Справа № 645/43/17
Провадження № 2/645/131/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27 грудня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В ., при секретарі - Проневич Д.О., за участі позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_5, його представник ОСОБА_6 - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про вселення та усунення перешкод у проживанні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, яку в ході розгляду справи неодноразово уточнював, де просить суд, з підстав, передбачених ст.ст.64, 156 ЖК України, ст.405 ЦК України, вселити його в будинок та зобов'язати відповідачів не перешкоджати йому користуватись будинком за адресою: АДРЕСА_2

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в кінці 2004 року він познайомився з відповідачем ОСОБА_3, яка мешкала зі своєю хворою матір'ю за адресою: АДРЕСА_2 На час знайомства позивач проживав один у власній однокімнатній квартирі АДРЕСА_1. В 2005 р. відповідач ОСОБА_3 запропонувала позивачеві проживати однією сім'єю, в її будинку за адресою: АДРЕСА_2, та з того часу вони почали проживати разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та перебували у цивільному шлюбі. Спірний будинок перебував в дуже поганому технічному , потребував ремонту і позивач своїми силами відремонтував деякі неполадки. Потім ОСОБА_3, яка мала захворювання «цукровий діабет», перенесла дві операції на нозі. Позивач піклувався за нею, як з власних коштів, так і з сумісних купував необхідні ліки. Після повернення відповідача з лікарні вона наполягла на тому, щоб позивач продав належну йому квартиру АДРЕСА_1 щоб за виручені кошти відремонтувати її будинок АДРЕСА_2 зареєструвати в ньому позивача та разом проживати в будинку до самої їхньої смерті. Родичі відповідача підтвердили свої наміри доглядати за позивачем та ОСОБА_3 після того, як позивач продасть свою квартиру. 17.10.2006 р. позивач продав свою квартиру за 68200 грн., відповідач 04.12.2007 р. зареєструвала позивача в будинку АДРЕСА_2. Крім того, ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла позивачеві право на проживання в будинку. Також в ХДНК №12 була складена Довіреність на проведення позивачем ОСОБА_7 приватизації земельної ділянки на ім'я ОСОБА_3 та отриманні державного Акту на володіння землею.

Також позивач зазначає, що він разом з відповідачем ОСОБА_3 разом відвідували міські свята, друзів, до них як до подружжя завжди приходили друзі та знайомі. Позивач гарно фотографував, всі події спільного життя з відповідачем він відображав у своїх знімках, відповідач замовляла тиражі фотографій та відсилала їх спільним знайомим у інші міста.

Частину коштів від продажу квартири позивач тримав на Депозитних рахунках ці гроші вносив в спільний сімейний бюджет. Відповідач контролювала рух коштів на рахунках позивача, вимагала квитанції банків. Відповідач регулярно платила за комунальні послуги за домоволодіння АДРЕСА_2 з рахунків позивача, квитанції про сплату послуг ховала в невідомому для позивача місці. З цих рахунків позивач купував побутову техніку: холодильник, пральну машину, СВЧ-піч, сантехніку, газовий водонагрівач, комп'ютер, телевізор, мобільний телефон, електросвітильники, також за ці кошти в будинку встановили лічильники на воду та електрику, придбали коштовний будівельний електроінструмент, будівельні матеріали.

Позивач повністю був зайнятий благоустроїм усього домоволодіння, займався приватизацією земельної ділянки, та самотужки вирощував урожай в городі та в саду.

18.01.2013 р. у позивача трапився стався інсульт і він перебував у лікарні ХГКБ №7 з діагнозом «Ішемічний інсульт» в період з 18.01.2013 по 24.01.2013 р. Після виписки чого позивач ще довго відновлював свої навики та вміння, не маючи здоров'я влаштуватись на роботу, а відповідач постійно в грубій формі наказувала позивачеві влаштуватись на роботу та заробляти гроші. Пенсію, яку отримував позивач, завжди віддавав відповідачеві.

