Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 371/1593/15-ц

провадження № 61-35385св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 січня 2018 року у складі судді Капшук Л. О. та постанову апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Савченка С. І., Верланова С. М., Таргоній Д. О.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 20 серпня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 уклали кредитний договір на суму 37 954 дол. США строком на сім років та сплатою 13,5 % річних.

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу права вимоги, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, укладеними ПАТ «УкрСиббанк», в тому числі з ОСОБА_4

Відповідач умови кредитного договору не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 07 серпня 2015 року становить 2 383 745,33 грн.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 22 січня 2018 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак позивач пропустив позовну давність на звернення до суду з цим позовом.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 січня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

У касаційній скарзі, поданій 27 квітня 2018 року до Верховного Суду, ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2018 року, і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними та необґрунтованими, ухваленими з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суди дійшли неправильного висновку про те, що є правові підстави для застосування позовної давності, оскільки кредитним договором чітко встановлено строк виконання зобов'язання за договором - 20 серпня 2015 року, пред'явлення вимоги не змінило умов кредитного договору. Позов подано з дотримання позовної давності.

Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Миронівського районного суду Київської області.

25 та 26 липня 2018 року до Верховного Суду надійшли відзиви ОСОБА_4 на касаційну скаргу, мотивовані тим, що ПАТ «УкрСиббанк» у березні 2010 року звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором використало своє право передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та змінило строк виконання основного зобов'язання, тому цей позов подано поза межами позовної давності.

10 липня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди встановили, що 20 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 37 954 дол. США на строк до 20 серпня 2015 року зі сплатою 13,50 % річних.

ОСОБА_4 умови укладеного кредитного договору не виконував.

25 березня 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про стягнення всієї суми заборгованості за укладеним договором кредиту в розмірі 45 251,32 дол. США.

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу права вимоги, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, укладеними ПАТ «УкрСиббанк», в тому числі з ОСОБА_4

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 квітня 2012 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу залишено без розгляду, з підстав неявки представника позивача в судові засідання.

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з цим позовом.

Представник відповідача заявив вимогу про застосування позовної давності до вимог ПАТ «Дельта Банк».

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Унаслідок порушення боржником виконання зобов'язання за кредитним договором ПАТ «УкрСиббанк» використав своє право та 25 березня 2010 року звернувся до суду з позовом до відповідача про дострокове повернення кредиту в розмірі 45 251,32 дол. США, ПАТ «Дельта Банк», набувши право вимоги за цим договором 08 грудня 2011 року, станом справи не цікавився.

У постанові ВеликоїПалати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу строку чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що пред'явивши позов про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором у 2010 році, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту.

Неправильне застосування судами попередніх інстанцій позовної давності до вимог про стягнення процентів за кредитним договором після зміни строку дії договору не призвело до ухвалення незаконних рішень.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини тапереоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат