Справа № 539/1813/18
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року

Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Гудкова С.В.,

з участю секретаря судового засідання Павличенко О.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника зацікавленої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, зацікавлена особа ОСОБА_6, Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, зацікавлена особа ОСОБА_6, Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивував тим, що він є власником житлового будинку розташованого по АДРЕСА_2 З 1986 року, тобто з моменту народження, в даному будинку був зареєстрований його син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_10 його син ОСОБА_6 одружився з відповідачкою ОСОБА_3. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 після укладення шлюбу ОСОБА_10.ю та ОСОБА_3 проживали в м.Києві, а потім переїхали в м.Руставі, Грузія. Під час проживання у шлюбі спільне сімейне життя у сина з невісткою не склалося, в результаті чого починаючи з травня 2017 року проживають окремо.

В результаті описаних подій, відповідач по справі ОСОБА_3 разом з дітьми виїхала на постійне місце проживання дом.АДРЕСА_3, де проживають її родичі, зокрема мати ОСОБА_7 Його син ОСОБА_6 залишився проживати у Грузії, але регулярно провідує своїх дітей, сплачує аліменти, тощо.

Малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані в його будинку по АДРЕСА_4, однак постійно проживають з матір'ю ОСОБА_3 у м.Бердянськ, та відвідують заклад дошкільної освіти № 7 "Пізнайко".

Реєстрація ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в його будинку обмежує його в праві розпорядження своєю власністю.

На підставі викладеного, позивач ОСОБА_1 прохав суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою АДРЕСА_5.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав прохав їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, прохала справу слухати у її відсутність. Згідно наданого відзиву зазначила, що вона не заперечує проти зняття дітей з реєстрації, однак вона не має гарантій, що зможе зареєструвати дітей за місцем її, та їх фактичного проживання, оскільки потрібна згода батька, який проживає в Грузії.

Зацікавлена особа ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій прохав справу слухати у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Також зазначив, що надасть необхідні документи та згоду на нову реєстрацію місця проживання малолітніх дітей відповідачці ОСОБА_3

Представник зацікавленої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради ОСОБА_2 при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власниками домоволодіння по АДРЕСА_6, що підтверджується актом, свідоцтвом про право власності та домовою книгою. (а.с.7-12).

Згідно акту вуличного комітету від 04.04.2018 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані в домоволодінні АДРЕСА_7, однак не проживають з моменту народження. (а.с.29).

Відповідно до листа Служби у справах дітей Запорізької обласної державної адміністрації від 22 травня 2018 року № 03-03/0659 під час проведення профілактичного рейду 16.05.2018 року малолітніх дітей було відвідано за місцем проживання, а саме за адресою АДРЕСА_1. Умови проживання визнано в цілому задовільними. Матір разом з дітьми винаймає одну кімнату в трикімнатній квартирі. Під час бесіди 17.05.2018 року в службі гр.ОСОБА_3 повідомила, що з жовтня 2017 року проживає з дітьми в АДРЕСА_8 та з лютого 2018 року винайняла жито. (а.с.30).

Відповідно до довідки від 27.02.2018 року Бердянського МЦЗ ОСОБА_3 перебуває на обліку як безробітна в Бердянському МЦЗ з 20 лютого 2018 року, місце проживання АДРЕСА_9.(а.с.32).

Відповідно до листа Первинної медико-санітарної допомоги КЛМЦ від 26.04.2018 року № 298 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстровані в АДРЕСА_10 знаходяться на обліку та зі скаргами не зверталися. (а.с.33).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. ( ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Суд приходить до висновку, що виходячи з того, що відповідачка ОСОБА_3 та її малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_15, з моменту реєстрації не проживали та не проживають на даний момент, вони втратили право користування вищевказаним домоволодінням, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 судові витрати взяв на себе та не просив стягувати з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 281-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП-НОМЕР_1, зареєстрованого АДРЕСА_11 до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП-НОМЕР_2, зареєстровоної АДРЕСА_12, в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, зацікавлена особа ОСОБА_6, Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого АДРЕСА_11, фактично проживаючого АДРЕСА_13 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого АДРЕСА_11, фактично проживаючого АДРЕСА_13, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_14

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Гудков С. В.