Продовж усього літа 2016 р. відповідач неодноразово викликала поліцію, коли приїжджали співробітники поліції, то вона давала не правдиві свідчення щодо позивача, демонстративно викидала речі позивача. 01.08.2016 р. позивач, повернувшись додому, виявив, що відповідач замінила всі замки, а частину речей позивача викинула з дому в пакетах. Сусідка з АДРЕСА_3 ОСОБА_8 пожаліла позивача та дозволила скласти його речі в неї в гаражі, де частина речей зберігається досі.

Позивач вказав, що на ремонт вказаного домоволодіння він витратив усі свої кошти за продаж власного житла, він не має іншого місця для проживання, основні його речі знаходяться у відповідача, яка використала його, й незаконно чинить позивачеві перешкоди у користуванні житлом за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.130, 202)

21.03.2017 р. до суду надійшли заперечення на позовну заяву від відповідача ОСОБА_3, яка вважає вимоги позивача незаконними та необґрунтованими. В обґрунтування заперечень відповідач зазначила, що 04.12.2007 року на прохання ОСОБА_1 про реєстрацію в її будинку з метою оформлення ним пенсії та отримання свідоцтва ФОП, вона надала свою згоду на його тимчасову реєстрацію, оскільки з його пояснень вона зрозуміла, що в нього немає реєстрації і це є для нього перешкодою. Взамін цього, за невеликі гроші та сплату витрат на проїзд, останній пообіцяв їй допомогти з оформленням права власності на землю та спадщини, оскільки на той час у неї були вже ампутовані пальці на нозі, що створювало для неї перешкоди, щоб самостійно зайнятися приватизацією землі та вона весь час була зайнята на роботі. Однак після отримання довіреності на його ім'я позивач не поспішав виконувати обіцянки та зніматися з реєстрації, а переїхав жити до її будинку та перевіз свій одяг. Вона обурювалася, однак ОСОБА_1 вмовив її, і вони домовились, що він буде виконувати важку роботу та виконувати її доручення, однак не буде платити за житло, оскільки його доходи не дозволяють сплачувати орендну плату, їх ледь вистачає на оплату житлово- комунальних послуг та на харчування. Таким чином, вони в усній формі домовилися, що ОСОБА_1 проживає безкоштовно, сплачує частину витрат за житлово-комунальні послуги, харчується самостійно та й дотримується встановлених правил, не приводить сторонніх осіб в її дім та на її першу вимогу залишить її будинок та зніметься з реєстрації.

Однак, через рік позивач дозволяв собі робити будь-що в її будинку, виносив речі її батька, здавав металобрухт, розпилив сейф її дядька, відніс до пункту прийому газовий котел та пічку, та отримавши таким чином гроші, дарував її речі та будівельні матеріали. Відповідач забороняла, сварилася і отримувала у відповідь, що вона його боржник і взагалі вона дурепа, у зв'язку з тим, що прописала його. Їй було не зрозуміло - звідки в нього гроші на життя та на чисельну кількість техніки для професійної зйомки, адже цією працею він стільки заробити не міг. Як стало відповідачеві відомо пізніше, зі слів ОСОБА_1, він продав свою квартири та живе за ці гроші, обіцяючи незабаром заробити та віддати їй частину грошей за комунальні послуги та щось робити в рахунок погашення свого боргу перед нею. Вважає, що за гроші від продажу квартири ОСОБА_1 харчувався з 2006 рік по 2009 рік, до моменту отримання пенсії. Розмір його пенсії складав 709 грн., а з 2013 р.- 900 грн., за яку також неможливо прожити та сплачувати комунальні послуги.

ОСОБА_3 була вимушена сплачувати житлово-комунальні послуги з водопостачання, газопостачання, за електроенергію, телефон, та очищення зливної ями двічі на рік. Жодної участі в цих витратах на оплату житлово-комунальних послуг позивач не брав. Відповідачка також самостійно робила всі необхідні ремонтні роботи в будинку та здійснювала утримання придомової території за власний кошт.

У 2013 р. в ОСОБА_1 стався гіпертонічний криз та він просив його врятувати та надати можливість долікуватися, а після цього знов обіцяв виїхати і знятися з реєстрації.

