Постанова

Іменем України

11 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 216/8586/15-ц

провадження № 61-22631св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Пахомова Наталія Іванівна,

третя особа - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року у складі судді Кузнецова Р. О. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ»), приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Н.І., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6, про визнання припиненим договору іпотеки та скасування обтяжень нерухомого майна.

Позов мотивовано тим, що 02 серпня 2007 року між ОСОБА_7, яка діяла від його мені та від імені його сина ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, з однієї сторони та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н. І. зареєстрований в реєстрі за № 8393.

Відповідно до умов договору ОСОБА_6 та ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_8 купила належний продавцям на праві спільної часткової власності житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Домоволодіння, що було предметом договору купівлі-продажу, належало позивачу та його сину ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Центрально-Міської райради 01 грудня 2003 року. Згідно з пунктом 3 договору купівлі-продажу, вартість житлового будинку з господарчими спорудами складала 1 754 319,50 грн, з яких суму в розмірі 1 262 500,00 грн ОСОБА_8 зобов'язалася виплатити повністю продавцям за рахунок власних коштів, або за рахунок коштів, що будуть одержані нею в кредит в банківській установі до 03 серпня 2007 року.

02 серпня 2007 року ОСОБА_8 уклала із закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» (далі - ЗАТ «ПУМБ»), правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», кредитний договір № 5419342, згідно з умовами якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 250 000,00 доларів США. Згідно з умовами пункту 1.2 вказаного кредитного договору, цільовим призначенням кредиту є придбання ОСОБА_8 домоволодіння.

На забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_8 02 серпня 2007 року уклала договір іпотеки № 5419573, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н. І., зареєстрований в реєстрі за № 8395. Згідно з умовами якого остання, не будучи власником такого майна та відповідно не маючи права розпорядження таким майном, передала в іпотеку ЗАТ «ПУМБ» вказане домоволодіння. Після укладення договору іпотеки, приватним нотаріусом 02 серпня 2007 року о 14.21 год до Державного реєстру іпотек внесено запис про обтяження спірного домоволодіння, а також до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис про заборону відчуження домоволодіння.

Отримавши кредит в банківській установі в сумі 250 000,00 доларів США, що за курсом на день укладення кредитного договору та договору купівлі-продажу становило 1 262 500,00 грн, ОСОБА_8 грошові кошти за домоволодіння власникам не передала і відповідно акт прийому-передачі грошових коштів не складався.

Посилається на те, що право власності на домоволодіння до ОСОБА_8 не перейшло і відповідно єдиними власниками його є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 які, як власники домоволодіння не є іпотекодавцями за іпотечним договором та згоди на передачу в іпотеку належного їм на праві власності нерухомого майна не надавали.

Отже, наявність обтяжень нерухомого майна іпотекою та забороною відчуження порушує законні права ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на здійснення права власності такого майна та, зокрема, права розпорядження таким майном.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2008 року розірвано договір купівлі-продажу від 02 серпня 2007 року вказаного вище домоволодіння. ЗАТ «ПУМБ» оскаржило вищевказане рішення. Рішенням апеляційного судом Дніпропетровської області від 28 січня 2009 року рішення районного суду скасовано, справу передано на новий розгляд.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла. Згідно з повідомленням Першої криворізької державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_8 була заведена спадкова справа, спадкоємці з оформленням спадщини не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, тобто спадкоємці відсутні. У зв'язку з чим, ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 09 грудня 2010 року провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 205 ЦПК України було закрито.

Вважає, що кредитний договір № 5419342, що укладений 02 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_8, припинився в порядку, передбаченому статтею 608 ЦК України, а договір іпотеки № 5419573, що укладений 02 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_8, припинився в порядку статті 17 Закону України «Про іпотеку» та пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України. Обов'язки ОСОБА_8 за договором іпотеки припинилися у зв'язку з припиненням основного зобов'язання за кредитним договором у зв'язку зі смертю боржника. Також ОСОБА_8 до дати своєї смерті так і не підтвердила право власності на майно, що є предметом договору купівлі-продажу житлового будинку з господарчими спорудами від 02 серпня 2007 року, адже вона не виконала умови цього договору, а саме: не розрахувалась у повному обсязі із продавцями за майно; не підписала та нотаріально не посвідчила акт приймання-передачі майна; не отримала ключі та технічну документацію на будинок; не зареєструвала майно в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації»; не оформила земельну ділянку.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_4 просив суд: визнати припиненим договір іпотеки від 02 серпня 2007 року № 5419573, укладений між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк») та ОСОБА_8, посвідчений 02 серпня 2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ПахомовоюН. І., зареєстрований в реєстрі за № 8395;

- скасувати обтяження нерухомого майна: домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 номер РПВН: 3688017, іпотекою, внесеного до Державного реєстру іпотек згідно з Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек за від 02 серпня 2007 року № 13754454 на підставі договору іпотеки від 02 серпня 2007 року № 5419573 (№ 8395) приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н. І.;

- скасувати рішення про заборону на нерухоме майно: домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, номер РПВН: 3688017, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна згідно з Витягом про реєстрацію у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 02 серпня 2007 року № 13753957 на підставі договору іпотеки від 02 серпня 2007 року № 5419573 (№ 8395) приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н. І.;

- зобов'язати приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомову Н. І. вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про іпотеку та записи (обтяження) про заборону відчуження нерухомого майна: домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, номер РПВН: 3688017;

- стягнути з відповідачів судові витрати у справі.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності передбачених законом підстав для припинення договору іпотеки.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року залишено без змін.

Погоджуючись з рішенням районного суду, апеляційний суд зазначив, що серед підстав для припинення договору іпотеки, передбачених статтею 17 Закону України «Про іпотеку», така підстава як відсутність спадкоємців після смерті спадкодавця, відсутня. Крім того, відповідно до положень статті 23 Закону України «Про іпотеку» іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Правовідносини , що склалися між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 та виникли із договору купівлі-продажу, не стосуються правовідносин за договором іпотеки, укладеним між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_8 та не впливають на дійсність договору іпотеки в часі.

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції та апеляційного суду не відповідають встановленим у справі обставинам, судами безпідставно не застосовано до спірних правовідносин положення статті 608 ЦК України та статті 17 Закону України «Про іпотеку».

У листопаді 2017 року ПАТ «ПУМБ» подало заперечення на касаційну скаргу, в яких посилаючись на те, що на сьогодні зобов'язання ОСОБА_8 за кредитним договором від 02 серпня 2007 року не виконані, просило у задоволені касаційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

03 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

У частині першій статті 17 Закону України «Про іпотеку» визначені підстави припинення іпотеки, а саме: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (частини перша та друга статті 23 Закону України «Про іпотеку»).

Суди встановили, що спірні правовідносини виникли із договору іпотеки від 02 серпня 2007 року № 5419573, укладеного між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_8 на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 02 серпня 2007 року № 5419342.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла.

Відповідно до листа Першої криворізької державної нотаріальної контори від 07 травня 2016 року № 1454/02-14 та інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 43786967 після смерті ОСОБА_8 було заведено спадкову справу № 42-2010. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. 19 березня 2010 року надійшла вимога до спадкового майна від ПАТ «ПУМБ».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновком якого погодився і апеляційний суд, встановивши обставини у справі та надавши належну правову оцінку доказам у справі, обґрунтовано виходив із того, що такої підстави припинення іпотеки як смерть боржника за основним зобов'язанням чи іпотекодавця законом не передбачено. Крім того, суду не надано належних та допустимих доказів (стаття 57, 60 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи) на підтвердження того, що укладений 02 серпня 2007 року між ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та ЗАТ «ПУМБ» договір іпотеки порушує права позивача, як колишнього власника будинку.

Доводи касаційної скарги, зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, виходить за межі повноважень Верховного Суду. Встановлені у справі обставини не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, тому не дають підстав для скасування оскаржуваних рішень.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В.М. Коротун

М.Є. Червинська