З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Провадження № 2/521/4203/18
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Ардаковська А.О.,
Учасники справи:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом ОСОБА_1, за яким просив визнати ОСОБА_2,_1992 року народженця, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою № 50 в будинку № 58/2 по вул. Космонавтів у місті Одесі, обґрунтовуючи свої вимоги таким.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.08.2013 року. В той же день, 16.08.2013 року право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, номер запису 2143937.
Згодом після укладення договору купівлі-продажу квартири колишня власниця квартири - ОСОБА_4 та її син ОСОБА_2 залишили місце проживання. Після залишення житлової площі, колишня власниця квартири ОСОБА_4 була знята з реєстраційного обліку, а її син ОСОБА_2С написав розписку, в якій зобов'язався знятися з реєстраційного обліку впродовж місяця, а саме до 04.10.2013 року, однак до теперішнього часу не знявся з реєстраційного обліку за останнім місцем проживання. Його місце проживання, перебування позивачу невідоме.
За спірною адресою відповідач не проживає з вересня 2013 року. Оскільки позивач сплачує всі видатки по квартирі та комунальні платежі, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача в його квартирі створює позивачу перешкоди в користуванні власністю, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився неодноразово, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за
№ 1232, ОСОБА_4 (до розірвання шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_5, продала, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_2.
Право власності на вищезазначену квартиру за ОСОБА_1 було зареєстровано, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8078964 від 16 серпня 2013 року.
На підставі довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 24 травня 2018 року № 1082, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 (основний), позивач по справі; ОСОБА_2 (син колишнього власника), відповідач по справі.
Після укладення договору купівлі-продажу квартири колишня власниця квартири - ОСОБА_4 та її син ОСОБА_2 залишили місце проживання. Після залишення житлової площі, колишня власниця квартири ОСОБА_4 була знята з реєстраційного обліку, а її син ОСОБА_2С написав розписку, в якій зобов'язався знятися з реєстраційного обліку впродовж місяця, а саме до 04.10.2013 року, однак до теперішнього часу не знявся з реєстраційного обліку за останнім місцем проживання.
Згідно акту про непроживання, складеному мешканцями сусідніх квартир ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 30.08.2018 р. вбачається, що ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі з вересня 2013 року.
Його місце проживання, перебування позивачу невідоме.
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідачів порушені права та законні інтереси позивача у справі.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов.
Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою.
Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця житлова квартира не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути визнаний особою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим, та визнати ОСОБА_2,_1992 року народженця, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою № 50 в будинку № 58/2 по вул. Космонавтів у місті Одесі
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 704,80 гривень.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 16, 29 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 280 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_3, паспортні дані відсутні, реєстр. № відсутній) таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 50 в будинку № 58/2 по вул. Космонавтів у місті Одесі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, реєстр. № НОМЕР_1) витрати по оплаті судового збору у сумі 704,80 гривень (сімсот чотири грн. 80 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду у повному обсязі складено 17 жовтня 2018 року.

СУДДЯ: Гуревський В.К.