В квітні-травні 2016 року ОСОБА_1 поїхав проживати до с.Циркуни до своєї подруги дитинства ОСОБА_9 і з того часу фактично не мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

03.08.2016 р. ОСОБА_1 прийшов до відповідача та вчинив з нею сварку, після цього викликав поліцію. 04.08.2016 року після потрясіння, перенесеного 03.08.2016 року, відповідач потрапила до лікарні. ОСОБА_1 погрожував їй вбити та приводив до неї в будинок незнайомих їй людей, як жінок, так і чоловіків, без певного місця проживання. Робив фотосесії оголених жінок в її кімнаті. Відповідач стала помічати, що стали зникати гроші та її особисті речі. Тому, побоюючись за своє життя та безпеку, оскільки вона є людиною беззахисною, щоб захиститися від сварок, побиття та погроз ОСОБА_1, вона змушена була звертатися до поліції.

Крім того, в серпні 2016 року ОСОБА_1 приходив до будинку, кликав свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та в їх присутності повідомив, що він зніметься з реєстрації в її будинку.

Потім в вересні 2016 року ОСОБА_1 прийшов до неї повторно домовлятися про зняття з реєстрації. Покликав свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та в їх присутності складав список речей, які залишилися і він буде їх вивозити.

Неодноразові заяви ОСОБА_3 до Немишлянського ВП ГУНП України в Харківській області, звернення до Адміністрації Фрунзенського району ХМР не мали належного впливу на ОСОБА_1 Після її викликів поліції і написання заяв до Немишлянського ВП ГУНП України, ОСОБА_1 05.10.2016 року з'явився до неї додому о пів на п'яту ранку, почав стукати у всі вікна та досяг своєї мети перелякати її, оскільки вона проживає одна і захистити її нікому, а візит посеред ночі невідомо ким спричинив стрес та хвилювання, які їй категорично заборонені, оскільки вона хворіє на цукровий діабет, гіпертонію та захворювання нирок, який спричиняє кому.

10.12.2016 року з вини ОСОБА_1, який увірвався у двір та збив її з ніг, в неї стався напад і швидка медична допомога поставила діагноз «есенціальна гіпертонія». Наслідком цього стало лікування в лікарні та операція і тривалий курс реабілітації, який триває і тепер.

Зазначила, що ОСОБА_1 ніколи не був і не є членом її сім'ї . Спільного ведення господарства не було, оскільки в кожного були свої кошти і вони проживали як сусіди. Участі у витратах по утриманню будинку та сплаті комунальних послуг ОСОБА_1 не брав.

Окрім того, ніяких цивільно-правових угод між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, які б надавали право останньому проживати у домоволодінні ОСОБА_3, не укладалося.

На даний час ОСОБА_3 не є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, та ніяких перешкод ОСОБА_1 не чинить.

В даній ситуації право позивача на користування спірним будинком було похідним від права колишнього власника цього будинку, відповідачки ОСОБА_3, а з припиненням її права власності припинилося й право ОСОБА_1 на користування житлом, проживання в ньому. У зв'язку з чим просить суд відмовити у задоволені позовних вимог. (а.с.98-101).

20.02.2018 р. до суду надійшли заперечення відповідача ОСОБА_5, в яких останній заперечує проти позову в повному обсязі, вважає вимоги позивача незаконними та необґрунтованими. Вказує, що ОСОБА_13 втратила право володіння, користування та розпорядження майном, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2, шляхом його відчуження, на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.2016 року, яке передала у власність ОСОБА_5

ОСОБА_5 набув право безперешкодного користування та з 16.12.2016 р. є власником вищезазначеного будинку. ОСОБА_1 втратив право користування житловим приміщенням з моменту набуття ОСОБА_5 права власності на цей будинок. ОСОБА_1 ніколи не був і не є членом сім'ї власника житла ОСОБА_5 Цивільно-правові угоди між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, які б надавали право останньому проживати за адресою АДРЕСА_2, не укладалися.

Також зазначив, що виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вона вселилася, права власності на це житло, а отже припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені,

на користування житлом. В даній ситуації право позивача, ОСОБА_1, на користування будинком, було похідним від права колишнього власника цього будинку, а з припиненням його права власності, припинилося й право ОСОБА_1 на користування житлом, проживання в ньому.

Окрім цього, ОСОБА_1 змінив місце проживання в травні місяці 2016 року і вивіз свої речі (а.с.213-214).

