печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі - Ясеновенко К.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Каланчі Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «ГРАВЕ України», про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 серпня 2001 року між приватним акціонерним товариством «ГРАВЕ України» та ОСОБА_3було укладено договір довгострокового страхування життя, поліс № 11,002.218 на умовах тарифу GX-5S, за умовами якого відповідач застрахував життя позивача, в межах строку дії договору, тобто до 01 серпня 2016 року страхувальник у повному обсязі сплачував на користь відповідача щорічні страхові платежі. Вказуючи на те, що відповідачем було неправильно застосовано правила оподаткування страхової виплати в момент її здійснення на користь позивача згідно укладеного договору страхування, у зв'язку із чим сума утриманих з позивача податків перевищила їх встановлений розмір, а відтак в результаті чого ОСОБА_3 не отримала частину страхової виплати, що мала їй належати після оподаткування. Посилаючись на наведене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 30 940,13 грн.

Вислухавши представника позивача, який в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що умовами укладеного договору страхування та нормами чинного законодавства України не передбачено підстав для перерахунку (індексації) суми внесених позивачем страхових платежів, в тому числі у зв'язку зі зміною офіційного курсу гривні до дол. США, а відтак суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, приходить до наступного висновку.

08 серпня 2001 року між ПрАТ «ГРАВЕ Україна Страхування життя» та ОСОБА_3 було укладено договір довгострокового страхування життя, поліс № 11,002.218 на умовах тарифу GX-5S, згідно з умовами якого страховик здійснює страхування життя позивача, за рахунок його власних коштів.

Згідно з умовами полісу страхування страхове покриття діє з 01 серпня 2001 року по 01 серпня 2016 року.

Страховими випадками згідно укладеного договору визначено смерть застрахованої особи протягом терміну дії страхового покриття та дожиття застрахованої особи до дати закінчення дії договору страхування.

Відповідно до умов тарифу GX-5SО страхування життя на випадки смерті і дожиття з участю у додаткових резервах з невідмінною страховою премією, що сплачується протягом всього строку страхування або за короткий період і диференційованою страховою сумою на випадок смерті.

01 серпня 2018 року настав страховий випадок, зокрема дожиття застрахованої особи до дати закінчення дії договору, у зв'язку із чим у позивача виникло право на отримання страхової виплати, яка відповідно до умов договору складала 8 518,00 дол. США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 02 червня 2016 року еквівалентно 242 060,48 грн.

На підставі заяви ОСОБА_3 за фактом закінчення терміну дії страхового договору приватним акціонерним товариством «ГРАВЕ України» того ж дняскладено страховий акт за № 2739, а 09 серпня 2016 року відповідно до розрахункового листа здійснено розрахунок в сумі 204 492,30 грн.

Поряд із цим, крім суми страхової виплати до виплати належав резерв бонусів у розмірі, еквівалентному 1 126,77 дол. США.

Відповідно до ч. 1 ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Згідно ч. 6 ст. 6 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року за № 85/96-ВР (в редакції від 01 квітня 2016 року) страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку.

У відповідності до норм ч. 8 ст. 9 Закону № 85/96-ВР договором страхування життя обов'язково передбачається збільшення розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат на суми (бонуси), які визначаються страховиком один раз на рік за результатами отриманого інвестиційного доходу від розміщення коштів резервів із страхування життя за вирахуванням витрат страховика на ведення справи у розмірі до 15 відсотків отриманого інвестиційного доходу та обов'язкового відрахування в математичні резерви частки інвестиційного доходу, що відповідає розміру інвестиційного доходу, який застосовується для розрахунку страхового тарифу за цим договором страхування та у разі індексації розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат за офіційним індексом інфляції, відрахування в математичні резерви частки інвестиційного доходу, що відповідає такій індексації.

Таким чином страховик визначив, що загальна сума нарахованої страхової виплати та резерву бонусів складала еквівалент 9 644,77 дол. США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на дату їх виплати, тобто 09 серпня 2016 року, становила 239 379,71 грн.

