Провадження №2/523/4693/18
У Х В А Л А

"05" жовтня 2018 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 421350 грн. та судового збору через неналежне виконання відповідачем зобовязань по договору від 05.07.2018р..

Ухвалою судді від 05.10.2018 року відкрито провадження по справі за вказаними вимогами в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

Разом з позовною заявою позивач звернулася з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину домоволодіння за адресою: м.Одеса, вул.Жоліо-Кюрі, 46, загальною площею 297 кв.м, яка належить ОСОБА_2 на праві власності. Заява обґрунтована тими обставинами, що 05.07.2018 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на суму 15000 дол.США на строк до 31.08.2018 р., єдиними майном відповідача є вищевказане нерухоме майно, у випадку задоволення позову за рахунок цього майна можливо буде виконати майбутнє рішення суду.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.4,7 ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та доводи, якими вона мотивується, приймаючи до уваги те, що позивач не навела підстав необхідності застосування забезпечення позову та не надала доказів в підтвердження того, що особа вчиняє дії по відчуженню майна. Позивач не обгрунтувала, у чому полягає імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Крім того, позивачем не надано відомостей про вартість 1/3 частини домоволодіння, що позбавляє суд можливості визначити співмірність обраного заходу забезпечення з заявленою сумою позовних вимог.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, враховуючи вказане, та норми, які підлягають застосуванню при вирішенні питання про необхідність забезпечення позову, суд вважає заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову необґрунтованою, тому вона підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст.149-153, 260,261,353 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її складення.

Відповідно до п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси

Ухвала складена 05.10.2018р.

Суддя