Справа № 311/2517/18
Провадження № 2/311/1002/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
17 жовтня 2018 року м. Василівка
Василівський районний суд Запорізької області у складі:
Головуючого судді: Сидоренко Ю.В.,
при секретарі: Осінцевій Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Василівської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В С Т А Н О В И В :
23.07.2018 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Василівської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що вона володіє на праві приватної власності квартирою № 28 в будинку № 6, що знаходиться на м-ні 40 років Перемоги в м.Василівка Запорізької області. У вказаній квартирі разом з нею зареєстрований її син - ОСОБА_2. За даними актів від 27.10.2016 року та 13.06.2018 року відповідач ОСОБА_2 у вказаній квартирі не проживає з 2014 року. В травні 2014 року відповідач зібрав своє майно і остаточно переїхав на постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 пров.Урожайний (раніше пров.Колгоспний) буд.14. Спільне господарство із нею відповідач ОСОБА_2 не веде, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних платежів не приймає. Однак, на сьогоднішній день відповідач не бажає прибути та знятися з реєстрації за вищевказаною адресою у добровільному порядку, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування квартирою № 28 в будинку № 6, що знаходиться на мікрорайоні вул.40 років Перемоги у місті Василівка Запорізької області; зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; судові витрати покласти на відповідача. .
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 06.08.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження, з викликом сторін (а.с.17).
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте суду надано письмову заяву, в якій позивачка просить розглянути справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на задоволенні позову за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с.25,39).
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими конвертами, які повернулися на адресу суду «За закінченням терміну зберігання» та «інші причини, що не дали змогу виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с.22,30,35,38), а також судовими повістками з розписками, які направлялися для вручення відповідачу через органи місцевого самоврядування (а.с.28-29,33-34), також належне сповіщення відповідача здійснено судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача до суду, відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України. Проте, будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відгуку та заперечень на позов суду не представлено. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів.
Представник третьої особи: Василівської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте суду надано заяву з проханням розглядати справу за відсутності уповноваженого представника третьої особи, рішення просять ухвалити відповідно до норм діючого чинного законодавства України, заперечень на позов не надано, самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено (а.с.21).
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; , учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, позивачка по справі, є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 21.11.2001 року на Запорізькій Товарній біржі «Торг-Інвест», який визнано дійсним рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 30.05.2003 року, що набрало законної сили та копія якого міститься у матеріалах справи (а.с.7), що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого 15.09.2003 року Державним комунальним підприємством «Василівське районне бюро технічної інвентаризації». На підставі вищевазаного рішення Василівського місцевого суду від 30.05.2003 року за ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2, реєстраційний номер запису 26408974 в книзі 22, та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.8)
Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованим 07.11.2015 року державним реєстратором Василівського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_3, відповідно до якого ОСОБА_1 вказана як власник квартири № 28 в будинку № 6 мікрорайон 40 років Перемоги в м.Василівка Запорізької області (а.с.9-10).
Згідно довідки про склад сімї від 29.05.2018 року за вих.№ 2453, виданої Василівською міською радою Запорізької області, за адресою: м.Василівка м-н.40 років Перемоги буд.6 кв.28, зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6а).
Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Виходячи з положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов'язку доказування, обов'язок довести свої заперечення щодо наявності поважних причин відсутності на спірній житловій площі покладено на відповідача.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Стаття 47 Конституції України та ст.9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом.
Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Права власника житлового приміщення визначені в статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до приписів ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 107, 116, 156 ЖК України).
Таким чином, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, мають встановлюватися наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад встановлені строки, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.
Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.
Згідно розяснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на невизначений строк тощо).
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 28 в будинку № 6 вул.40 років Перемоги в м.Василівка Запорізької області, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 30.05.2003 року, а саме з тих підстав, що відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі тривалий час (понад чотири роки) не проживає і по теперішній час, що вбачається з ОСОБА_4 встановлення фактичного проживання, складеного депутатом складеного депутатом Василівської міської Запорізької області ОСОБА_5, за участю сусідів: ОСОБА_4 та ОСОБА_6, та участі в утриманні даної квартири, відповідач не приймає, комунальні послуги не сплачує, та, будучи зареєстрованим у вищевказаній квартирі, яка належить позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності, але не проживаючи у вказаній квартирі, відповідач чинить позивачці, як власнику, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, крім того, позивач не може у повному обсязі реалізувати своє право на розпорядження приватною власністю, та у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає.
Крім того, доводи позивача про відсутність відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у спірній квартирі з травня 2014 року без поважних причин підтверджені належними та допустимими доказами, які містяться у справі, відповідачем під час розгляду справи не оспорені, тому існують правові підстави, передбачені ст.ст.71,107 ЖК України, ч.2 ст.405 ЦК України для задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 28 в будинку № 6 по вул.40 років Перемоги в м.Василівка Запорізької області.
На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн., оплата якого документально підтверджена квитанцією № П519/6736662/1 від 23.07.2018 року, та оригінал якого міститься в матеріалах справи (а.с.1).
Керуючись ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.317,319,386,391 Цивільного Кодексу України, ст.71,107,156,163 Житлового кодексу України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", ст.ст.9, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Василівської міської ради Запорізької області (місцезнаходження: бульв. Центральний буд.1 м.Василівка Запорізької області, код ЄДРПОУ - 24912088) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 28 в будинку № 6 по вулиці 40 років Перемоги в місті Василівка Запорізької області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_8