З яких, сума утриманого зі страхової виплати податку на доходи фізичних осіб складала 32 203,76 грн., військового збору 2 683,65 грн., а комісія за грошовий переказ складала 1 421,50 грн., а відтак після оподаткування та сплати банківської комісії за переказ коштів склала 203 070,80 грн.

Податковим агентом платника податку - отримувача виплати, довічної пенсії чи викупної суми є страховик-резидент, який нараховує страхову виплату чи викупну суму за договором недержавного пенсійного забезпечення або довгострокового страхування життя, що передбачає пп. 170.8.1. п. 170.8. ст. 170 Податкового кодексу України.

Таким чином, у виниклих правовідносинах при здійсненні виплати за договором страхування приватне акціонерне товариство «ГРАВЕ України» є податковим агентом в розумінні пп. 170.8.1. п. 170.8. ст. 170 ПК України.

На підставі пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України на відповідача, як на податкового агента покладається обов'язок нарахувати, утримувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам.

Вбачається, що укладений між приватним акціонерним товариством «ГРАВЕ України» та ОСОБА_3 договір страхування є довгостроковим, кваліфікаційні ознаки якого наведені в положеннях Податкового кодексу України, що є визначальним при застосуванні правил оподаткування.

Згідно пп. 14.1.52 п. 14.1 ст. 14 ПК України договір довгострокового страхування життя - договір страхування життя строком на п'ять і більше років, який передбачає страхову виплату одноразово або у вигляді ануїтету, якщо застрахована особа дожила до закінчення терміну дії договору страхування чи події, передбаченої у договорі страхування, або досягла віку, визначеного договором. Такий договір не може передбачати часткових виплат протягом перших п'яти років його дії, крім тих, що здійснюються у разі настання страхових випадків, пов'язаних із смертю чи хворобою застрахованої особи або нещасним випадком, що призвело до встановлення застрахованій особі інвалідності I або II групи чи встановлення інвалідності особі, яка не досягла вісімнадцятирічного віку.

Таким чином, на підставі даної норми відповідач є як страхувальником, так і вигодонабувачем, а відтак підлягали застосуванню відповідні правила оподаткування доходів, отриманих за договором довгострокового страхування життя, передбачені абз. 3 пп. 170.8.2. п. 170.8. ст. 170 ПК України.

Якщо вигодонабувач є страхувальником за договором, оподаткуванню підлягає величина перевищення страхової виплати над сумою внесених страхових платежів за правилами оподаткування доходів від розміщення коштів на депозитних рахунках.

На підставі п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до пп. 1.1 вищезазначеного пункту платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПК України, зокрема фізичні особи - резиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України (пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ цього Кодексу), зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п. 167.5.1. ст. 167 ПК України ставка податку на доходи фізичних осіб, який має бути нарахований на величину перевищення страхової виплати над сумою внесених страхових платежів, становить 18 відсотків.

Вбачається, що відповідачем з урахуванням наведених положень було нараховано та сплачено до бюджету податок з доходів фізичних осіб за ставкою 18 % з 178 909,82 - величини, яка становить різницю між 239 379,71 грн., нарахованих позивачу в якості страхової виплати за договором страхування, та 60 469,89 грн., внесених позивачем страхових внесків протягом всього строку дії договору страхування, в результаті чого сума сплаченого податку на доходи фізичних осіб склала 32 203,76 грн.

Згідно з п. 16 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України різниця між сумою, нарахованою позивачу в якості страхової виплати за договором, та сумою внесених останньою страхових внесків протягом всього строку дії договору склала 178 909,82 грн., а відтак є базою нарахування військового збору за ставкою 1,5 %, що складає 2 683,65 грн.

З наведеного випливає, що страхове відшкодування за фактом закінчення терміну дії страхового договору (дожиття), підлягає обов'язковому оподаткуванню згідно умов такого договору, а також на підставі та в порядку означених норм податкового законодавства, а відтак посилання позивача на те, що відповідач невірно здійснив оподаткування страхової виплати з зазначених підстав не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи.

Крім того, укладеним між сторонами договором страхування та Податковим кодексом України чітко встановлено порядок оподаткуванню страхового відшкодування, а відтак позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «ГРАВЕ України», про стягнення страхового відшкодування - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 січня 2019 року.

Суддя В. А. Писанець