14.11.2018 Справа № 363/3655/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_3, ПрАТ «Європейський страховий альянс», про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи внаслідок ДТП,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортним засобом під керуванням відповідача ОСОБА_1, його автомобілю завдано збитків, а тому відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України просить відшкодувати за рахунок ОСОБА_1 завдану майнову шкоду, а саме витрати за проведення автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження в розмірі 8 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн., судові витрати, а також відшкодувати моральну шкоду у розмірі 11 000 грн.

Позивач в суді просив позов задовольнити, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.

За клопотанням позивача судом в порядку ст. ст. 19, 276 ЦПК України справа розглядається в спрощеному позовному провадженні, як малозначна.

Відповідач в суді заперечень стосовно цього не мав, клопотань і відзивів не подавав.

Відповідач ОСОБА_1 в суді 14.11.2018 року з позовом не погодився, та одночасно повідомив, що 03.05.2016 року близько 20 год. він рухався на автомобілі марки «Форд» головною дорогою по вул. Спаській в с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області і мав перевагу в русі. В цей час, автомобіль позивача виїхав з узбіччя та розвертаючись заднім ходом створив небезпеку для руху, при цьому уникнути зіткнення не вдалося. ОСОБА_1 будь-якої своєї вини у дорожньо-транспортній пригоді не вбачав, оскільки його вина ніким в установленому законом порядку не встановлювалася. Протокол щодо нього не складався, а якби складався, то він би проти нього заперечував, наполягав би на виклику для допиту свідка ОСОБА_4, який знаходився поруч з ним в автомобілі в момент дородньо-транспортної пригоди.

Представник третьої особи ПрАТ «Європейський страховий альянс»ОСОБА_5 подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, оскільки зобов'язання виконано в повному обсязі, а саме виплачено позивачеві страхове відшкодування в розмірі 63 371 грн. 09 коп.

Третя особа ОСОБА_3,будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання 14.11.2018 року не прибув та про причини своєї неявки суд не повідомив.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у загальному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 03.05.2016 року близько 20 год. на вул. Спаській в с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок ДТП вказаним транспортним засобам спричинено механічні пошкодження.

У подальшому працівниками Вишгородського ВП ГУНП в Київській області за порушення вимог п.п. 1.5., 10.1, 10.4., 10.6. Правил дорожнього руху України складено протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також, працівниками Вишгородського ВП ГУНП в Київській області за порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 22.08.2016 року у справі № 367/4162/16-п провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу правопорушення. Дана постанова суду набрала законної сили.

29.06.2016 року постановою Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/1759/16-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу 3400 грн. Дана постанова суду набрала законної сили.

Власником пошкодженого транспортного засобу марки ОСОБА_6 д.н.з. НОМЕР_3 є позивач, що підтверджується свідоцтвом про його реєстрацію від 31.07.2013 року.

Згідно листа ПрАТ «Європейський страховий альянс» від 13.07.2017 року № 1888/13 адресованого до ОСОБА_2 сума страхового відшкодування, з урахуванням вартості транспортування автомобіля, який пошкоджено та проведення оцінки розміру збитків, складає 63 371 грн. 90 коп., яка сплачена на вказаний позивачем рахунок.

Встановлено, що 11.05.2016 року ОСОБА_2 уклав з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 договір № 11/05 про надання юридичних послуг.

Предметом вказаного договору являлось надання ОСОБА_2 на платній основі правової допомоги (юридичних послуг) у судових справах пов'язаних із захистом прав та інтересів останнього.

Відповідно до п. 4.1. вказаного договору, розмір винагороди за послуги, обумовлені в п. 1. цього договору, складали 13 000 грн. Крім того, п. 4.2. передбачено, що виконавець, тобто ОСОБА_7 підписує квитанцію до прибуткового касового ордеру, що є підтвердженням фактичної сплати винагороди по договору.

Одночасно встановлено, що згідно п. 6.1. договір набрав чинності з моменту його підписання сторонами і діяв до 31.12.2017 року.

Позивачем до матеріалів справи долучено копію договору № 11/05 від 11 травня 2016 року про надання юридичних послуг, копію акту № 1 прийняття виконаних робіт про надання юридичних послуг датованого 27.12.2016 року, а також квитанцію до прибуткового касового ордеру № 3 від 11.05.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_7 прийняв від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 13 000 грн. на підставі договору № 11/05 від 11.05.2016 року.

