Справа № 315/723/18
Номер провадження № 2/315/299/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Яроша С.О.

при секретарі: Суховій С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

08.06.2018 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В позові позивач посилалася на те, що 18.02.2016 року вона звернулася до Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області з заявою про те, що у березні 2015 року відповідач взяла в магазині в борг господарського товару на суму 1034 грн., остання працівникам поліції дала пояснення, що дійсно брала у борг товари на суму 1034 грн., та зобов`язалася повернути борг, однак порушила зобов`язання, посилаючись на ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, які регулюють договір позики, прохала стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 1034 грн. та 3% річних з простроченого боргу в сумі 136,64 грн., а всього з урахуванням індексу інфляції в сумі 511,83 грн. в сумі 1682,47 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 704,80 грн.

22.06.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позовна заява прийнята до провадження, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду по суті у відкрите судове засідання на 24.07.2018 року.

12.07.2018 року до суду звернулася відповідач з відзивом на позов, в якому посилалася на те, що суду не надано доказу договору позики, а саме відповідної розписки, а також підтвердження передачі грошових коштів чи майна за договором позики, висновок Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 23.02.2016 року прохала оцінити з точки зору належності доказу, прохала позов залишити без задоволення.

12.07.2018 року до суду звернулася відповідач з заявою про застосування строку позовної давності, посилаючись на ст.ст. 256, 257 ЦК України, вважала, що строк позовної давності сплив у березні 2018 року та посилаючись на ч.1,5 ст.261 ЦК України прохала відмовити в зв`язку пропуском строку позовної давності.

24.07.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 17.10.2018 року.

24.07.2018 року до суду звернулася позивач з заявою про розгляд справи без її участі.

09.10.2018 року до суду звернулася відповідач з заявою про розгляд справи без її участі.

17.10.2018 року у судове засідання належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність.

Представник позивача ОСОБА_3, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі суду не надала.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність.

Відповідно до 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини:

У березні 2015 року відповідач у с. Воздвижівка Гуляйпільського району Запорізької області в ПП Новаковська придбала невизначений господарчий товар на загальну суму 1034 грн. без оплати, що підтверджується висновком інспектора поліції Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 23.02.2016 року.

18.02.2016 року до Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення інспектора поліції Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про те, що 18.02.2016 року до нього звернулася ОСОБА_1, яка повідомила, що в березні 2015 року ОСОБА_5 взяла в борг в магазині ПП Новаковська, розташованого в с. Воздвижівка, господарчого товару на загальну суму 1034 грн. та до теперішнього часу не повертає.

23.02.2016 року інспектором поліції Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_4 складено висновок про те, що розгляд повідомлення ОСОБА_1 припинити, рахувати повідомлення таким, що не містить ознак кримінального правопорушення.

Відповідач позов не визнала.

Суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходить з наступного:

Позивач не надав суду належних, достовірних та допустимих доказів вчинення правочину договору позики чи договору купівлі-продажу товару в кредит, укладеного між сторонами.

Так відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами в момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недотримання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо волевиявлення зафіксовано в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За відсутності належним чином укладеного між сторонами договору у відповідача відсутній обов`язок вчиняти будь-які дії на користь позивача.

Суд не бере до уваги посилання позивача на норми матеріального права, які регулюють правовідносини за договором позики, так як правовідносини, які виникли між сторонами є правовідносинами, які регулюються за договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Так як позов залишено без задоволення, то витрати позивача на сплату судового збору на суму 704,80 грн. останньому відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 3-5, 8-11, 89, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 206, 207, 208, 655, 694 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишити без задоволення.

Повний текст рішення буде складений 22 жовтня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Ярош С.О.