Справа № 496/2584/16-ц
Провадження № 2/496/379/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Дранікова С.М.

при секретарі - Камочкіній А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об'єднаного садівничого кооперативу «Чайка», третя особа: ОСОБА_2, про визнання звільнення незаконним, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, про стягнення простроченої заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну відпустку, відшкодування моральної шкоди, суд,-

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2016 року, ОСОБА_1, звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що, 01 лютого 2016 року, її, було прийнято на роботу в ОСК «Чайка» інженером з охорони праці, згідно наказу 1 - к., від 30 січня 2016 року, звільнено з роботи, за п. 4 ст. 40 КЗпП України через відсутність на роботі більше 3 годин без поважної причини. В день звільнення, їй, не виплачено всіх належних сум, не видали трудової книжки і наказ про звільнення та не повідомлено, про суми, що належить до виплати.

Свій позов, ОСОБА_1, обґрунтувала тим, що відповідач, незаконно, її, звільнив, оскільки голова правління ОСОБА_2 не допускала її до роботи. Протягом тижня, вона, приходила до офісу ОСК «Чайка», де зазвичай перед початком роботи проводилась рознарядка та, в журналі виходу на роботу, робилась відмітка. Заяви, які вона подавала на ім'я голови правління, не хотіли приймати і реєструвати, а натомість їх знищували.

Представник позивача ОСОБА_3, в судовому засіданні, на задоволені позову наполягав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа - ОСОБА_2, в судове засідання, не з'явилась, хоча, неодноразово, викликалась повістками, в яких повідомлялось про час та місце розгляду справи.

04 січня 2017 року, позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог - просила, суд, визнати звільнення, за п. 4 ст. 40 КЗпП України, незаконним та скасувати наказ № 10, від 20 травня 2016 року; стягнути, з відповідача - Об'єднаного садівничого кооперативу «Чайка» заборгованість по заробітній платі, за квітень та травень 2016 року; заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 20 травня 2016 року по 11 жовтня 2016 року за 50 роб. днів - 5113 грн. 50 коп. ( середньомісячна заробітна плата 2250 грн.: 22 роб. дні - 102 грн. 27 коп. х 50 роб. днів - 5113 грн. 50 коп.); компенсацію за невикористану відпустку за 10 днів і складає 1022 грн. 70 коп. (102 грн. 27 коп. х 10 = 1022 грн. 70 коп.) відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн.; допустити негайне виконання рішення суду про стягнення, з відповідача ОСК «Чайка», - 6136 грн. 20 коп. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає що позов, ОСОБА_1, підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що, 20 травня 2016 року, згідно наказу № 10, ОСОБА_1, звільнено за прогули, за п.4 ст. 40 КЗпП України, через відсутність на роботі більше 3 - годин без поважних причин. Починаючи з 12 травня 2016 року голова правління - ОСОБА_2 не допускала, її, до роботи. Згідно довідки ОСК «Чайка», від 03. 05 2017 року, заборгованість по заробітній платі, за квітень і травень 2016 року було виплачено 03 грудня 2016 року.

Відповідачем було порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення, передбачений ст. 149 КЗпП України. В якій зазначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. У разі відмови надати пояснення, скласти відповідний акт. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розпис. Суд вважає, що відповідач не виконав, цю, норму закону. До того ж, позивач, не допустила прогулу без поважних причин.

Суд не вважає належним та допустимим доказом табель обліку робочого часу від 18 травня 2016 року, в зв'язку з тим, що зазначений табель було складено до 29 травня 2016 року, тобто на 11 днів на перед, що ставить під сумнів його достовірність. З тих самих підстав суд не приймає до уваги акт про відсутність на роботі від 20.05.2016 року, попередження від 19.05.2016 року та від 20.05.2016р., акти про відмову від підпису від 19.05.2016р., та 20.05.2016 року.

Дослідивши надані представником позивачки копії ухвал Апеляційного суду Одеської області від 07.12.2017 року та 14.12.2017 року, з аналогічних справ, щодо осіб які були вказані в Табелі, суд дійшов висновку, що факт незаконного звільнення було визнано судом апеляційної інстанції, та не оскаржувались відповідачем до Верховного Суду, а тому суд вважає, що факт незаконного звільнення позивачки ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження.

Відповідачем порушено вимоги ст. 47 КЗпП України, яка передбачає, що, в разі звільнення працівника з ініціативи власника, або уповноваженого ним органу, він зобов'язаний, у день звільнення видати, йому, копію наказу про звільнення з роботи, належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки передбаченні у с. 116 КЗпП України.

Що стосується відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн., суд, вважає, що, в цій частині, позивачу, необхідно відмовити.

У відповідності зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній, або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка, її, завдала, за наявності, її, вини.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов'язковому з'ясуванню, при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння, її, заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння, позивачеві, моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких, обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, позивач, оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, не довела, в судовому засіданні, чим підтверджується факт заподіяння, їй, моральних страждань та з чого вона виходила при оцінці заподіяної, їй, шкоди.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог, в частині стягнення моральної шкоди, необхідно відмовити, оскільки, позивачем, не доведено, що дії відповідача призвели до моральних переживань, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми тощо. Позивачем не вказано, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, не приведено будь-яких розрахунків в обґрунтування розміру моральної шкоди, не подано доказів, якими підтверджується спричинення, їй, моральної шкоди.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд, приходить до висновку, що позов, ОСОБА_1 до ОСК «Чайка», третя особа - ОСОБА_2 слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 12 - 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 47, 115, 116, 137 КЗпП, України, ст.ст. 15, 24 Закону України «Про оплату праці» суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Об'єднаного садівничого кооперативу «Чайка», третя особа: ОСОБА_2, про визнання звільнення незаконним, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, про стягнення простроченої заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну відпустку, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати звільнення ОСОБА_1 за п.4 ст. 40 КЗпП України, незаконним та скасувати наказ №10 від 20 травня 2016 року.

Стягнути з Об'єднаного садівничого кооперативу «Чайка» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 3477,27 гривень.

Стягнути з Об'єднаного садівничого кооперативу «Чайка» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпуску , за 2015/2016 р.р., за 10 дні у розмірі 1022, 27 гривень.

Стягнути з Об'єднаного садівничого кооперативу «Чайка» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 5113,50 гривень.

Стягнути з Об'єднаного садівничого кооперативу «Чайка» на користь держави державне мито у розмірі 551,20 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Драніков С.М.