Справа № 442/3923/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/630/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.,

секретаря: Фейір К.О.

з участю: представника ОСББ «Лідер 8» - Волощука Б.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2018 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лідер 8» до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лідер 8» заборгованість за надання житлово-комунальних послуг з утримання та експлуатації будинкових мереж у сумі 1627,28 гривень.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лідер 8» судові витрати, а саме 1478 гривень сплаченого судового збору та 3500 гривень витрат на правову допомогу.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3, подавши апеляційну скаргу. Вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що не заперечує того що не сплачувала внески на утримання будинку визначені головою ОСББ. Проте, вказує що розмір таких внесків визначався головою ОСББ одноособово, жодних загальних зборів про затвердження тарифів на утримання будинку ОСББ «Лідер-8» не проводило.

Вказує, що відповідно до ст.. 10 закону про ОСББ органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів належить затвердження порядку сплати, переліку, розміру внесків і платежів співвласників.

Також зазначає, що для того щоб вимоги про сплату підвищених внесків на утримання будинку були легітимними, голові ОСББ необхідно для початку ініціювати проведення загальних зборів для узгодження такого рішення з співвласниками будинку.

На думку скаржника, належним підтвердженням законності встановлення та підвищення тарифу утримання будинку може бути лише документ про результати проведення загальних зборів співвласників, з наявними підписами співвласників на ньому чи на окремому листі опитування, свідчитимуть про те, що рішення прийняте.

Посилається на те, що відсутність належним чином оформлених протоколів загальних зборів співвласників будинку про визначення розміру внеску на утримання будинку, свідчить про відсутність належних доказів законності, а відтак і під ставності, заявлених позивачем вимог.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири № 25-а, що знаходиться в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1, що стверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (а/с 28-30) та свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а/с 32).

Згідно витягу з протоколу №2 загальних зборів ОСББ «Лідер 8» від 01.11.2012 року затверджено тарифи на обслуговування будинку та прибудинкової території - 1-2 поверх - 1,504 грн/м2; 3-9 поверх - 2,004 грн/м2 (а/с 114), та згідно витягу з протоколу № 3/17 загальних зборів ОСББ «Лідер 8» від 27.05.2017 року затверджено тарифи на обслуговування будинку та прибудинкової території - 1-2 поверх - 2,314 грн/м2; 3-9 поверх - 2,704 грн/м2 (а/с 116).

Відповідачка не оплачує витрати на утримання будинку та прибудинкової території згідно тарифів, затверджених в договорі, а далі збільшеними згідно витягів з протоколів зборів, внаслідок чого за нею за період з грудня 2012 року по 01 жовтня 2017 року утворилась заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, (за мінусом коштів, які були стягнені Дрогобицьким ВДВС в сумі 1289,4 в розмірі 4044,63 грн.

Вказане підтверджується розрахунками заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території з грудня 2012 року по березень 2016 року включно, де заборгованість становить 3571, 92 грн., та з 01 квітня 2016 року по 01 вересня 2017 року включно, де заборгованість становить 4044,63 (а/с 99).

ОСОБА_3 було запропоновано підписати типовий договір з ОСББ «Лідер 8», де передбачено тариф за надання послуг в розмірі 90,38 коп., однак остання його не підписала (а/с 3-4).

Згідно квитанції № 65 від 31 січня 2018 року ОСОБА_3 перерахувала на рахунок ОСББ «Лідер 8» суму в розмірі 2000 грн. Саме таку суму заборгованості вважає повною, оскільки стверджує, що нарахована позивачем заборгованість є завищеною та необґрунтованою.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За змістом ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 10 цього Закону органами управління об»єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об»єднання. Вищим органом управління об»єднання є загальні збори.

Згідно абз. 4 ч.9 цієї статті до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Об»єднання у своїй діяльності керується правами, визначеними статтями 16,17 Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку» та має обов»язки, передбачені статтею 18 цього Закону.

Верховний Суд України у справі № 6-56220св10, у своєму рішенні від 07.09.2011 року та у справі №6-2951цс15, рішення від 20.04.2016 року, зазначив, що «відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати спожитих житлово-комунальних послуг».

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лідер 8» до ОСОБА_3 надає послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, а відповідач отримує ці послуги, що породжує у цих сторін відповідні права та обов'язки. В свою чергу, обов'язки сторонами повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, іншими актами цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України), а з огляду на вимоги ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги, посилання відповідача в частині невірних нарахувань суми заборгованості, оскільки вказане спростовується наданим позивачем розрахунками, з яких вбачається, що розрахунок заборгованості виконано відповідно до договору та витягів з протоколів загальних зборів ОСББ «Лідер 8»про збільшення тарифу, тобто заперечення об'єктивно не підтверджуються.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому, якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини, то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

З матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території, встановлено , що ОСОБА_3 станом на грудень 2012 року утворила заборгованість в розмірі 47, 10 грн.

Отже, порушення відповідачкою зобов'язань по сплаті житлово-комунальних послуг розпочато в грудні 2012 року. З цього моменту позивач мав право звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості, проте позов пред'явлено лише 25.05.2016, зі спливом строку позовної давності, що складає 5 місяців. А тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення боргу з грудня по квітень 2012 року.

Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи частково позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лідер 8», не врахував положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, згідно яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є ЗУ «Про судовий збір».

Сплата судового збору за подання апеляційної скарги та його розмір, згідно ЗУ «Про судовий збір» поставлена в залежність від суми сплаченого збору (або яка підлягала сплаті) за подання позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як убачається із уточнених вимог позивача (а.с.96), останній просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за надання житлово-комунальних послуг з утримання та експлуатації внутрішньо будинкових мереж на 01 жовтня 2017 року в сумі 4044,63 коп.

За подання позовної заяви та уточнення позовних вимог Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Лідер 8» було сплачено 1478 гривень.

При частковому задоволенні позову розрахунок судових витрат буде наступний: 1627,28 : 4044,63 = 0,40 х 1478 =591 гривня.

Отже, в цій частині рішення суду слід змінити, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Лідер8» 591 грн. судових витрат.

Щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Лідер 8» витрат на правову допомогу в сумі 3500 гривень то в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи наявні: платіжне доручення від 30 листопада 2016 року №84 про сплату адвокату Волощуку Б.І. 2500 гривень за надання правової допомоги та платіжне доручення від 03 квітня 2017 року про сплату адвокату Волощуку Б.І. 1000 гривень за надання правової допомоги.

Проте, в матеріалах справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Волощуком Б.І., та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ОСББ «Лідер - 8», що є підставою для відмови у задоволенні вимог позивача в цій частині.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лідер 8» 1478 гривень сплаченого судового збору та скасування рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лідер 8» та 3500 гривень витрат на правову допомогу. В решті рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2018 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст., 367, 368, 374, пп.1-3 ст.376, ст.ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2018 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лідер 8» 591 грн. судових витрат.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лідер 8» 3 500 ( три тисячі п'ятсот) гривень витрат на правову допомогу скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лідер 8» про стягнення 3 500 ( три тисячі п'ятсот) гривень витрат на правову допомогу - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08 січня 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.