Ухвала

Іменем України

27 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 334/512/15-ц

провадження № 61-48330ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання незаконним розпорядження Ленінської районної адміністрації, визнання права спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

З матеріалів касаційного провадження убачається, що у січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання незаконним розпорядження Ленінської районної адміністрації, визнання права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2018 року позов залишено без розгляду.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року та залишити в силі ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від

14 травня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції скасовуючи ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2018 року не врахував, що наявність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності не є перешкодою для залишення позову без розгляду, оскільки неявка позивача у судове засідання перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд

в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті,

відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

За змістом частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд правильно виходив з того, що у матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності, судом не встановлено неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача та не визнано його явку у судове засідання обов`язковою, а тому у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду.

Касаційна скарга не містить обгрунтованих посилань на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника із пред`явленими до неї позовними вимогами та власного тлумачення норм цивільно-процесуального законодавства.

Ураховуючи наведене постанова Запорізького апеляційного суду від

21 листопада 2018 року ухвалена з дотриманням норм процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання незаконним розпорядження Ленінської районної адміністрації, визнання права спільної сумісної власності подружжя, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик В. О. Кузнєцов А. С. Олійник