РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/6385/18

Провадження № 2/643/4044/18

03.10.2018

03 жовтня 2018 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що вироком Апеляційного суду Харківської області від 13.04.2018 ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 365 КК України до 4 років позбавлення волі, внаслідок перевищення останнім службових повноважень умисне вчинення старшим оперуповноваженим сектору кримінального розшуку Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, капітанам міліції ОСОБА_2 дій, які явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувались насильством, яке полягало в незаконному позбавленню волі, позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження. 28.05.2013 у звязку із перенесеною травмою позивач визнаний інвалідом 1-Б групи, потребує постійного стороннього догляду з терміном пересвідчення через один рік. Внаслідок злочину позивач зазнав моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, фізичному болю, хвилюванням із тривалим лікуванням, зміною способу життя тощо, яку оцінює у 5000000грн. Також позивач зазначає, що йому вчинено матеріальні збитки, оскільки проведена операція, довготривале лікування, післяопераційний період, на що знадобились медикаменти тощо, а через тяжке матеріальне становище, вимушений закладати речі до ломбарду, на період досудового та судового слідства повивачу та його родині погрожували, у звязку з чим були вимушені покидати територію України, а в подальшому продати житло, змінити місце проживання. Крім того, оскільки позивачу на території України лікарі не гарантують одужання та позитивного результату, позивач звернувся за консультацією до лікарів Німецької клініки, де вартість операції становить 42169,00 євро. Отже, позивач втратив надію на повноцінне життя, нормальні життєві звязки тощо.

Позивач в судовому засіданні повністю підтримав викладенні вище обставини і вимоги позову, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача

в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, відзиву та заперечень проти позову не надав.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 4, який був допущений до участі у вказаній цивільній справі з метою представництва інтересів держави, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника прокуратури.

Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Так, судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.06.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 2 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки із застосуванням правил ст. 76 КК України; за ч. 1 ст. 127 КК України ОСОБА_2 виправдано.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в сумі 150000грн., в іншій частині відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати на загальну суму 3200грн.

Вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківській області від 13.04.2018 вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.06.2017 у відношенні ОСОБА_2 в частині його засудження за ч. 1 ст. 365 КК України та призначене покарання скасовано та ОСОБА_2 визнано винним за ч. 2 ст. 365 КК України і призначено покарання за ч. 2 ст. 365 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки; на підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_2 спеціального звання майора міліції. Строк відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту виконання вироку. В решті вирок залишено без змін (а.с.10-26).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, із змісту вироку суду від 27.06.2017 вбачається, встановленим, зокрема те, що «…потерпілий ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження внаслідок падіння з вікна 4 поверху райвідділку…. Суд вважає, що в даному випадку в ході розгляду справи не було встановлено причинного звязку між перевищенням службових повноважень обвинуваченим ОСОБА_2 та наслідками у вигляді отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень внаслідок падіння. А тому дії обвинуваченого підлягають перекваліфікації з частини 3 на частину 1 статті 365 КК України. ……Що стосується обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 127 КК України, слід зазначити наступне. Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 127 КК України катування- це умисне заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від нього або іншої особи відомості чи визнання, або з метою покарати його чи іншу особу за дії, скоєні ним або іншою особою чи у скоєнні яких він або інша особа підозрюється, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб.

Оцінюючи в сукупності всі докази, які були надані, як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, суд вважає, що дії ОСОБА_2 відносно потерпілого ОСОБА_1 не містять складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, оскільки характер дій ОСОБА_2, а саме, тримання потерпілого в приміщенні райвідділу без належного оформлення затримання протягом 12 годин, неповідомлення родичів про затримання, є умисними діями працівника правоохоронного органу, вчиненими з перевищенням службових повноважень, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

В ході розгляду справи не було доведено факту заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій, а тому суд вважає, що відсутні докази того, що в діях ОСОБА_2 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України він підлягає виправданню.

З урахуванням того, що судом в ході розгляду справи не було встановлено причинного звязку між діями обвинуваченого та наслідками у вигляді тяжких тілесних ушкоджень отриманих внаслідок падіння з висоти, вимоги позову в частині відшкодування витрат на лікування нас уму в розмірі 2000000грн. задоволенню не підлягають.

Суд вважає, що вимоги позову потерпілого в частині відшкодування завданої моральної шкоди підлягають частиковому задоволенню…. Суд вважає, що навидь за відсутності встановленого звязку між отриманням тілесних ушкоджень потерпілим та безпосередніми діями обвинуваченого ОСОБА_2, що потягло за собою на думку суду зміну кваліфікації, від подій, які відбилися в період з 01.08.2012 по 02.08.2012, потерпілий зазнав значної моральної шкоди, протягом 12 годин він перебував в приміщенні райвідділу та щодо нього не було складено відповідні процесуальні документи, не було попереджена родину про затримання, станом на день розгляду справи перебуває в пригніченому стані, невпевнений в майбутньому, втратив довіру до правоохоронних органів, з врахуванням наведених обставин та враховуючи принцип розумності і справедливості суд вважає достатнім визначити до відшкодування моральну шкоду в розмірі 150000грн…. Оскільки в ході розгляду справи судом не встановлено причинного звязку між діями обвинуваченого та наслідками у вигляді тяжких тілесних ушкоджень завданих потерпілому, суд вважає…» цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілого, таким…»що не підлягають задоволенню.».

Відповідно до положень ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже, вищевстановлене свідчить, що не встановлено факту вчинення ОСОБА_2 дій поза межами правовідносин, які існують між органом державної влади та посадовою особою, що є обовязковим для застосування правил ст. 1174 ЦК України, а тому відсутні підстави для відшкодування шкоди за рахунок держави.

Далі, ч. 7 ст. 1176 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, який встановлюється законом.

Вказаний порядок визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачає, що встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів.

Відповідач по даній справі не завдав будь-якої шкоди позивача і не є субєктом встановлення розміру грошових доходів, втрачених позивачем внаслідок незаконних дій органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність.

Далі, у відповідності до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що з вини старшого оперуповноваженого сектору кримінального розшуку Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2, позивачу вчинено моральну шкоду, яку за вироком суду стягнуто з ОСОБА_2 в розмірі 150000грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.

Надання з боку позивача копії довідки до акту огляду медико-спеціальною експертною комісією про встановлення інвалідності від 01.06.2017, чеків на придбання ліків, виписки із історії хвороби, медичної документації, не спростовують висновків суду.

Копії договорів про надання фінансового кредиту, договору купівлі-продажу квартири, доручення, на думку суду, не повязані з предметом відшкодування.

Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позову до даного відповідача є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 76-81, 83, 137, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1174, 1176 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволені вимог позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Повний текст складений 13.10.2018

Суддя