Витрати на правову допомогу позивач поніс в зв'язку з складанням щодо нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, а також розглядом вказаного протоколу в Ірпінському міському суді Київської області у справі № 367/4162/16-п.

Крім того, встановлено, що 23.05.2016 року ТОВ «ДЕКРА Експерт» на підставі заяви ОСОБА_2 від 06.05.2016 року проведено автотехнічне та транспортно-трасологічне дослідження щодо зіткнення автомобілів НОМЕР_4 та Форд Сієра д.н.з. НОМЕР_2 за результатами якого складено висновок № ДА/07-16.

Відповідно до ранку-фактури № 3332/ДК від 06.05.2016 року виданого ТОВ «ДЕКРА Експерт», вартість проведення транспортно-трасологічного дослідження становила 8 000 грн. Вказану суму ОСОБА_8 сплачено в повному обсязі, що підтверджується квитанцією № 0.0.547535376.2.

Вказане автотехнічне та транспортно-трасологічне дослідження проведено на замовлення позивача під час розгляду згаданої вище справи в Ірпінському міському суді Київської області.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Аналізуючи досліджені докази, суд зазначає наступне. Сам тільки факт закриття справи щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, не може свідчити про наявність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, а також заподіянні ним майнової шкоди, оскільки це суперечить конституційним принципам верховенства права і презумпції невинуватості особи.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні 03 травня 2016 року Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, у передбаченому законом порядку судом не встановлювалась. Протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не складався. Обвинувачення у вчиненні правопорушення компетентним державним органом не висувалось, останній від нього не захищався.

Суд зазначає, що до поки вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП не буде встановлена в передбаченому законом порядку, останній вважається невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, останній в Ірпінському міському суді Київської області при розгляді справи щодо ОСОБА_2 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, заслуханий не був.

За таких умов визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП із зазначених обставин при розгляді тієї справи суд не враховуватиме, оскільки це може бути передумовою порушення його права на справедливий судовий розгляд та доступ до суду, згідно вимог ст. 2 ЦПК Украни та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Що стосується висновку Вишгородського відділу поліції ГУНП в Київській області від 25 жовтня 2016 року про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП, то такий винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення не доводить та не є допустимим доказом згідно вимог ст. 78 ЦПК України.

Крім того, винесення 22 серпня 2016 року Ірпінським міським суду Київської області постанови про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, винесення 29 червня 2016 року постанови Вишгородським районним судом Київської області про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також складання Вишгородським ВП ГУНП в Київській області висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,суд не бере до уваги, оскільки, як встановлено в суді при дослідженні матеріалів справи, жоден із вказаних фактів не є підставою визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, посилання позивача про завдання йому матеріальної шкоди, внаслідок дородньо-транспортної пригоди, а саме понесення ним витрат пов'язаних з укладанням договору правової допомоги, а також витрат пов'язаних з проведенням транспортно-трасологічного дослідження суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані витрати не можливо трактувати, як такі, що пов'язані із знищенням або пошкодженням майна в розумінні вказаних вище вимог Закону.

Витрати на правову допомогу, а також витрати на проведення експертного дослідження автомобіля позивач поніс добровільно та у зв'язку з розглядом судом справи щодо нього за ст. 124 КУпАП. Тобто вказані витрати є насамперед процесуальними витратами в справі про адміністративного правопорушення щодо самого позивача.

Такі витрати не можуть вважатися збитками згідно ст. 22 УК України, які безпосередньо пов'язані із знищенням або пошкодженням речі внаслідок ДТП, а також не відносяться до витрат на відновлення пошкодженого майна.

Відтак суду не представлено належних, допустимих і достатніх доказів про те, що відповідач порушив право позивача.

Згідно вимог статей 12, 13, 76-82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування і подання належних, допустимих і достатніх доказів покладається на сторони.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов є недоведеним та необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП у встановленому законом порядку не доведена, підстав для відшкодування майнової та моральної шкоди згідно вимог ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України по справі не встановлено.

Беручи до уваги викладене, а також те, що в суді не доведено винуватості ОСОБА_1 в заподіянні шкоди майну позивача, підстав для покладання відповідальності на ОСОБА_1 по її відшкодуванню не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись статтями 259, 265, 268, 279 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1).

Відповідач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Третя особа-1: ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Третя особа-2: ПрАТ «Європейський страховий альянс» (м. Київ, вул. Ямська, 28).

Суддя