Ухвала

03 жовтня 2018 року

місто Київ

справа № 713/1695/16-ц

провадження № 61-18674св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 листопада 2016 року у складі судді Кибич І. А. та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 16 січня 2017 року у складі колегії суддів: Владичана А. І., Міцнея В. Ф., Литвинюк Н. К.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», банк) у жовтні 2016 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (без номера) від 26 листопада 2012 року у розмірі 23 401, 63 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 1 752, 37 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом - 16 960, 57 грн, заборгованості за пенею та комісією - 3 098, 14 грн, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг у розмірі 500, 00 грн (фіксована частина) та 1 090, 55 грн (процентна складова).

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що 26 липня 2012 року відповідно до укладеного договору ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 2 000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_3 підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку (далі - Умови та Правила надання банківських послуг) складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

ОСОБА_3 належним чином своїх зобов'язань за договором не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31 серпня 2016 року становила 23 401, 63 грн, з яких: 1 752,37 грн заборгованість за кредитом; 16 960,57 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 098, 14 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500, 00 грн штраф (фіксована частина); 1 090, 55 грн штраф (процентна складова).

Як на правові підстави позову банк посилався на правила статей 509, 525, 526, 527, 530, 598, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 листопада 2016 року позов банку задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 26 липня 2012 року б/н станом на 31 серпня 2016 року в сумі 19 812, 94 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 1 752, 37 грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 16 960, 57 грн; заборгованості за пенею за прострочене зобов'язання - 1 100, 00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом є обґрунтованими. Разом з тим позивачем всупереч вимогам статті 61 Конституції України неправомірно застосовано два види однієї цивільно-правової відповідальності, штраф і пеня, за порушення умов кредитного договору у зв`язку з порушенням строків виконання грошових зобов`язань, відповідно, суд відмовив у задоволенні позовних вимог щодо їх одночасного стягнення. Судом також застосовано позовну давність до вимог про стягнення пені.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 16 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 листопада 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд у своєму рішенні зробив висновок, що ОСОБА_3, підписавши заяву на видачу кредиту, своїм підписом підтвердила згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачем здійснювалася сплата на погашення наданого кредиту, що доводить розрахунок заборгованості за кредитним договором. Зазначене, на переконання апеляційного суду, свідчить про отримання відповідачем кредитної картки та користування кредитними коштами, а отже виникнення між сторонами кредитних правовідносин. Також апеляційний суд визнав необґрунтованими посилання ОСОБА_3 на те, що судом не застосовано вимоги про позовну давність, про застосування якої заявлено позивачем. Оскільки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду 24 жовтня 2016 року із заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 26 липня 2012 року, апеляційний суд вважав правильним висновок, що позивачем не пропущено строк звернення до суду. Разом з тим суд першої інстанції на підставі вимог закону правомірно застосував річну позовну давність до вимог про стягнення пені, що узгоджується з вимогами закону.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 просила скасувати рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 16 січня 2017 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга обґрунтовувалась порушенням судами норм матеріального та процесуального права. Зокрема, заявник зазначає, що уклала з банком договір про наміри, а не кредитний договір, заперечує отримання кредитних коштів. Стверджує, що оскаржувані рішення є необґрунтованими, містять лише посилання на Умови та Правила надання банківських послуг.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року відкрито касаційне провадження, а ухвалою від 10 серпня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно із статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У підпункті 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду 08 травня 2018 року.

Перевіривши матеріали справи, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільну справу № 754/13763/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Направляючи справу на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду, суд касаційної інстанції зазначив, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальникам.

Тобто під час розгляду справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Таким чином, оскільки наведений правовий висновок суперечить правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, тому колегія суддів Верховного Суду у складі Обєднаної палати Касаційного цивільного суду вважала за необхідне передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а також вважала, що є необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики розгляду судами аналогічних спорів.

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Враховуючи, що справа № 754/13763/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а у справі, що переглядається, досліджуються подібні правовідносини, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду визнає за обґрунтоване зупинити касаційне провадження у цій справі до вирішення іншої судової справи у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Зупинити касаційне провадження у цивільній справі № 713/1695/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 16 січня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик