Справа № 323/2884/18
Провадження № 2-о/323/74/18
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

18.10.2018 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Сабліної А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Оріхівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України її батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року. В обґрунтування своєї заяви вказала, що мати народилася в Азербайджані, за національністю вірменка, батько народився в Грузії, за національністю вірмен, та у 1991 році переїхали в Україну та з того часу постійно проживають на її території.

Хоча фактично батьки заявниці з січня 1991 року постійно проживали в Україні, мають реєстрацію та паспорти громадян України, однак у зв'язку з відсутністю даних про їх реєстрацію в України станом на 1991 рік заявниця не має можливості отримати паспорт громадянки України, тому змушена звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання на території України її батьків станом на 24.08.1991 року.

Просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Тбілісі, Грузія та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с.Хархапут, Шаумянівського району, Азербайджан, на території України з січня 1991 року по теперішній час (в тому числі станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року).

У судовому засіданні представник заявника, ОСОБА_4, на задоволенні заяви наполягала.

Представник, заінтересованої особи Оріхівського районного сектора Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, у судовому засіданні проти задоволенні заяви не заперечувала.

Суд, заслухавши сторони по справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с.Кірово, Оріхівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17.02.1998 року, та її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с.6/

Батьки заявниці - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з січня 1991 року, проживали без реєстрації в АДРЕСА_1, що підтверджується Актом про проживання сім'ї ОСОБА_1 від 19.09.2018 року, складеним депутатом Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_6 за підписами жителів с.Таврійське ОСОБА_7 та ОСОБА_8 /а.с.26/

Батько заявниці зареєстрував місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 27.12.1993 року та залишається зареєстрованим за вказаною адресою по теперішній час. 28 квітня 1998 року останній отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданим Оріхівським РВ УМВС України в Запорізькій області.

Мати заявниці зареєструвала місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 09.10.1998 року та залишається зареєстрованою за вказаною адресою по теперішній час, що підтверджується довідкою Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області №963 від 20.09.2018 року /а.с.27/.

10 жовтня 1998 року батьки заявниці уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №12, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 10 жовтня 1998 року /а.с.8/

25 серпня 1999 року ОСОБА_5 отримала паспорт громадянина України серії НОМЕР_4, виданим Оріхівським РВ УМВС України в Запорізькій області /а.с.9/.

19 вересня 2005 року рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області шлюб між батьками заявниці було розірвано /а.с.10/.

З 2003 року ОСОБА_1 навчалася в Кіровській загальноосвітній школі 1-ІІІ ступенів в с.Кірове Оріхівського району Запорізької області. З 2009 року по 2014 рік заявниця навчалася у Гатнянській загальноосвітній школі І-1ІІ ступенів в с.Гатне, Києво-Святошинського району, Київської області. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_5 від 31 травня 2012 року та Атестатом про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_6 від 31 травня 2014 року / а.с.14-21/.

Після закінчення школи ОСОБА_1 залишилася проживати в Київській області, та за сімейними обставинами не мала змоги вчасно отримати паспорт громадянина України, що також підтверджується постановою про адміністративне правопорушення №49 від 23 листопада 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 197 КУпАП /а.с.21/.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законом України «Про громадянство України», зокрема статтею 3 визначено, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статті, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом країни «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Процедуру підтвердження факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року за відсутності відмітки про прописку у паспорті громадянина колишнього СРСР визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України».

Згідно з пунктами 7-8 цього Порядку встановлення належності до громадянства України стосується, зокрема, громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, зі змінами, суд повинен навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлені факти. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Постановою Верховного суду від 22.08.2018 року по справі №363/214/17-ц визначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Враховуючи те, що заявником до суду надано належні та допустимі докази того, що її батьки з 1991 року проживають на території України, суд вважає доведеним у судовому засідання факт проживання в Україні батьків заявника, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на території України з січня 1991 року по теперішній час (в тому числі станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року), має для заявника юридичне значення, оскільки надає можливість реалізувати своє право на отримання паспорту громадянина України.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 315, 354,355 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 до Оріхівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Тбілісі, Грузія та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с.Хархапут, Шаумянівського району, Азербайджан, на території України з січня 1991 року по теперішній час (в тому числі станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 18 жовтня 2018 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В.Фісун