Справа №203/3841/18
Провадження №4-с/0203/28/2018
УХВАЛА

20 грудня 2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу акціонерного товариства «Полтава-Банк» на бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2,

у с т а н о в и в:

29 жовтня 2018 року стягувач звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 (далі державний виконавець). Вимоги стягувача обґрунтовано тим, що у квітні 2012 року судом було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошових коштів. Згодом державним виконавцем на підставі виданого виконавчого листа було відкрите виконавче провадження. Дотепер рішення суду не виконано. У березні 2018 року стягувач звернувся до державного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження, сплативши авансовий внесок. 03.10.2018 року державним виконавцем була ухвалена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Між тим, на думку стягувача державний виконавець не вчинила усіх дій, передбачених законодавством з виконання рішення суду. Крім того, повертаючи виконавчий документ, державний виконавець не повернула стягувачу авансовий внесок. Викладені обставини стали причиною звернення стягувача до суду зі скаргою про визнання бездіяльності державного виконавця з невиконання судового рішення неправомірною, зобовязання поновити виконавче провадження (а.с.а.с. 1 5).

Державний виконавець у суді заперечувала проти задоволення скарги, надавши для огляду на підтвердження своїх доводів оригінал виконавчого провадження.

Представник стягувача, боржниця до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 05.04.2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №2-1930/11 було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтава-Банк» заборгованості за кредитним договором від 06.05.2008 року №09551 у сумі 15 033,78 грн.

21 липня 2017 року на підставі ухваленого рішення стягувачу був виданий дублікат виконавчого листа (а.с. 11).

05 березня 2018 року стягувач звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про відкриття виконавчого провадження, сплативши при цьому авансовий внесок у сумі 306,08 грн. (а.с.а.с. 11, 12).

02 квітня 2018 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження №56091264.

03 жовтня 2018 року державний виконавець ухвалила постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) (а.с. 6).

Відповідно до частини 1, пунктів 3, 13, 21 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Згідно з частиною 8 статті 48 Закону №1404-VIII виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У відповідності з частиною 1 статті 53 Закону №1404-VIII виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобовязані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Саме приведеними вище нормами обґрунтував подану скаргу стягувач, зазначивши, що державний виконавець проігнорувала ці норми та не вжила достатніх заходів з належного виконання судового рішення.

Між тим, аналіз наданих суду матеріалів виконавчого провадження №56091264 свідчить про безпідставність доводів скарги.

Так, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що після відкриття виконавчого провадження державний виконавець шість разів зверталася до Державної фіскальної служби України (її органів) із запитами про номери рахунків боржниці у банківських установах, сім разів до Пенсійного фонду України (його органів) із запитами про відомості щодо отримання боржницею пенсії та її розмір.

Крім того, державний виконавець двічі зверталася із запитами до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а також Державного реєстру обтяжень рухомого майна з приводу наявності у боржниці прав на нерухоме, рухоме майно.

Двічі державний виконавець зверталася із запитами до Єдиного державного реєстру МВС України з приводу інформації про наявні у власності боржниці транспортних засобів тощо.

18 квітня 2018 року державний виконавець звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із запитом про надання інформації про наявність або зміну цивільного стану за боржницею.

Того ж дня державний виконавець звернулася із запитом до КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради з приводу надання інформації про наявність будь-якого майна, зареєстрованого за боржницею.

Зазначені вище звернення будь-якого нерухомого, рухомого майна боржниці не виявили.

Крім того, державним виконавцем було ухвалено постанову від 18.04.2018 року про арешт майна боржника.

14 травня 2018 року та 03.10.2018 року державним виконавцем за результатами виходів за адресою боржниці, зазначеною у виконавчому документів, було складено акти про її відсутність у помешканні.

Крім того, державним виконавцем було встановлено, що боржниця від 27.03.2012 року зареєстрована в іншому районі міста Амур-Нижньодніпровському (вул. Онезька, 267).

З огляду на викладене суд доходить висновку, що державний виконавець вжила усіх заходів, передбачених Законом №1404-VIII, а доводи, викладені у скарзі, є безпідставними і полягають у необізнаності стягувача про зміст виконавчого провадження.

Твердження стягувача про неповернення йому авансового внеску також є безпідставним, оскільки спростовується матеріалами виконавчого провадження, згідно з якими такий внесок був повернутий стягувачу розпорядженням державного виконавця від 03.10.2018 року.

Встановлені обставини безумовно свідчать про відсутність порушень у діях державного виконавця.

Відтак, суд вважає за необхідне скаргу стягувача залишити без задоволення.

Керуючись статтями 258 260, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Скаргу акціонерного товариства «Полтава-Банк» на бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному статтею 261 ЦПК.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Повна ухвала складена 26 грудня 2018 року.

Суддя М.О. Католікян