Дата документу 24.09.2018 Справа № 554/5114/18
Провадження № 2/554/2424/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Галушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (36000, м. Полтава, вул. Ранкова, буд. 30) до ОСОБА_2 ОСОБА_3 (36000, м. Полтава, вул. Ранкова, буд. 30), ОСОБА_4 (36000, м. Полтава, вул. Ранкова, буд. 30), третя особа без самостійних вимог на предмет спору Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 36) про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

04.07.2018 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, відповідно до якого прохав суд визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 30 по вулиці Ранковій у м. Полтава Захер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Лівії (НОМЕР_1, виданий Октябрським РВ м. Полтава 20.06.2006 року) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Грузія (посвідка на проживання ПЛ № 579/2008, видана УГІРФО ГУМВС України в Полтавській області 04.11.2008 року).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він є власником житлового будинку за адресою м. Полтава, вул. Ранкова, 30, який належить йому на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 212192 від 08.07.2010 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 30510026 від 05.12.2014 року. Відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_3 є його колишнім зятем, який не проживає за вказаною адресою з 2013 р., а шлюб між ОСОБА_2 та дочкою позивача було розірвано за рішенням суду від 12.08.2015 р. Разом з тим, позивачем зазначено, що у належному йому будинку з 16.01.2009 року зареєстровано відповідача ОСОБА_4, який не проживає за місцем реєстрації з квітня 2015 року. Відповідачі добровільно не проживають за місцем реєстрації понад рік, при цьому, не являються членами сімї позивача, як власника нерухомості, оплату за проживання не здійснюють, заходів по збереженню житла за собою не вживали і не вживають, заходів по вселенню у будинок не приймають. Покинувши місце своєї реєстрації відповідачі не вжили дій по зняттю з реєстрації. Позивачем зазначено, що наявна реєстрація відповідачів порушує права позивача, як власника житла, на вільне користування своєю приватною власністю та перешкоджає в оформленні субсидії на оплату комунальних послуг, вартість яких розраховується, в тому числі, і виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Оскільки позивач не підтримує будь-якого звязку із відповідачами та достеменно не знає про їх місцеперебування, а тому позбавлений можливості вирішити спір в позасудовому порядку, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_5 24.09.2018 р. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Представник третьої особи по справі Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради 16.07.2018 р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 у судове засідання повторно не зявились, будучи належним чином повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляли; відзив на позов, а також будь-які заяви чи клопотання на адресу суду від останніх не надходило.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1, 11.06.1956 року мешкає в м. Полтава, вул. Ранкова, 30 та є власником житлового будинку за вказаною адресою, який належить йому на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 212192 від 08.07.2010 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 30510026 від 05.12.2014 року, серії САК №614971 (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності наявний в матеріалах справи).

Згідно з наданою позивачем копією домової книги у житловому будинку за адресою м. Полтава, вул. Ранкова, буд. 30 зареєстровані серед інших: ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Лівії, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3 (Грузія).

Відомості про адресу зареєстрованого місця проживання відповідачів у м. Полтава, вул. Ранкова, буд. 30 також підтверджується довідками Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради від 17.07.2018 року та від 03.09.2018 р., що надані на запити суду.

Позивач вказував, що відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_3 не проживає за адресою реєстрації з 2013 року, а відповідач ОСОБА_4 з квітня 2015 року; оплату за проживання не здійснюють, ніяких заходів по збереженню житла за собою не вживали і не вживають, заходів по вселенню у будинок не приймають; добровільно покинувши місце своєї реєстрації не вжили дій по зняттю з реєстрації.

Як зазначав позивач, відповідачі не є членами його сімї відповідно до чинного законодавства. ОСОБА_2 ОСОБА_3 був зятем позивача у звязку з укладеним шлюбом між останнім та дочкою позивача - ОСОБА_6 (родинні відносини підтверджені копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 032493), який між ними було розірвано на підставі заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12.08.2015 року по справі № 554/4713/154-ц.

Судом досліджено надану позивачем копію вказаного заочного рішення суду, однак обставин, які мали б значення при вирішенні вказаної справи, даним рішенням суду не встановлено.

Також, судом досліджено ОСОБА_7 за підписами сусідів позивача, що мешкають по вул. Ранкова у м. Полтава - ОСОБА_8, ОСОБА_7,ОСОБА_9, яким підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_3 не проживає за адресою реєстрації з 2013 року, а відповідач ОСОБА_4 з квітня 2015 року.

У судовому засідання в якості свідків були допитані ОСОБА_7 та ОСОБА_9 які повідомили суду, що є сусідами позивача по вул. Ранкова у м. Полтава, бачили зятя позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 останній раз приблизно у 2013 році, з цього часу він не проживає за адресою реєстрації, а ОСОБА_4 взагалі не бачили за адресою реєстрації.

Місцем проживання, згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання особи є фіксацією фактичного місця її проживання. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З викладеного слідує, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Ураховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідачі, не є членами сімї позивача; відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає за адресою реєстрації - м. Полтава, вул. Ранкова, буд. 30 - з 2013 року, а відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, - з 2015 року, що значно перевищує річний термін, при цьому, оплату за проживання не здійснюють, ніяких заходів по збереженню житла за собою не вживали і не вживають, заходів по вселенню у будинок не приймають, а тому суд вважає, що права позивача як власника вказаного нерухомого майна є порушеними, що полягає у певних перешкодах в користуванні власністю, у звязку з чим підлягають захисту.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку судовий збір, сплачений при подачі позову, у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 29, 317, 319, 321, 391, ч. 2 ст. 405, ЦК України, ст. ст. 150, ЖК УРСР, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 2-5, 10, 76-89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (36000, м. Полтава, вул. Ранкова, буд. 30) до ОСОБА_2 ОСОБА_3 (36000, м. Полтава, вул. Ранкова, буд. 30), ОСОБА_4 (36000, м. Полтава, вул. Ранкова, буд. 30), третя особа без самостійних вимог на предмет спору Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 36) про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Лівії (НОМЕР_1, виданий Октябрським РВ м. Полтава 20.06.2006 року, РНОКПП НОМЕР_2) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 30 по вулиці Ранковій у м. Полтава, що належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Грузія (посвідка на проживання ПЛ № 579/2008, видана УГІРФО ГУМВС України в Полтавській області 04.11.2008 року, РНОКПП НОМЕР_3)таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 30 по вулиці Ранковій у м. Полтава, що належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Лівії; НОМЕР_1, виданий Октябрським РВ м. Полтава 20.06.2006 року, РНОКПП НОМЕР_2) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Грузія; посвідка на проживання ПЛ № 579/2008, видана УГІРФО ГУМВС України в Полтавській області 04.11.2008 року, РНОКПП НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії КН № 198800,; адреса зареєстрованого м/п 36000, м. Полтава, вул. Ранкова, буд. 30) судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.О. Материнко