Номер провадження: 22-ц/785/533/18
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 року м. Одеса

Справа № 520/13467/15-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

- відповідачі - 1) ОСОБА_4, 2) ОСОБА_5, 3) ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,за апеляційною скаргою ОСОБА_6на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Бескровного Я.В. 15 серпня 2017 року,

встановив:

У вересні 2015 р. публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 270MT від 23.06.2008 р. у розмірі - 6 700,51 доларів США, що за курсом 21,52 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.06.2015 р. складає - 144 194,98 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що між ним та ОСОБА_4 28.05.2008 р. укладено кредитний договір 270MT, за умовами якого Банк надав кредит у розмірі - 20 000,00 доларів США на термін до - 20.05.2009 р.. ОСОБА_4 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_4 свої зобов'язання не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором 270MT між Банком та ОСОБА_5 28.05.2008 р. укладено договір поруки №270MT. Крім того, 28.05.2008 р. між Банком та ОСОБА_6 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором 270MT ОСОБА_4 було укладено договір поруки 270MT/1.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 24.06.2015 р. виникла заборгованість у загальному розмірі - 30 852,73 доларів США, яка складається з: - заборгованість за кредитом - 7 586,15 доларів США; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 10634,01 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 12632,57 доларів США.

Від вказаної суми боргу необхідно відрахувати заборгованість у розмірі - 24 152,22 доларів США, яка була стягнута рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2012 р.. Отже, заборгованість становить - 6 700,51 доларів США (а. с. 2 - 3 зворотна сторона)

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2016 р. вищезазначений позов Банку задоволено (а. с. 74 - 75).

Стягнутосолідарноз ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 270MT від 23.06.2008 р. у розмірі - 6 700,51 доларів США, що за курсом 21,52 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.06.2015 р. складає - 144 194,98 грн..

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.08.2016 р. (а. с. 123 - 123 зворотна сторона), задоволено заяву ОСОБА_6 від 21.07.2016 р. (а. с. 96 - 98) про перегляд заочного рішення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2016 р. скасовано. Справу призначено до судового розгляду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.08.2017 р. вищезазначений позов Банку задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Банку заборгованість по кредитному договору № 270MT у розмірі 6 700,51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.06.2015 р. складає - 144 194,98 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Банк та ОСОБА_4 28.05.2008 р. уклали кредитний договір 270MT. Згідно договору Банк надав останньому кредит у розмірі - 20 000,00 доларів США на термін до - 20.05.2009 р.. ОСОБА_4 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_4 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

Поручителями по кредитному договору 270MT від 28.05.2008 року є ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 24.06.2015 р. виникла заборгованість у сумі - 30 852,73 доларів США, яка складається з: - заборгованість за кредитом - 7 586,15 доларів США; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 10 634,01 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 12 632,57 доларів США. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі - 24 152,22 доларів США, яка була стягнута з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Банку рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2012 р.. Різниця становить - 6 700,51 доларів США.

Оцінивши встановлені по справі обставини у їх сукупності, суд вважає, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань по кредитному договору 270MT від 28.05.2008 р., сума яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку на користь Банку складає - 6 700,51 доларів США, що за курсом 21,52 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.06.2015 року складає - 144 194,98 грн.

Під час розгляду справи представник Банку довів суду ті обставини, на які він посилається як на підставу позовних вимог (а. с. 160 - 161).

ОСОБА_6в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про повну відмову в задоволенні позову Банку.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що не була поручителем, оскільки не підписувала договір поруки. Попереднім рішенням суду вже стягнуто заборгованість за кредитним договором, тому відсутні підстави для стягнення тіла кредиту, процентів. Банк має право тільки на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Банк пропустив строк позовної давності оскільки термін повернення кредиту - 20.05.2009 р., а з позовом Банку звернувся - 24.06.2015 р..

Апелянт у судове засідання не з'явилася. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Письмового відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Банк на виконання ухвали апеляційного суду про витребування детального розрахунку заборгованості по кредитному договору з врахуванням сум, стягнутих рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2012 р., надав відповідний розрахунок заборгованості.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів сторін у як найшвидшому вирішенні спору, освідомленість її учасників про розгляд справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість її розгляду, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час розгляду справи апеляційним судом, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду вказаним вимогам законодавства не відповідає. Погодитися з вищевказаними висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків суд першої інстанції дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів судом першої інстанції правильно встановлено, що попереднім рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2012 р. стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 270 МТ від 28.05.2008 р. у розмірі - 24 152,22 долара США (а. с. 4 - 5).

Відповідно до витребуваної та оглянутої у судовому засіданні апеляційним судом цивільної справи № 1512/2-253/11 за позовом ПАТ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості, вказаним рішенням стягнуто і заборгованість по кредиту у сумі - 7 586,15 доларів США.

Умовами кредитного договору передбачено, що кредит надано терміном до - 20.05.2009 р. (а. с. 12 - 15). З позовом по даній справі Банк звернувся - 29.09.2015 р. (а. с. 2).

Між сторонами виникли правовідносини щодо сплати грошової суми, стягнутої за рішенням суду (виконання грошового зобов'язання).

За правилами, передбаченими ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підстави для стягнення процентів, пені тощо відповідно до умов кредитного договору після закінчення строку його дії відсутні. У задоволенні позову Банку необхідно відмовити.

Доводи апелянта про те, що попереднім рішенням суду вже стягнуто заборгованість за кредитним договором, тому відсутні підстави для стягнення тіла кредиту, процентів. Банк має право тільки на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, є обґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що вона не підписувала договір поруки, Банк пропустив строк позовної давності оскільки термін повернення кредиту - 20.05.2009 р., а з позовом Банк звернувся - 24.06.2015 р., колегія суддів відхиляє за їх недоведеністю та за встановлених вище обставин щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Апеляційна скарга є частково обґрунтованою, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову Банку за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

АпеляційнуОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2017 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 грудня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе