Справа № 266/5643/18
Провадження№ 2/266/1133/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27 грудня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Федотової В.М.

при секретарі - Шишхановій К.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі з 27.09.2013 року був зареєстрований ОСОБА_2 З грудня 2014 року відповідач виїхав в Одеську область, його речей в квартирі не має. Позивач вважає, що її права як власника майна є порушеними з боку відповідачів та підлягають судовому захисту, оскільки впродовж певного часу вона самостійно сплачує комунальні послуги за відповідачів. Просила визнати відповідача ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та виписати ОСОБА_2 з вищевказаної квартири.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі, у разі неявки відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяву про розгляд справи за їхньої відсутності не надали та про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що позивач не заперечувала щодо заочного розгляду справи, суд, керуючись ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 згідно договору дарування квартири №ВМЕ №076286 від 29.04.2009 року. (а.с.7)

Згідно довідки 32250 від 24.09.2018 року виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.10).

Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується дослідженим судом актом ОСББ "Прибой" № 99 від 24.09.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1, проте є зареєстрованим за вищевказаною адресою. (а.с.11)

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно з положеннями ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, виходячи з аналізу змісту вказаних правових норм та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що право відповідачів, як членів сім'ї власника будинку перестало існувати, що дає підстави суду для ухвалення законного, обґрунтованого рішення та задоволення позовних вимог.

Що стосується позовної вимоги про зобов'язання зняти відповідача з реєстрації, суд вважає що вона не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду в частині задоволення вимоги визнати особу такою, що втратили право на житло, є підставою для зняти відповідача з реєстрації.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 81, 200,223, 235, 258, 259, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 319,321, 383,391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартироюАДРЕСА_1В задоволенні інших вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Приморським районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федотова В. М.