Провадження № 2/243/2514/2018
Справа № 243/6974/18
12 вересня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Кузнецова Р.В.,
при секретареві Малиновській І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
26 липня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Словянського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на тих підставах, що відповідно до укладеного між ними договору № б/н від 09 червня 2010 року, ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 1500,00 грн. . у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті та якими передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
Щодо встановлення та змін кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3 п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, згідно із п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У разі виникнення прострочених зобовязань відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується відповідно до «Тарифів банку» на час порушення зобовязання та може змінюватись відповідно до п. 1.1.3.2.3 цих умов.
Згідно із ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк.
Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі надавши відповідачеві кредит у розмірі встановленому договором.
У порушення зазначених норм договору та закону, відповідач свої зобовязання за вказаним договором не виконав, у звязку із чим станом на 31 травня 2018 року має заборгованість у розмірі 107638,48 грн., яка складається з наступного:
- 1462,00 грн. заборгованість за кредитом;
- 5523,59 грн. заборгованість за пенею та комісією;
а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:
- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);
- 5101,83 грн. штраф (процентна складова).
Тому просив суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості за кредитом.
Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, в позовній заяві розгляд справи просив проводити у його відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки та виклики за останньою відомою адресою місця реєстрації ОСОБА_1, однак в жодне із призначених судових засідань вона не зявилась. У звязку із цим, їх виклик у судове засідання був здійснений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Втім, відповідач не зявилась у судове засідання, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів із постановленням заочного рішення.
З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання повторно не зявилася у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подала відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.
З листа АТ КБ «Приватбанк» від 07.07.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».
Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про Акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворення. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осі, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов'язаних зі зміною назви.
09 червня 2010 року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н згідно із яким відповідач отримав від позивача кредит в розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті та якими передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7).
Судом встановлено, що кредитний договір складається із підписаної відповідачем заяви, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті. Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обовязковим для виконання.
Щодо встановлення та змін кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3 п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, згідно із п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У разі виникнення прострочених зобовязань відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується відповідно до «Тарифів банку» на час порушення зобовязання та може змінюватись відповідно до п. 1.1.3.2.3 цих умов.
Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши ОСОБА_1 кредитні ресурси.
Відповідач же не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
Розмір заборгованості станом на 31 травня 2018 року за кредитом становить 1462,00 грн.
Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обовязків тягне правові наслідки, передбачені статтею 611 ЦК України, зокрема: сплати неустойки (штраф, пеня) і відшкодування збитків та моральної шкоди.
У разі виникнення прострочених зобовязань відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується відповідно до «Тарифів банку» на час порушення зобовязання та може змінюватись відповідно до п. 1.1.3.2.3 цих умов. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Розмір нарахованої банком пені складає 5523,59 грн. Розмір нарахованих позивачем штрафів становить 500,00 грн., та 5101,83 грн.
Суд визнає правильним представлений АТ КБ «ПриватБанк» розрахунок періоду і сум заборгованості, що утворилась за кредитним договором. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору.
З огляду на наведене суд доходить висновку, що ОСОБА_1 порушуються умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобовязань за договором.
В матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані того, що відповідач вживала заходи для належного виконання зобовязання по даному правочину, у звязку із чим, порушення зобовязання визнається судом таким, що сталося з її вини.
Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.
Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Відповідач у судове засідання не зявилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 належним чином не виконує зобовязання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, у звязку із чим, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитом (тіло кредиту) та відсотками за користування кредитом підлягають задоволенню.
Розвязуючи спір в частині стягнення пені та штрафів, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
За змістом ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Суд зазначає, що виходячи з аналізу норм ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», слід дійти висновку, що у випадку нарахування пені та/або штрафів у період проведення АТО, вони повинні бути скасовані.
При цьому, розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02 грудня 2015 року, лише чітко визначається коло осіб, на яких розповсюджується дія норм ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», і у сенсі ч. 2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не є початком відліку часу з якого розповсюджується заборона на нарахування пені та штрафів.
Як встановлено у судовому засіданні, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача у справі є м.Словянськ Донецької області, тобто, в населеному пункті, який віднесено згідно із розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р до населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.
З врахуванням встановлених обставин та відповідних їм норм чинного законодавства, за спірними правовідносинами встановлений мораторій на стягнення пені та штрафів, у звязку із чим, позовні вимоги в частині стягнення пені та комісії підлягають частковому задоволенню у сумі 647,61 грн. (сума комісії та пені накопичувальним підсумком згідно розрахунку станом на 05.04.2014 р.), у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів в розмірі 500,00 грн. та 5101,83 грн. слід відмовити.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із розясненнями викладеними в п. 36 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).
Позивачем при зверненні до суд із даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (а.с. 40).
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 536, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 14, 81,82, 89, 223, 259, 263 265, 273, 315, 280,281 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 12 вересня 2018 року.
Суддя Словянського
міськрайонного суду ОСОБА_2