Справа № 236/3040/18
16 жовтня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді - Саржевської І.В.
за участю секретаря- Олійник С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман за відсутністю сторін в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Виконавчий комітет Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -
07 вересня 2018 року до Краснолиманського міського суду Донецької областінадійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Виконавчий комітет Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням (а.с.2-4).
Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперчує проти заочного розгляду справи, про що суду надав відповідну заяву (а.с.34).
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Краснолиманського міського суду Донецької області (а.с. 37), в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи без їх участі та відзиву на позовну заяву суду не надали.
Третя особа - представник виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області Шуляченко І.О., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, просить справу розглянути без участі представника, про що суду надала відповідну заяву (а.с.38-39).
Третя особа ОСОБА_5, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення вимог позивача, просила справу розглянути без її участі (а.с. 35).
Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується наданою позивачем копією договору купівлі-продажу від 03 вересня 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 (а.с. 6-7).
Позивач ОСОБА_1 є батьком відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується наданими позивачем копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 22 травня 1986 року, серії НОМЕР_1, виданого 09 березня 1981 року (а.с. 11).
Окрім позивача, у будинку АДРЕСА_1 також зареєстровані його дружина - ОСОБА_5, та його діти ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, що підтверджується довідкою про склад сім"ї або зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб, виданою адміністратором відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради (а.с. 17).
Наявність реєстрації відповідачів за аресою: АДРЕСА_1, також підтверджується довідкою виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області (а.с. 30).
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 за вказаною адресою з 2013 року не мешкають, не користуються житлом, не зберігають в приміщенні належне їм майно, про що 05 вересня 2018 року складено відповідний акт (а.с. 12). Вони фактично змінили місце проживання, однак дотепер не припинили попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України).
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо.
Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, з 02 вересня 1993 року у позивача виникло право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу. Відповідачі протягом тривалого часу користувалися вказаним житловим приміщенням, але вже більше чотирьох років відсутні за адресою реєстрації. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
З огляду на це, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий сплачується у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 704,80 гривень.
Пунктом 9 частиною 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи, що підтверджується наданою позивачем копією пенсійного посвідчення НОМЕР_5, виданого 07 серпня 2003 року (а.с. 13).
Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи викладене, судовий збір в розмірі 704,80 гривень підлягає стягненню з відповідачів.
Пунктом 35 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" визначено, що при пред'явленні позову до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, звільненими від сплати судового збору, судовий збір стягується в дохід держави за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
Керуючись ст.ст. 317,319,383,391,405 ЦК України, ст.ст. 4,13,18,76-83, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Виконавчий комітет Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, такими, що втратили право на користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження -якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Текст рішення виготовлений 16 жовтня 2018 року.

Суддя -