УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

27 грудня 2018 року м. Мукачево Справа №303/7985/18

2-о/303/230/18

Номер рядка стат. звіту - 9

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа Мукачівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області

про встановлення факту перебування у трудових відносинах ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в порядку окремого провадження, просить суд встановити факт перебування на посаді доярки Радгосп-заводу «Лалівський» у період з 01.01.1991 року по 18.03.1992 року та з 19.03.1992 року по 29.04.1996 року в Лалівському колективному господарстві.

Встановлення вищевказаного факту обґрунтовується необхідністю нарахування правильного трудового стажу для оформлення пенсію.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд виходить з того, що згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В свою чергу, частиною другою вищевказаної статті передбачено, що судочинство здійснюється в порядку наказного, позовного та окремого провадження.

За визначенням, яке міститься в частині першій ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтереси особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорювальних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (частини третя та четверта ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України).

Головною відмінністю окремого провадження від інших процесуально правових інститутів захисту порушеного права є відсутність спору про право, адже суд лише засвідчує наявність факту, а не вирішує спірні відносини, оскільки особа, яка має будь-яке право, не може його здійснити через те, що факти, які це право підтверджують, не є очевидними і потребують перевірки та підтвердження відповідними доказами.

Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

В п.п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого справдження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Фактичний аналіз змісту заяви та доданих до неї документів, не дає суду достатніх правових підстав для висновку про безспірність обставин, які просить встановити заявник, оскільки в ній вбачається спір про право, оскільки факт наявності чи відсутності даних, які просить встановити заявник потребує судового дослідження в порядку позовного провадження, шляхом правової оцінки відповідної доказової бази.

По відношенню до цього слід зазначити, що Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, якщо документи не збереглися, підтвердження трудового стажу провадиться районними (міськими) відділами соціального захисту населення на підставі показань свідків; у інших випадках наявність певного стажу роботи визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими пов'язана необхідність встановлення цього стажу.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

Пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Таким чином, для встановлення факту на підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії у разі ліквідації (припинення) підприємства, установи та організації без визначення правонаступника законом встановлено окремий порядок, з урахуванням якого ОСОБА_1 для розгляду питання про підтвердження факту перебування в трудових відносинах до спеціально створеної пенсійним фондом комісії та за результатами прийняття цією комісією відповідного рішення не позбавлена можливості його оскаржити в Пенсійному фонді України або до суду.

Враховуючи діючий порядок, отримавши відмову органу, який призначає пенсії, в разі незгоди з його рішенням на підставі статті 105 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та частини другої статті 124 Конституції України особа має право звернутися за захистом свого права в суд, але не з заявою про встановлення факту трудових відносин, що дають право призначення пенсії на пільгових умовах, а зі скаргою на рішення органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 8 жовтня 2018 (справа №706/1637/16-ц) зазначив, що для встановлення факту на підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу у разі ліквідації підприємства встановлено окремий порядок, шляхом звернення до спеціально створеної пенсійним фондом комісії, а у разі незгоди з прийнятим нею рішенням оскаржити до Пенсійного фонду або до суду. Крім того, у постанові зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, нарахування надбавок та інших пільг).

В свою чергу, на органи судової влади покладено функції щодо здійснення правосуддя (ст. 124 Конституції України, ст.ст. 1, 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (зокрема у цивільному судочинстві, ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15 Цивільного кодексу України), а не виконання функцій, які мають здійснюватися іншими підприємствами, установами та організаціями.

І лише у випадку невизнання, порушення та оспорення прав та законних інтересів громадян, юридичних осіб та держави, ці субєкти мають право на судовий захист.

В даному ж випадку, заявником не вірно обрано процесуально правовий спосіб вирішення проблемної ситуації, повязаної з відсутністю записів у трудовій книжці. Тому лише у випадку фактичної наявності такої, та при наявності доказових матеріалів, які б підтверджували вжиття нею окремих заходів для усунення таких протиріч, настає необхідність для судового втручання.

Таким чином, у відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 186, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. У відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Мукачівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах - відмовити.

2. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость