Справа № 739/1150/18
Номер провадження 2/739/422/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючої судді - Кочура О.О.,

за участі секретаря- Худорба Р.Г.,

позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням ,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_2. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку № АДРЕСА_1. У належному їй будинку зареєстрований як такий, що постійно там проживає відповідач ОСОБА_2, який є її сином. Проте відповідач ОСОБА_2 не проживає в належному їй будинку з 2000 року. Наявність реєстрації відповідача в належному їй житловому приміщенні перешкоджає їй користуватися житловим приміщенням (отримувати субсидії на оплату комунальних послуг). В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити та повідомила суду про те, що вона є власником будинку по АДРЕСА_2. В даному будинку зареєстрований, але фактично не проживає з 2000 року її син ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_2 судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву в якій зазначив, що визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши вступне слово позивачки та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачами та, відповідно, для його задоволення, у зв'язку з цим, суд враховує наступне. Відповідно до копії свідоцтва про право власності №88 від 22.12.1994 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_1 ( а.с.2). Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 його матір'ю є ОСОБА_1 (а.с.7). Згідно рішення Новгород-Сіверської міської ради про перейменування вулиць та провулків у АДРЕСА_2 (а.с.21). Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з 06.01.2001 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою про місце проживання особи за відомостями Відділу державної реєстрації Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області та довідкою про склад сім'ї або зареєстрованому у житловому приміщенні (будинку) осіб (а.с.4,13). Також встановлено, що з 2000 року ОСОБА_2 фактично не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актом депутата Новгород-Сіверської міської ради ОСОБА_3, складеним в присутності сусідів-свідків: ОСОБА_4 проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_5, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.5). Стаття 405 ЦК України визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації понад сімнадцять років, тобто з 2000 року по теперішній час, домовленості про інше між сторонами не досягнуто, тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 втратив право на користування житлом позивачки. Крім того, стаття 316 ЦК України визначає право власності як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини. Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням і задовольняє позов повністю. Відтак, встановлені підстави для задоволення позову.

Керуючись статтями 206, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 316, 391, 405 Цивільного кодексу України, суд,- ВИРІШИВ: Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житлом в житловому будинку АДРЕСА_2 Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Дата складення повного судового рішення 14.12.2018 року.

Суддя: О.О.Кочура