ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/881/17
провадження № 6/753/5/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря КОСТЮЧЕНКО К.О.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у спрощеному порядку матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про зобов"язання передати майно та стягнення збитків, суд

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що Дарницьким районним судом міста Києва від 21 квітня 2008 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 зобов'язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_4 фотонабір PURUP Smage Magnum 1993 року випуску / сер. № А - 139 /, машину паперорозрізальнуWolonberg 115 1980 р. в. / серія № 3320 - 003 /, машину друкарську офсетну Heidelberg 72 1982 р. в. / серія № 552440 / та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 кошти у розмірі 3 534 465 гривень 28 травня 2008 року представником ОСОБА_4 за вказаним рішенням було отримано виконавчий лист № 2 - 2807, який в подальшому було подано до ВДВС Києво - Святошинського РУЮ у Київській області. Постановою ВДВС Києво - Святошинського РУЮ у Київській області від 05 серпня 2008 року відкрито ВП № 179 / 7 з примусового виконання виконавчого листа № 2 - 2807, після чого стягувач та боржник уклали Договір про прощення боргу від 08 серпня 2008 року, відповідно до якого сторони вирішили припинити з дня підписання Договору зобов'язання шляхом звільнення Кредитором Боржника від його обов"язків сплатити 3 534 465 гривень. На момент підписання зазначеного Договору ОСОБА_2 не було відомо про виконавче провадження № 179 / 7 й на сьогодні воно триває, здійснюються дії щодо примусового стягнення боргу, на майно накладено арешт. У зв'язку з вищезазначеним представник заявника, ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною заявою та просив визнати виконавчий лист № 2 - 2807, виданий Дарницьким районним судом міста Києва 28 травня 2008 року таким, що не підлягає виконанню.

Вказана заява з 2015 року розглядалася різними судовими інстанціями, останній раз, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 15.03. 2016 року ( т.1, а.с. 89) скасовано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22.06. 2015 року, а справу передано для продовження розгляду до того ж суду. 24.06. 2016 року протокольною ухвалою до участі у справі залучено заінтересовану особу, належного кредитора ( стягувача) ОСОБА_3 ( т.1, а.с. 107; 124-126).

В судове засідання учасники судового процесу не прибули, про слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ЦПК України суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин неявки до суду, однак зобов'язує суд оцінювати неявку до суду у кожному конкретному випадку залежно від підстав поважності наведених причин з тим, щоб забезпечити учасника процесу конституційною гарантією змагальності у процесі та доведення суду переконливості своїх доводів (п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України , відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, що розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету розгляду для заявника ( рішення у справі « Писатюк проти України » ), відповідно до вимог чинного законодавства розглянути заяву за відсутності учасників цивільного провадження за наявними доказами у справі, оскільки заявник не відмовився від заяви.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального Кодексу України , судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити ( ст. 264 Цивільного процесуального Кодексу України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Як слідує з матеріалів цивільної справи та встановлено в ході судового розгляду справи, Дарницьким районним судом міста Києва від 21 квітня 2008 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 зобов'язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_4 фотонабір PURUP Smage Magnum 1993 року випуск у/ сер.№ А-139/, машину паперорозрізальнуWolonberg 115 1980 р .в. / серія № 3320 - 003/, машину друкарську офсетну Heidelberg 72 1982 р. в. / серія № 552440 / та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 кошти у розмірі 3 534 465 гривень .

Постановою ВДВС Києво - Святошинського РУЮ у Київській обл. від 05 серпня 2008 року відкрито ВП № 179/7 з примусового виконання виконавчого листа № 2 - 2807, виданого 28 травня 2008 року Дарницьким районним судом міста Києва на виконання рішення від 21 квітня 2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 серпня 2008 року стягувач, ОСОБА_4 та боржник, ОСОБА_2 уклали Договір про прощення боргу від 08 серпня 2008 року, відповідно до якого сторони вирішили припинити з дня підписання Договору зобов'язання шляхом звільнення Кредитором Боржника від його обов'язків сплатити 3 534 465 гривень.

Як вказує ОСОБА_2 момент підписання зазначеного Договору йому не було відомо про виконавче провадження № 179 / 7 на сьогодні воно триває, здійснюються дії щодо примусового стягнення боргу, на його майно накладено арешт.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26 серпня 2009 року, яка набрала законної сили 01 вересня 2009 року у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів проведено заміну кредитора ОСОБА_4 на правонаступника - кредитора ОСОБА_3 ( а. с. 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55 ).

Таким чином при укладенні Договору про прощення боргу від 08 серпня 2008 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 порушено права нового кредитора ОСОБА_3

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "суду" (див. справа "Горнсбі проти Греції", рішення від 19 березня 1997 р., 1997-II, справа «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року(заява N 67534/01).

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В матеріалах справи відсутні докази виконання ОСОБА_2 рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2008 року, і заявником цього не спростовано.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

На підставі вищевикладеного та, керуючись ст. 432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про зобов"язання передати майно та стягнення збитків, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали невідкладно надіслати сторонам цивільного провадження рекомендованою поштою для відому.

Суддя: ЛЕОНТЮК Л.К.