РІШЕННЯ

Іменем України

11.09.2018 року Франківський районний суд м.Львова у складі:головуючого

судді Гулієвої М.І.

при секретарі Жовнір Р.С.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника 3 особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу №465/5852/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав-

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 27.03.2003 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби м. Львова було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем про, що зроблено актовий запис про шлюб за № 81 від 27 березня 2003 року. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею за адресою АДРЕСА_1. Рішенням від 22.06.2004 року Франківським районним судом м. Львова шлюб між ними було розірвано. 13.04.2017 року Франківським районним судом м. Львова було прийнято рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на виїзд неповнолітніх дітей за кордон без згоди батька та надання дозволу на виготовлення проїздних документів дітям для виїзду за кордон без згоди батька, оскільки відповідач чинив перешкоди по даному питанню. Сихівською районною адміністрацією м. Львова було видано розпорядження № 90 від 20.02.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_7 має проводити зустрічі з дітьми в першу та третю суботу з 16.00 до 17.00 год., та в другу та четверту неділю з 16.00 до 17.00 год.,за адресою АДРЕСА_1 в присутності матері дітей. Однак з дня видачі розпорядження № 90 від 20.02.2017 року ОСОБА_4 жодного разу на зустріч з дітьми так і не прибув.13.06.2017 року Франківським судом м.Львова ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 2500 грн., оскільки, він не приймає участі в утриманні дітей. Відповідач жодним чином не проявляє батьківської любові та турботи, не приділяє уваги дітям, не вітає на дні народження та святкові дні, не приймає участі у вихованні та розвитку дітей. Не цікавиться їхнім життям здоров'ям, не знає, які у дітей захоплення. Всі питання, щодо виховання дітей вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходиться на повному утриманні позивачки, дочка ОСОБА_5 займається вивченням англійської та корейської мов, відвідує школу танців, дочка ОСОБА_6 займається акробатикою та англійською мовою. Позивачка несе витрати при лікуванні дітей та їхньому оздоровленні в літніх таборах.Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, свідомо нехтує даними обов'язками.

Провадження у справі відкрито відповідно до ухвали суду від 27.10.2017р.та призначено судове засідання.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позов задоволити.

Представник органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позов підтримав та просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився про дату , час та місце розгляду справи повідомлявся належним чинном шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

За таких обставин вважаю, що розгляд справи слід поводити у відсутності відповідача, відповідно до ст.223 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 - ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року та її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 - ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року та її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Діти проживають разом з мтір"ю-позивачкою у справі,що стверджено довідкою Форми № 2, виданої ЛКП «Хуторівка» №1473 від 11.05.2017 року про те,що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, співвласниками квартири є ОСОБА_1 та ОСОБА_8

Рішенням Франківського районного суду м. Львова, від 22 червня 2004 року розірвано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_4, зареєстрований 27 березня 2003 року у відділі реєстрації актів громадського стану Франківського району м. Львова, актовий запис № 81.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова, від 13 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: відділ у справах дітей Франківської районної адміністрації м.Львова, Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, про надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей за кордон без згоди батька та надання дозволу на виготовлення проїзних документів дітям для виїзду за кордон без згоди батька задоволено та надано дозвіл ОСОБА_1, без згоди батька ОСОБА_4, здійснити один короткочасний виїзд малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України з 18.07.2017р. по 10.08.2017р. включно до країн Шенгенської Угоди.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова, від 13 червня 2017 року вирішено стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2 500 грн. щомісячно починаючи з 08.02.2017 року і досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 90 від 20.02.2017 року ОСОБА_4 встановлено час зустрічей з дітьми в першу та третю суботу з 16.00 до 17.00 год., та в другу та четверту неділю з 16.00 до 17.00 год.,за адресою АДРЕСА_1 в присутності матері дітей.

Відповідно до актів від 09 квітня 2017року, 15 квітня 2017року, 23 квітня 2017року, 06 травня 2017року, 14 травня 2017 року, 20 травня 2017 року, 28 травня 2017року, 03 червня 2017, 11 червня 2017 року ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 склали акти проте, що ОСОБА_4 відповідно до розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 90 від 20.02.2017 року на зустрічі з дітьми не з'явився.

Згідно висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 16.06.17р., комісія з прав дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно дітей, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до довідки № 64 від 20.04.2017 року, виданої СЗШ № 96 МЖК-І, батько ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не приводить та не забирає дітей зі школи та не відвідує батьківські збори, вихованням та навчанням дітей не цікавиться.

Згідно, виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на обліку в Комунальній 4 міській поліклініці м. Львова з 2008 року, за останній рік закритий перелом великого пальця правої руки, струсом головного мозку, спостерігається у ортопеда-невролога. Батько дитини жодного разу поліклініку не відвідував, здоров'ям дитини не цікавиться.

Як вбачається з виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться на обліку в Комунальній 4 міській поліклініці м. Львова з 2008 року, часто хворіє ГРВІ. За час проживання батько дитини жодного разу поліклініку не відвідував, здоров'ям дитини не цікавиться.

Відповідно до листа Франківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області вих.. № 14525 від 02.07.2018 року згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконання у відділі перебуває виконавчий лист № 465/2650/17 від 16.11.2017 року ,виданий Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в сумі 8015.00 грн.. Боржником борг в сумі 8015 грн. станом на 02.07.2018 р. не сплачено.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила, що вона є хресною мамою дочки сторін ОСОБА_6, часто буває в гостях, приблизно один - два рази на тиждень, гуляють разом, батька дітей не бачила 10 років, на дні народження до дітей не приходить. Давно був випадок, коли відповідач прийшов в гості п'яний побив вітчима, тоді дітей забрала до себе. ОСОБА_4 поводився агресивно та неадекватно, говорив, що це не його діти.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила, що вона є мамою позивачки, батька дітей останній раз бачила 7 років тому. Дітям ніколи не допомагав та не допомагає та з ними не спілкується. Участі у вихованні не бере. ОСОБА_1 не перешкоджає ОСОБА_4 у вихованні дітей, хоче, щоб діти мали батька. Дітей не провідує, хоч вони його чекають.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомив, що вони дружать сім'ями, відповідача бачив два рази, останній раз 10 років тому. ОСОБА_4 не приймає участі у вихованні та забезпеченні дітей, не телефонує та не спілкується з ними, матеріально не утримує.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України - регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

В постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини.

Відповідно до положень принципу №6, принципу №7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків.

Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини

Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки, ОСОБА_4 - батько ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 дітьми не піклується, не дбає про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з ними в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батька, свідомо нехтуючого своїми обов'язками.

Керуючись ст.4,7,10,12,13,80,89,223,258,259, 263-265,268 ЦПК України ,суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити.

ОСОБА_4позбавити батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_4640 грн. сплаченого судового збору в користь ОСОБА_1.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 30днів з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі-

ОСОБА_15,прож.АДРЕСА_1,ІПН НОМЕР_1

ОСОБА_16, прож.АДРЕСА_2

З особа- орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, м.Львів,вул.Червоної калини,66.

Повний текст рішення виготовлено 13.09.2018р.

Суддя М.І.Гулієва