20.02.2018 р. від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_14 до суду надійшов Відзив на уточнену позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі. Зазначив, що ОСОБА_3 не є власником житлового будинку по АДРЕСА_2. ОСОБА_1 ніколи не був і не є членом сім'ї ОСОБА_3 Спільного ведення господарства не було, оскільки в кожного з них були свої кошти і сторони проживали як сусіди. Участі у витратах по утриманню будинку та сплаті комунальні: послуг ОСОБА_1 не брав.

Позивач та представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. При цьому ОСОБА_1 пояснив, що однією сім'єю з ОСОБА_3 він жив з початку 2005 р. та до 01.08.2016 р., коли його не впустили в будинок, а частину речей викинули на двір. За півроку до цього між ними стали виникати сварки через недостатність доходів позивача. Крім того, приблизно з травня 2016 р. позивач періодично проживав на дачній ділянці ОСОБА_9 у с.Циркуни, де вирощував гарбузи, а також доглядав за її онуками, через що ОСОБА_3 ревнувала його до ОСОБА_9 та виганяла з будинку. Просив вселити його у будинок як чоловіка колишнього власника.

Крім того, представник позивача - ОСОБА_2 вважає договір купівлі-продажу , укладеному 16.12.2016 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, уявною угодою.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник - ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві (запереченнях проти позову). Крім того, представник ОСОБА_4 пояснила, що за кошти, отримані позивачем за продаж належної йому квартири, він сплатив своїй колишній дружині заборгованість по аліментам, придбав будинок у Харківській області, а також коштовне фото обладнання та побутову техніку для себе. Сімейних відносин між ними не було.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_15 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Пояснив, що ОСОБА_1 проживав у спірному будинку, але про характер його стосунків з ОСОБА_3 йому невідомо. За час проживання позивача між ними були постійні сварки та конфлікти.

Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, приходить до наступного висновку.

В судовому зсіданні встановлено, що власником домоволодіння АДРЕСА_2, є відповідач ОСОБА_16 на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.2016 р., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.95).

В спірному будинку зареєстрована та проживає відповідач ОСОБА_3, колишній власник домоволодіння.

Позивач ОСОБА_1 був зареєстрований в спірному будинку за адресою: АДРЕСА_2, з 04.12.2007 р. по 17.10.2017 р., зі згоди колишнього власника будинку, відповідача ОСОБА_3 (т.1 а.с.4, т.2 а.с. 29).

Факт проживання позивача у будинку за вказаною адресою з 04.12.2007 р. до 01.08.2016 р. відповідачами визнається та не оспорюється.

Рішення про зняття ОСОБА_1 з реєстрації за вказаною адресою було прийнято Відділом реєстрації місця проживання в Немишлянському районі м.Харковав Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради на підставі заяви нового власника житла, відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 р. (т.2 а.с.28).

Вказане рішення суб'єкта владних повноважень позивачем не оскаржене та ніким не скасоване.

Вимог щодо встановлення проживання позивача з відповідачем ОСОБА_3

однією сім'єю, визнання його членом сім'ї ОСОБА_3 - позивачем не заявлено та окремим судовим рішенням не встановлений.

Вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу , укладеному 16.12.2016 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, також не заявлено.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до вимог ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до вимог ст. 158 Житлового кодексу України, Наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Згідно ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу.

Враховуючи, що реєстрація позивача у спірному будинку, яка підтверджує його право на проживання у будинку, наразі скасована, доказів набуття позивачем статусу члена сім'ї попереднього власника будинку суду не надано, право користування спірним житловим будинку у позивача похідне від наявності згоди нового власника житла на проживання позивача, якої суду також не надано, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Пояснення свідків та інші докази, надані позивачем на підтвердження факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_3, за відсутності вказаної позовної вимоги, поданою відповідно до вимог ЦПК України, не є підставою для безмовного визнання позивача членом сім'ї ОСОБА_3, оскільки суд розглядає справу не інакше як в межах заявлених вимог (ст.13 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 133, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст.405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про вселення та усунення перешкод у проживанні - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з для отримання копії цього рішення.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчисляється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 08 січня 2019 року.

Головуючий - суддя :