Справа № 587/1469/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
В судове засідання представник позивача не зявився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав.
Відповідач в судове засідання не зявився, представник відповідачки в письмовій заяві проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем безпідставно в односторонньому порядку було збільшено розмір погодженої сторонами річної відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а саме з 3,0% на місяць з розрахунку 360 днів у році(36,00% на рік) до 3,6% на місяць (43,20% на рік). Відповідач не погоджувався з відповідачем щодо зміни процентної ставки, що було зроблено банком в односторонньому порядку. Розрахунок 36% річних за період з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2018 року(кількість днів-1126) на суму заборгованості 4350,98 грн. (4350,98 грн. х 36% х 1126/360=4899,20 грн.). Згідно розрахунку позивача, загальний залишок заборгованості за процентами станом на 31.03.2015 року становить 776,75 грн. Отже, загальний залишок заборгованості за процентами, які є обґрунтованими(доведеними), за період з 13 жовтня 2008 року по 30 квітня 2018 року становить: 776,75 грн.+4899,20 грн.=5675,95 грн. Вимоги про стягнення з відповідача пені та комісії, штрафу не ґрунтуються на законі та договорі, оскільки, сама анкета-заява та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» таких умов не містять, а інших угод з цього приводу між сторонами укладено не було. Крім того, відповідач заявляв про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки останній платіж, спрямований на погашення заборгованості, особисто відповідачем було здійснено 27 червня 2014 року у розмірі 600 грн. Погашення заборгованості: 28.07.2014 року - 4,24 грн., 22.08.2014 року - 5,02 грн., 01.10.2014 року - 604,21 грн., 18.12.2014 року - 3000 грн.,14.08.2015 року - 29,68 грн. - були здійснені банком самостійно шляхом списання коштів. Отже, платіж від 27 червня 2014 року свідчить про переривання перебігу позовної давності. Таким чином, перебіг позовної давності має обчислюватись з 26 липня 2014 року(щомісячний платіж до 25 числа місяця, наступного за звітним), який відповідно сплив.
Зясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності з ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання. В разі невиконання або неналежного виконання зобовязання боржником він зобовязаний відшкодувати кредитору завдані цим збитки. За кредитним договором банк або інша фінансова установа( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13 серпня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами-надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, що порушує права позивача, які підлягають судовому захисту.
Разом з тим, позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 3 статті 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).
З виписки по рахунку вбачається, що відповідач періодично вносила кошти на погашення заборгованості, останній платіж нею було здійснено 27 червня 2014 року на суму 600 гривень.( арк.с.50).
Отже, частково задовольняючи позовні вимоги, суд погоджується з позицією представника відповідача, який послався на те, що перебіг позовної давності має обчислюватись з 26 липня 2014 року(щомісячний платіж до 25 числа місяця, наступного за звітним), який відповідно сплив та просить застосувати наслідки спливу позовної давності.
Враховуючи, що останній платіж відповідач здійснив 27 червня 2014 року на суму 600 гривень, банк звернувся до суду, подавши позов 04 червня 2018 року, строк позовної давності АТ КБ «ПриватБанк» пропущено.
Отже, з ОСОБА_1 підлягає стягненню лише 4350 гривень 98 копійок заборгованості за кредитом.
На підставі ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 100 гривень 78 копійок судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 623, 549, 550, 1049,1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,
Позовні вимоги задовольнити частково.
В іншій частині відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя