ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-п/753/140/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Цимбал І К.

при секретарі - Леонтьєв В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3, про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості по аліментах-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з заявою, про скасування вище вказаного заочного рішення, посилаючись на те, що відповідач не з'явивсяв судове засідання з поважних причин, у зв'язку з тим, що не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, зокрема і на судове засідання в якому було ухвалено заочне рішення, оскільки не отримав судові повістки, які були направлені судом не за зареєстрованим місцем проживання останнього. Також, заявник посилається на те, що мають місце істотні обставини, які мають значення для справи, зокрема на час розгляду справи, у відповідача перебували на утриманні двоє малолітніх дітей, останній не працював, заборгованість по аліментах була порахована судом не правильно.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила задовольнити з підстав зазначених у заяві.

Позивач належним чином була повідомлена про час та місце розгляду заяви, про причини неявки суд не повідомлав, не заявила клопотання про відкладення розгляду заяви, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність представника відповідача, проти чого не заперечувала заявник.

Вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, процесуальне законодавство закріплює юридичну сукупність, за наявності всіх елементів якої заочне рішення підлягає скасуванню.

Отже, у даному випадку суд має скасувати заочне рішення, якщо відповідач не з'явився в судове засідання, в якому було ухвалено рішення і не повідомив про причини своєї неявки на нього з поважних причин та посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Правова норма щодо відзиву є неактуальною, оскільки не була передбачена чинним процесуальним законом на час розгляду справи та ухвалення рішення.

26.06.2013 Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості по аліментах.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи місце проживання відповідача визначено у позову за адресою: АДРЕСА_1, а місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2.

Перше судове засідання було призначено на 20.03.2013 рік, про час місце проведення якого відповідач був повідомлений за адресою: АДРЕСА_1, тобто за місцем проживання. Відповідач з'явився у судове засідання 20.03.2013, проте згідно журналу судового засідання, останнє було відкладено на 14.05.2013 у зв'язку з надходження заяви про уточнення позовних вимог. З цього ж журналу судового засідання вбачається, що мало місце встановлення анкетних даних відповідача і про те, що фактичне місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 було змінено, згідно журналу судового засідання, відповідач відомостей не представив.

Згідно ст. 74 ЦПК України (в редакції від 09.06.2013, яка діяла на час розгляду справи), у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Враховуючи те, що у судовому засіданні відповідач не надав суду відомостей про те, що останній змінив фактичну адресу проживання, подальші судові повістки були направлені останньому саме за адресою фактичного місця проживання, яка зазначена у позові.

14.05.2013 відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений під розписку про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим судове засідання було відкладено на 26.06.2013 про що відповідача було повідомлено за фактичною адресою проживання останнього, про зміну якої відповідач суд не повідомляв. Судова повістка про виклик відповідача до суду повернулась за закінченням терміну зберігання.

Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України (в редакції від 09.06.2013, яка діяла на час розгляду справи), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до роз'яснеь, які містяться у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у судовій справі» у мотивувальній частині кожного рішення, у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини, які згідно із Законом України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та підлягають застосуванню в даній справі.

При встановленні дотримання судом гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції про доступ до судуповинні мати місце докази поінформованості заявника про існування судового провадження, оскільки відповідно до вказаної конвенційної норми це є необхідною умовою для виконання заявником свого обов'язку ефективно використовувати свої процесуальні права, а для суду - забезпечувати рівний доступ до правосуддя всіх сторін спору. Норми ЦПК України забезпечують судовий процес, і оперативність розгляду судових справ і жодною мірою не обмежують суб'єктів щодо права на судовий захист, що є проявом принципу диспозитивності.

Обов'язок сторони належним чином використовувати свої процесуальні права, продекларований у рішенні ЄСПЛ у справі «Юніон Аліметаріа Сандерс С.А. проти Іспанії». Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7.07.1989 у справі «Юніон Аліметаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи наведене вбачається, що право відповідача на справедливий судовий розгляд, при розгляді справи про стягнення аліментів, щодо його повідомлення та обізнаності про судове провадження та судові засідання, не може вважатися таким, що було порушено. Так, відповідач особисто був присутній у судовому засіданні, про яке був повідомлений за місцем свого фактичного проживання, під час судового процесу про зміну фактичного проживання суд не повідомляв, у зв'язку з цим подальші судові повістки були належним чином рекомендованою кореспонденцією направлені за фактичним місцем проживання відповідача. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи двічі, а саме на 14.05.2013 та 26.06.2013, проте через неналежне використання своїх прав та обов'язків, які були роз'яснені останньому у судовому засіданні 20.03.2013 до суду не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим судом було прийнято законне рішення про можливість розгляду справи у відсутність відповідача та за згодою позивача ухвалено заочне рішення.

В судовому засіданні заявник зазначила про те, що відповідач у період розгляду справи, неодноразово змінював місце проживання, оскільки орендував житло, проте доказів на підтвердження цих обставин надано не було, у зв'язку з цим суд вважає такі доводи неспроможними.

Що стосується доказів про які зазначає заявник, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, то суд вважає що останні не є такими, що могли б вплинути та висновки суду, оскільки стосуються зокрема застосування норм матеріального права, яке на думку заявника застосоване судом не правильно, що в свою чергу є підставою для перегляду рішення судом вищого рівня в порядку апеляційного провадження, а не перегляду заочного судового рішення. Що стосується доказів наявності на утриманні відповідача дітей, суд вважає їх такими, що не мають вирішального значення для розгляду даної справи. Крім того, маючи можливість належним чином використати свої процесуальні права та надати такі докази, а також інші докази про які зазначає заявник, зокрема наявність боргу за комунальні послуги, тощо у судових засідання 20.03.2013 та 14.05.2013, відповідач таким право не використав, хоча права сторонам судом були роз'яснені про що зазначено вище, чим забезпечено право сторін на ефективну участь при розгляді справи.

Таким чином обставини на які посилається заявник створюють юридичну сукупність елементів, які дають підстави для скасування заочного рішення.

Крім того, заявником було подано клопотання про поновлення строку для скасування заочного рішення, оскільки останнє було направлено на адресу місця проживання відповідача та отримано дружиною останнього 03.07.2013. Разом з тим, заявник стверджує про те, що відповідач за вказаною адресою не проживав, а дружина останнього таке рішення не отримувала. Разом з тим, заявник не надала доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема як зазначено про зміну місця проживання відповідача, поважна причина не повідомлення про таку зміну суд, як під час розгляду справи так і під час ухвалення та отримання судового рішення, про те, що дружина відповідача не отримувала за вказаною адресою судового рішення, зокрема докази з поштового відділення про те, що підпис про отримання судового повідомлення не належить дружині відповідача.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦПК України (в редакції від 09.06.2013), заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно ч. 4 ст. 288 ЦПК України, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Враховуючи те, що копія заочного рішення була отримана відповідачем в особі дружини останнього, що не спростовано під час розгляду даної заяви, 03.07.2018, а заява про перегляд заочного рішення подана до суду 31.07.2018, суд не знаходить підстав вважати, пропуск строку для звернення до суду з даною заявою з поважних причин, зокрема і з урахуванням тривалості такого строку, а тому заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без розгляду.

Згідно ч. ч. 7, 8 ст. 127 ЦПК У країни, про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись ч.ч. 7, 8 ст. 127 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості по аліментах залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду, шляхом подання протягом 15 днів апеляційної скарги.

Головуючий: Цимбал І.К.