Провадження №: 2/752/929/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

з участю секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про відібрання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4 ,2014 року народження .

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що вона з 23.09.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу з відповідачем мають двох дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З березня 2016 року, шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, діти проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , за усною домовленістю відповідач безперешкодно брав участь у вихованні дітей. Запросивши 13.12.2016 року, їх спільного сина ОСОБА_4 до себе в гості за місцем його реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 з того часу не дає можливості побачити сина та забрати до місця його фактичного проживання, категорично відмовляється надати можливість спілкуватися з дитиною, у зв`язку з чим вона зверталася з відповідною заявою в службу в справах дітей Голосіївської РДА. Крім того, дізнавшись із соціальних мереж про те, що відповідач виїхав за кордон на невідомий термін та залишив їх сина без батьківського нагляду, приїхала за адресою утримання їхнього сина - АДРЕСА_2 , двері квартири відчинила її свекруха ОСОБА_3 , а після того як малолітній ОСОБА_4 кинувся її обіймати, остання відштовхнула дитину, через що він упав та почав плакати, незважаючи на це вона закрила двері та відмовилася відчиняти їх. З цього приводу вона зверталася до Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві з заявою про незаконне утримання, позбавлення волі малолітньої дитини. Вважає, що відсутність можливості у їхньої малолітньої дитини спілкуватися з нею може негативно вплинути на фізичний та психологічний стан його здоров`я. Просила відібрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та передати їй.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали заявлені у позовній заяві вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні 05.12.2018 року відсутні, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У матеріалах справи міститься відзив представника відповідачів та доповнення до нього.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та висновок про доцільність відібрання малолітнього ОСОБА_4 , 2014 року народження у батька ОСОБА_2 .

Суд, вислухавши позивачку ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).

За даними акту складеного квартиронаймачами будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , затвердженого 25.09.2015 року начальником ЖРЕО - 401 ОСОБА_9 в квартирі

АДРЕСА_5 проживають ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з дня ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.77).

Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом, а статтею 162 цього Кодексу встановлено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Звертаючись до суду з позовом позивачка стверджувала, що 13.12.2016 року відповідач забрав малолітнього сина ОСОБА_4 для спілкування, та без її на те згоди не повернув дитину, залишив за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 посилався на те, що у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває справа про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей з тими самими учасниками, такий позов ОСОБА_2 подано, оскільки він хвилюється за старшого сина ОСОБА_5 , який проживає разом з матір`ю, котра має проблеми з вживанням алкогольних та наркотичних засобів а тому позов про відібрання дитини має бути залишеним без розгляду.

В обгрунтування позовних вимог про відібрання малолітньої дитини у батька ОСОБА_2 позивачка стверджує, що перебування сина ОСОБА_4 у батька створєю загрозу для дитини, оскільки ним переважно займається відповідачка ОСОБА_3 , яка має похилий вік, не приділяє належної уваги розвитку малолітньої дитини, крім того відсутність матері є на шкоду фізичному та психологічному стану малолітнього ОСОБА_4 .

07.09.2017 року ОСОБА_1 зверталася з заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми до служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, просила зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4 та негайно повернути дитину до місця її фактичного проживання з матір`ю за адресою - АДРЕСА_1 .

Відповідно до правил статті 19 СК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особі не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частино другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

06.07.2018 року Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією 06.07.2018 року видано розпорядження №302, ким визначено порядок зустрічей матері ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_4 на період розгляду питання визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 органами судової влади (а.с.67).

За даними висновку №П-1000901/56 від 22.06.2018 року Голосіївської районної держаної адміністрації у м. Києві зробленого за результатами психологічного обстеження дитини ОСОБА_4 , який проживає з батьком, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 останній має тривожний стан, який характеризується непосидючістю та фізичними агресивними тенденціями в бік батька (штовхав, бив, вимагав уваги та хотів піти), а тому за доцільне було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Крім того, за результатами роботи психолога з малолітнім ОСОБА_4 встановлено, що загальний емоційний стан дитини викликає занепокоєння. Через тривожність та агресивні тенденції, всебічний та повноцінний розвиток не є можливим, а тому батьку рекомендовано переглянути методи виховання та взаємодію з синою.

Як видно зі змісту висновку органу опіки і піклування Голосіївської РДА № 100-10154 від 25.06.2018 року зробленого на підставі рекомендацій Комісії з питань захисту прав дитини (протокол №9 від 20.0.62018 року )доцільно відібрати малолітнього ОСОБА_4 , 2014 року народження у батька, - ОСОБА_2 та передати його матері, - ОСОБА_1 .( а.с. 54-58).

За результатами звернення ОСОБА_1 до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві було встановлено, що мати колишнього чоловіка не дозволяє забрати трирічну дитину, зокрема інспектором Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві Наконечною 08.10.2017 року було встановлено, що ОСОБА_2 знаходиася в іншій країні. Свекруха двері не відчиняє, не надає змогу бачитися з сином. (а.с.70,76).

Судом також встановлено, що 23.07.2018 року комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичного центру для дітей Дніпровського району м.Києва» ОСОБА_4 направлено на консультацію до хірурга. Мета направлення: опік лівої долоні. (а.с. 84).

За даними консультативного висновку складеного лікарем ТОВ «Амеда Голд» медичного центру за результатами огляду 24.07.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було встановлено термічний опік лівої кисті. Зі слів батька 11.07 . дитина потягнулася за чашкою та випадково доторкнулася до керамічної електричної плити. На момент його огляду встановлено лущення шкіри IV-Vпальців лівої кисті. Встановлений діагноз: опік I-II б V,IV (середньої та долоні) лівої кисті в чт. ( а.с. 116).

Наразі, судом встановлено, що перебування малолітнього ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 разом із відповідачами негативно впливає на його психологічний та фізичний стан, батько дитини не приділяє достатньої уваги психологічному розвитку хлопчика що відповідало б його віку.

Відповідач не заперечував, що за домовленістю з позивачкою місце проживання дітей було визначено за місцем проживання матері, однак його непокоїть поведінка останньої оскільки вона має проблеми з вживанням алкогольних напоїв та наркотичних засобів, однак у порушення правил статті 81 ЦПК України належних та допустимих доказів на підтвердження своїх запереченеь суду не надав.

У той же час позивачкою надано суду довідку № 390376 видану Київською міською наркологічною клінічною лікарнею «Соціотерапія» за даними якої ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває (а.с.110).

Отже, зважаючи на те, що проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з батьком та бабусею негативно впливає на його психологічний розвиток, відповідач ОСОБА_2 не належним чином виконує свій батьківський обов"язок щодо догляду за сином, а також, приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 . змінив місце проживання малолітньої дитини без згоди матері, де дитина проживала разом із старшим братом ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

З огляду на висновки суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , понесені нею судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачами у солідарному порядку за правилами ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19,150,153,155,162 СК України, ст.ст. ст.ст. 4, 10, 12, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про відібрання малолітньої дитини задовольнити.

Відібрати малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою - АДРЕСА_2 , реєстрацій номер картки платника податків - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої за адресою - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер картки платника податків - НОМЕР_2 ) та передати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_3 ).

Рішення суду в частині відібрання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та передачу ОСОБА_1 допустити до негайного виконання.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою - АДРЕСА_2 , реєстрацій номер картки платника податків - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої за адресою - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер картки платника податків - НОМЕР_2 ,) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_3 ) понесені судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.Г. Плахотнюк