Справа № 565/2357/17
Провадження № 2/565/144/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.,

з участю секретарів судового засідання Бірюк Л.М., Нафєєвої Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи Самохіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу № 565/2357/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання майна приватною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання об?єктом спільної сумісної власності та поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

До Кузнецовського міського суду Рівненської області звернулась ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_5, у якому ставить вимогу визнати квартиру АДРЕСА_1 її приватною власністю.

Позовну вимогу обґрунтовує тим, що 03.03.2007 року уклала шлюб з ОСОБА_5, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управлення юстиції Рівненської області складено актовий запис № 50. У 2010 році шлюб між ними розірвано, про що складено актовий запис № 44.

6 вересня 2012 року актовий запис № 50 про укладення шлюбу та актовий запис № 44 про розірвання шлюбу були анульовані відділом ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції в Рівненській області.

Під час шлюбу, нею 23.03.2007 року нею укладено договір купівлі-продажу, яким купила квартиру АДРЕСА_1 за 227 000,00 грн. Вказує, що квартиру купила за власні кошти. А саме, з метою придбання цієї квартири того ж дня продала свою квартиру АДРЕСА_2 за 75 000,00 грн. Крім того, отримала кредит у сумі 30000,00 доларів США, відповідно до кредитного договору № Ф1-07/53037-32 від 23.03.2007 року. Кредит погашала за рахунок допомоги батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7. При цьому відповідач участі в придбанні квартири, погашенні боргу не брав. Відповідач не працював і доходів не отримував. Окрім того, у зв?язку із вчиненням злочину ОСОБА_5 у період з 27.12.2008 року до 2012 року утримувався в Рівненському слідчому ізоляторі.

Також вказує, що з метою повного погашення кредиту її матір ОСОБА_6 змушена була продати квартиру АДРЕСА_3. 7 лютого 2014 року кредит вона погасила повністю.

Посилаючись на ст.. 45 СК України, просить задоволити її вимоги.

Від відповідача надійшла зустрічна позовна заява, у якій, з урахуванням збільшення позовних вимог, просить визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за ОСОБА_4 та знаходиться в Старорафалівській сільській раді Володимирецького району, а також просив визнати за ним право власності на ? частку вищевказаних квартири та земельної ділянки.

Зустрічні позовні вимоги відповідач обґрунтовує тим, що спірна квартира була придбана у період шлюбу та за рахунок спільних коштів подружжя. Вважає, що позивач не подала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги первісного позову підтримала, просила їх задовольнити, вимоги зустрічного позовну не визнала повністю, просила відмовити у його задоволенні. Дала пояснення аналогічна за змістом до обставин, якими обґрунтовувала позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги первісного позову не визнав повністю, просив відмовити у його задоволенні. позовні вимоги зустрічного позову підтримав повністю. Дав пояснення аналогічні за змістом до обставин, якими обґрунтовував позов. Крім того додав, що відповідач ОСОБА_8, перебуваючи в умовах СІЗО через своїх друзів допомагав матеріально позивачу та спільній дитині, через своїх друзів.

Представник третьої особи, яка не заявляє вимог щодо предмету спору - виконавчого комітету Вараської міської ради Самохіна О.М. у судовому засіданні пояснила, що в спірній квартирі зареєстрована неповнолітня дочка сторін ОСОБА_9. З акту обстеження квартири встановлено, що квартира знаходиться у належному стані для проживання дитини.

Дослідивши первісний та зустрічний позови, заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, допитавши свідка та дослідивши інші докази подані сторонами, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог за первісним позовом та відмови у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі.

На підставі копії рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28.04.2010 року встановлено, що 3 березня 2007 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5 відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції в Рівненській області зареєстрований шлюб, про що складено актовий запис № 50. Цим же рішенням шлюб між сторонами розірвано.

Копіями повідомлень відділу ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції в Рівненській області про анулювання актового запису цивільного стану за вих. № 463/09-03-46 та № 464/09-03-46 підтверджується, що 6 березня 2012 року актовий запис № 50 про шлюб, складений 03.03.2007 року та актовий запис № 44 про розірвання шлюбу, складений 27.05.2010 року на ОСОБА_5 та ОСОБА_4, анульовані.

Відповідно до копії висновку про анулювання актового запису про шлюб, який є недійсним, у результаті проведеної перевірки встановлено, що актовий запис про шлюб на ОСОБА_5 та ОСОБА_10, складений 03.04.1993 року за № 149 Подільським ВДРАС м. Києва не розірваний, в той же час він уклав новий шлюб 03.03.2007 року з ОСОБА_11 за № 50 у відділі ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції в Рівненській області.

На підставі викладеного, з урахуванням вимог ч.4 ст.39 СК України, судом встановлено, що шлюб між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5 відділом ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції в Рівненській області визнаний недійсним.

Відповідно до ст. 44 СК України, у випадках, передбачених ст.ст. 39-41 СК України, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації.

У період шлюбу, 23.03.2007 року ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_1 за 227 000 грн. Такі обставини встановлені на підставі копії договору купівлі-продажу квартири від 23.03.2007 року та зареєстрованого в реєстрі за № 720. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 19.05.2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів», м.Кузнецовськ, перейменовано у м.Вараш.

З дослідженої у судовому засіданні копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, вбачається, що 09.09.2008 року ОСОБА_4 набула права власності на земельну ділянку площею 0,1011 га, яка розташована у Старорафалівській сільській раді Володимирецького району Рівненської області з цільовим призначенням для ведення садівництва.

Отже, із встановлених обставин випливає, що ОСОБА_4 набула права власності на вище вказані квартиру та земельну ділянку, з приводу яких виник спір, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_5, який компетентним органом визнаний недійсним.

Таким чином, вирішуючи спір між сторонами слід застосувати положення ст. 45 СК України, яка передбачає правові наслідки недійсності шлюбу, зокрема, визначає належність такого майна сторонам на праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.6 ст. 45 СК України, вище вказані праві наслідки застосовуються до особи, яка знала про перешкоди до реєстрації шлюбу і приховала їх від другої сторони і (або) від органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Оскільки, висновком про анулювання актового запису про шлюб, який є недійсним підтверджується, що саме реєструючи шлюб з ОСОБА_4 ОСОБА_5 перебував у шлюбі з іншою особою і приховав таку обставину, суд доходить висновку, що до нього можливо застосувати правові наслідки недійсності шлюбу, визначені ст. 45 СК України.

Доводи відповідача та його представника щодо необхідності застосування ст.ст. 60, 69 СК України, ст. 368 ЦК України, які передбачають підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя є не переконливими, оскільки у розглядуваному спорі майно придбане у шлюбі, який визнаний недійсним, а тому для вирішення спірних правовідносин слід застосувати положення ст.. 45 СК України, яка визначає саме правові наслідки недійсності шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст. 45 СК України, розмір часток осіб у майні набутого протягом недійсного шлюбу визначається відповідно до їхньої участі у придбанні цього майна своєю працею та коштами.

Визначаючи розмір часток позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_5 у спірному майні судом встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_4 позов обґрунтовує тим, що з метою купівлі квартири АДРЕСА_1, того ж дня здійснила продаж належної їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2, яка набута нею до реєстрації шлюбу 09.04.2005 року. Обставина продажу позивачем власної квартири у день придбання спірної квартири підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 23.03.2007 року, зареєстрованого за № 714. З копії цього ж договору вбачається, що позивач продала квартиру за 75 000 грн.

Зі змісту дослідженої у судовому засіданні копії іпотечного договору № 53037-32, укладеного між Банком «Фінанси та Кредит», ТОВ та ОСОБА_4, остання передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, як забезпечення повернення кредитних ресурсів виданих за кредитним договором № Ф1-07/53037-32 від 23.03.2007 року на суму 30 000,00 доларів США.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до даних з офіційного сайту НБУ станом на 23.03.2007 року курс 100 грн. становив 505,00 доларів США, загальна сума отриманого кредиту у гривнях становила близько 151 500,00 грн. (30000,00 х 5,05). Отже, сума вартості проданої позивачем квартири та сума отриманого кредиту майже повністю співпадає з вартістю спірної квартири. Така обставина дає можливість стверджувати про те, що ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_1, у м. Вараш, за рахунок продажу квартири, яка була її особистою власністю та отриманого кредиту, відповідно до кредитного договору № Ф1-07/53037-32 від 23.03.2007 року. Також, суд враховує, що всі три вищевказані операції відбулись в один день 23.03.2007 року.

Копіями квитанцій, поданих позивачем підтверджується, що ОСОБА_4 та її матір ОСОБА_6 на погашення кредиту за кредитним договором № Ф1-07/53037-32 від 23.03.2007 року внесли 16 120,16 доларів США. Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 внесли кошти на купівлю іноземної валюти на валютному аукціоні НБУ для погашення кредиту згідно договору № Ф1-07/53037-32 від 23.03.2007 року 14.07.2009 року - 2 899,95 грн. (у еквіваленті 380,35 доларів США за даними сайту НБУ), 12.05.2009 року - 2 954,30 грн. (у еквіваленті 384,98 доларів США), 04.03.2009 року - 2 986,20 грн. (у еквіваленті 387,82 доларів США), 09.10.2009 року - 192 091,79 грн. (у еквіваленті 23 981,50 доларів США). Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 разом внесено на рахунок банку кошти у сумі 41254,81 доларів США на погашення кредиту, за кредитним договором № Ф1-07/53037-32 від 23.03.2007 року.

Копією довідки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» підтверджується, що ОСОБА_4 мала іпотечний кредит з 23.03.2007 року до 7 лютого 2014 року, який станом на 12.02.2014 року повністю погашений.

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_6 показала, що є матір?ю ОСОБА_4. У 2007 році позивач зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_5, будучи на 7 місяці вагітності. У позивача не було власного майна і він прийшов жити в однокімнатну квартиру що її доньки. Свідок з чоловіком бачили, що ОСОБА_5 не піклується про сім?ю, а тому вирішили самі допомогти доньці придбати квартиру, щоб їй було зручніше з дитиною. Таки чином, їхня донька ОСОБА_4 продала свою власну квартиру, придбану до реєстрації шлюбу, а також отримала кредит у банку на суму 30 тис. доларів США і придбала спірну квартиру. По іпотечному договору свідок виступила поручителем, оскільки розуміла, що погашати кредит буде вона самостійно. Так і було, що вона погашала кредит за доньку за рахунок свої коштів та коштів свого чоловіка. Майже всі платежі на погашення кредиту здійснила вона самостійно, лише декілька платежів здійснила позивач. При цьому, кошти на погашення кредиту кожного разу давала вона. Свідок кошти на погашення кредиту брала із власних заощаджень. Крім того, продала у Криму квартиру, дачу та гараж. Кошти від продажу цієї нерухомості також використала на погашення кредиту.

Щодо придбання ОСОБА_4 земельної ділянки, то показала, що ділянка була видана позивачу через профком на ВП РАЕС, як працівнику станції. Ділянка не купувалась, а була передана безоплатно у власність ОСОБА_4 Остання працює на ВП РАЕС з 2005 року до цього часу.

Також показала, що у період коли ОСОБА_5 знаходився у СІЗО позивач носила йому харчові передачі. На ці передачі кошти давали друзі відповідача. Від відповідача жодної копійки на погашення кредиту не надійшло.

Показання свідка ОСОБА_6 суд бере до уваги, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами у справі. Крім того, свідок показання давала вільно, чітко, невимушено деталізувала, не плуталась в подіях та обставинах. Крім того, її показання щодо продажу нерухомості в АРК з метою погашення кредиту підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 11.09.2009 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_6 продала квартиру АДРЕСА_3. Оскільки після цього 09.10.2009 року ОСОБА_4 внесено на рахунок банку 192 091,79 грн. на погашення кредиту.

У зустрічній позовній заяві відповідач ОСОБА_5 лише вказав, що квартира придбана за спільні з позивачем кошти. Проте, будь-яких доказів існування спільних коштів з позивачем, доказів наявності у нього коштів або джерела доходу до суду не подав. У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 у поясненнях стверджував те, що у період ув?язнення відповідач надсилав кошти позивачу для сплати кредиту. На підтвердження цієї обставини представник відповідача до суду подав копію рішення Кузнецовського міського суду від 30.05.2012 року, яким встановлено, що на прохання відповідача свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 передавали грошові кошти для позивача на утримання її та спільної дитини. При цьому гроші передавали приблизно у сумі 500-600 грн. один чи два рази на місяць з грудня 2008 року до 2011 року, а з січня 2011 року до березня 2012 року в розмірі 200-300 грн. раз на два чи три місяці.

Оцінюючи ці докази суд приходить до висновку, що такі суми не є значними, щоб за рахунок них здійснювати погашення кредиту. Крім того, такі суми відповідають розміру утримання спільної дитини, які відповідач зобов?язаний нести відповідно до положень Сімейного кодексу України. Крім того, суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_6 про те, що друзі ОСОБА_5 передавали кошти ОСОБА_4 для придбання харчової передачі відповідачу, який перебував в СІЗО. На підставі викладеного суд не бере до уваги копію рішення Кузнецовського міського суду від 30.05.2012 року на доведення обставин про те, що ОСОБА_5 брав участь в погашенні кредиту.

Зі змісту копії довідки Рівненського СІЗО підтверджується, що з 27.12.2008 року до 2012 року ОСОБА_5 перебував в СІЗО та заробітної плати за цей період не отримував. Доказів про те, що ОСОБА_5 мав дохід або надавав кошти на погашення кредиту до суду не подано.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні не доведено участі відповідача ОСОБА_5 працею або коштами у придбанні квартири АДРЕСА_1, у м.Вараш, Рівненської області, а доведено що ОСОБА_4 та ОСОБА_6, яка діяла в інтересах останньої, повністю оплатили вартість спірної квартири, суд доходить висновку про те, що відповідач не має частки у цьому майні.

Отже, беручи до уваги, що спірна квартира була придбана за кошти отримані від продажу особистої квартири позивача та за рахунок кредиту, отриманого позивачем та погашеного ним та її матір?ю, а також те, що відповідач не брав участі у придбанні цієї квартири своєю працею або коштами, суд вбачає підстави для задоволення позову ОСОБА_4 щодо визнання спірної квартири її приватною власністю та відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 щодо поділу цієї квартири та визнання її об?єктом спільної сумісної власності подружжя.

Вирішуючи позовну вимогу за зустрічним позовом щодо визнання земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за ОСОБА_4 та знаходиться в Старорафалівській сільській раді Володимирецького району, об?єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 набула у власність земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 у межах Старорафалівської сільради площею 0,1011 га на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації від 25.06.2008 року за № 254. Свідок ОСОБА_6 показала, що для ОСОБА_4 ця ділянка виділена органами місцевого самоврядування та передана у власність безоплатно.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 не брав участі у придбанні цієї ділянки своєю працею або коштами, а тому суд з урахуванням вимог ст. 45 СК України, визнає вказану ділянку приватною власністю ОСОБА_4, що є підставою для відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог щодо визнання цієї ділянки спільним майном подружжя та її поділу.

Крім того, суд враховує положення ст. 81 Земельного кодексу України, за змістом якої ОСОБА_5 як громадянин Вірменії позбавлений права мати у власності земельну ділянку, виділену ОСОБА_4, відповідно до державного акту від 09.09.2008 року.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 45 СК України, ст.ст. 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання майна приватною власністю задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 приватною власністю ОСОБА_4.

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання об?єктом спільної сумісної власності подружжя квартири АДРЕСА_1, земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 та виділення йому у власність по ? частці у вказаних об?єктах відмовити повністю за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 4050 (чотири тисячі п'ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4, місце проживання АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4.

Представник позивача: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_5, місце проживання АДРЕСА_5, паспорт громадянина Вірменії серії НОМЕР_5.

Представник відповідача: ОСОБА_2, місце проживання АДРЕСА_6, паспорт громадянина України серії НОМЕР_6.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_9, місце проживання АДРЕСА_1.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Самохіна Ольга Миколаївна, місце проживання АДРЕСА_7, паспорт громадянина України серії НОМЕР_7.

Головуючий суддя І.Зейкан