповідно до ст. 1257 Цивільного кодексу України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до частин 2-4 ст. 1254 Цивільного кодексу України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що оспорюваний заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення, посвідчено уповноваженою на це рішенням виконкому №15 від 31 січня 2014 року (т.1 а.с.250) посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування секретарем Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області ОСОБА_12

Висновком судово-почеркознавчої експертизи №44 від 01 березня 2018 року встановлено, що підпис у заповіті від імені ОСОБА_10 виконано ОСОБА_10, при порівнянні підпису на заповіті зі зразками підпису встановлено їх збіг за всіма загальними та окремими ознаками (т.2 а.с.62-70).

Суд першої інстанції надавши наданим сторонами доказам оцінку за правилами ст.89 ЦПК України, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання заповіту недійсним. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Посилання представників позивача на спотворення в рішенні суду пояснень допитаних судом свідків є безпідставними та не підтверджуються протоколом судового засідання та технічним записом судового засідання.

Правильним є висновок суду, що технічні та граматичні помилки не змінюють самого змісту заповіту. Зокрема, в тексті заповіту прізвище свідка ОСОБА_13 записано чотири рази, з яких тричі ОСОБА_13, а один раз Болоніг.

За правилами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд надав належну оцінку доказам, правильно здійснив тлумачення закону з урахуванням установлених обставин справи. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, однак підстави для переоцінки доказів апеляційним судом відповідно до ст.367 ЦПК України відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В межах доводів та вимог апеляційної скарги підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішенняДобровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10 травня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 20 липня 2018 року.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: О.Л.Карпенко

ОСОБА_17