Справа № 215/2417/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.,

при секретарі Малиш Н.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників процесу, у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат зі сплати комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом та просить стягнути з відповідача 5189,85 грн. на відшкодування 1/2 частки витрат зі сплати комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1, за період з 01.12.2013 р. по 09.11.2015 р.. В обґрунтування позову зазначив, що він, його колишня дружина - ОСОБА_2 та їх спільна неповнолітня дитина - ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. З часу розлучення, він особисто сплачує за комунальні послуги, а відповідач не відшкодовує йому половину витрат, з урахуванням платежів і за частку неповнолітньої дитини.

Позивач під час судового розгляду, що проводився до 15.12.2017 р. в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач у судове засідання, що відбулося до 15.12.2017 р., будучи повідомленою належним чином, не з'явилася. Надала до суду текст заперечень на позовну заяву, згідно яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи це тим, що із серпня 2007 р., вона, позивач та їх неповнолітня дитина проживали за адресою: АДРЕСА_4. У серпні 2011 р., вони всією родиною переїхали проживати до АДРЕСА_3 яка належить її батькам, а її батько - ОСОБА_4, переїхав у їх квартиру АДРЕСА_1. Між її родиною та батьком була домовленість, що в квартирах повинен був здійснюватись поточний ремонт, а комунальні послуги домовились сплачувати від свого імені за місцем реєстрації. Після розірвання шлюбу, вона з неповнолітнім сином, залишилася проживати в батьківській квартирі та сплачували від їх імені за комунальні послуги. Позивач, утворив нову сім'ю та з серпня 2013 р. мешкає за адресою: АДРЕСА_5 Після розірвання шлюбу, позивач не заперечував щодо проживання її батька у їх квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Батько продовжував від імені позивача сплачувати за комунальні послуги та крім цього витратив 2173 грн. на поточний ремонт квартири і 15000 грн. за встановлення балконного блоку. З серпня 2015 р., на адресу: АДРЕСА_1, почали надходити листи-попередження від комунальних підприємств щодо погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Після чого, між позивачем та її батьком почали виникати сварки, так як батько вимагав від позивача своєчасно та в повному обсязі сплачувати за комунальні послуги. Після смерті батька, щоб не накопичувались борги за сплату житлово-комунальних послуг, вона разом з неповнолітньою дитиною, знялися з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, та зареєструвалися за адресою: АДРЕСА_6 Вважає, що позивач не довів, що правильно застосував матеріальні норми права, зокрема ст. 360 ЦК України, а тому у неї не виникає юридичного обов'язку відшкодування половини витрат за сплачені комунальні послуги.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали позову, заперечення відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та їхній неповнолітній син - ОСОБА_3 є співвласниками по 1/3 частці кожному, квартири АДРЕСА_2, на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 03.10.2008 р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, згідно з розпорядженням за № Т 870 від 17.09.2008 р. (а.с. 9).

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов'язує.

Згідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

З наведеної норми вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов'язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов'язку, особа, яка зазнала витрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 СК України, батьки і діти, зокрема ті, які спільно проживають, можуть бути самостійними власниками майна.

Згідно до абз. 1 ч. 1 ст. 177 СК України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, як співвласник житла виконував свої зобов'язання по утриманню майна, що належить йому спільно з відповідачем та спільною неповнолітньою дитиною, а тому сума проведеної ним оплати заборгованості, що утворилася у зв'язку з не оплатою відповідачем утримання своєї частки квартири та частки спільної неповнолітньої дитини, сплата якої підтверджена наданими в матеріали справи копіями квитанцій, повинна бути стягнута з відповідача в судовому порядку, в розмірі ? частки понесених позивачем витрат.

Як вбачається з долучених позивачем до позовної заяви квитанцій по утриманням із заробітної плати , в період з 01.12.2013 р. по 09.11.2015 р., ним понесені витрати, а саме сплачено за послуги: КПТМ «Криворіжтепломережа» - 672,11 грн. (гаряча вода), - 1176,51 грн. (опалення); КП «Кривбасводоканал» - 1427,90 грн. (водопостачання), - 119,15 грн. (підведення води); ТОВ «УЮТ-2011» - 951,76 грн.; ТОВ «Екоспецтранс» - 306,37 грн.; ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», ПАТ «Криворіжгаз» - 536,05 грн., а всього 5189,85 грн. (а.с. 10-21).

Наданими позивачем квитанціями по утриманням із заробітної плати підтверджується, що в період з 01.12.2013 р. по 09.11.2015 р., із заробітної плати ОСОБА_1 утримувалась оплата за комунальні послуги.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним за подачу позову 551,21 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 11, 16, 319, 322, 360, 525, 526 ЦК України, ст. ст. 173, 177 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат зі сплати комунальних послуг - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4) на відшкодування 1/2 частки витрат зі сплати комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1, за період з 01.12.2013 р. по 09.11.2015 р. в розмірі 5189 грн. 85 коп. та 551 грн. 21 коп. судового збору, а всього 5741 грн. 06 коп..

Рішенняможе бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-и денний строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 10.09.2018 р..

Суддя: