Справа № 209/1773/18
Провадження № 2/209/1044/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Фреш», про захист авторського права,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить захистити порушені відповідачем її авторські права на твори образотворчого мистецтва картини «ОСОБА_1 спит», «Созерцатель», «Корова на Марсе» шляхом стягнення з відповідача на її користь суми компенсації в розмірі 30 мінімальних заробітних плат та накласти на відповідача штраф шляхом стягнення до Державного бюджету України 10% від суми, присудженої судом на її користь; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 червня 2018 року зазначена позовна заява була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам, викладеним у статтях 175, 177 ЦПК України, а саме позовні вимоги не містили вимог щодо суми компенсації у грошовому виразі (національній валюті України гривні), яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, та щодо суми штрафу в національній валюті, що підлягає стягненню на користь Державного бюджету. Крім того, позивачем до позову були додані копії письмових доказів, які не засвідчені належним чином.

03 липня 2018 року позивач отримав копію ухвали про залишення її позову без руху.

16 липня 2018 року до суду поштовим відправленням надійшла заява ОСОБА_2 про усунення недоліків позовної заяви, до якої додала належним чином засвідчені копії документів.

Інші недоліки позовної заяви, на які було вказано в ухвалі судді про залишення позову без руху, позивач не усунула, а саме: не зазначила у заявлених нею позовних вимогах суму компенсації у грошовому виразі (національній валюті України гривні), яку просить стягнути з відповідача на свою користь, та суму штрафу в національній валюті України, що підлягає стягненню на користь Державного бюджету України.

В заяві про усунення недоліків позивач посилається на те, що ні в Законі України «Про авторське право і суміжні права», ні у Цивільному кодексі України відсутня вимога щодо встановлення суми грошових коштів, які підлягають стягненню, а суд повинен ухвалити суму компенсації, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на час ухвалення рішення у справі, а не конкретну суму грошових коштів, оскільки на дату ухвалення рішення розмір мінімальної заробітної плати може бути іншим, ніж на момент подання позовної заяви.

Проте, вказане позивачем суперечить вимогам Цивільно-процесуального кодексу України.

Згідно пунктів 3 та 4 частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно пункта 8 частини 2 ст. 16 ЦПК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Пунктом першим частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

У позові ОСОБА_2 визначила його ціну в розмірі 48000 грн.

Таким чином, позивач повинна була вказати у своїх позовних вимогах конкретну грошову суму, яка стягується нею з відповідача на свою користь, та конкретну суму штрафу, який стягується на користь державного бюджету, бо саме, враховуючи заявлену позивачем суму, яка стягується, визначається ціна позову.

Необхідність зазначення в змісті позовних вимог (п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України) конкретної суми коштів у національній валюті України, яку позивач просить стягнути з відповідача на її користь, а не суми компенсації в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, як зазаначено в позові, обумовленна тим, що в мотивувальній частині позову ОСОБА_2 обгрунтовується стягнення компенсації в розмірі кратному мінімальній заробітній платі, встановленій на час ухвалення рішення, а не в розмірі мінімальної заробітної плати - 1600 грн., визначеної в пунктах 3, 4 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ, хоча ціна позову розрахована саме з такої мінімальної заробітної плати (1600грн. х 30 = 48000 грн.).

Пунктом 2 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_2 з доданими до неї документами підлягає поверненню позивачу, оскільки нею в повному обсязі не усунуті недоліки позовної заяви.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно частин 5 та 6 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше пяти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Вважати неподаною та повернути ОСОБА_2 її позовну заяву до фізичної особи підприємця ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Фреш», про захист авторського права, і додані до неї документи.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Г.А. Байбара.