88-ц/775/1/2018(м)
263/9917/15-ц

Головуючий у 1-й інстанції Скрипниченко Т.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
19 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді - Мальцевої Є.Є.,
суддів - Принцевської В.П., Зайцевої С.А.,
секретар - Брежнєв Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на предмет іпотеки та визнання недійсними заяв, за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року у звязку з нововиявленими обставинами
ВСТАНОВИЛА :
В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання недійсними його заяви від 19.05.2012 року про повний розрахунок із ОСОБА_3 по договору іпотеки, його ж заяви про вилучення обтяження нерухомого майна від 19.05.2012 року та про визнання недійсним повідомлення позивача про виключення запису з Державного реєстру іпотек від 19.05.2012 року, що дало підстави вважати договір іпотеки виконаним; одночасно просив визнати за ним право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить відповідачу, у рахунок погашення боргу за договором іпотеки і додатковим договором до нього від 02.04.2010 року.
Вказував, що між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки від 15.12.2008 року із змінами від 11.03.2009 року та 02.04.2010 року про забезпечення виконання зобовязань за договором позики шляхом передачі в іпотеку квартири відповідача № 67 в б.17-б по вул.Зелинського у м.Маріуполі із строком повернення позики до 02.10.2010 року. Відповідач свої зобовязання щодо повернення суми боргу не виконала, сума боргу складає 460 000 грн., проценти складають 2 990 000 грн. за період з 02.04.2010 року по 02.09.2015 року, інфляційні втрати складають 397 440 грн., 3% річних 69 000 грн., пеня 4 128 500 грн., а всього 8046940 грн. Просив суд в рахунок погашення суми основного боргу в розмірі 460000 грн визнати за ним право власності на предмет іпотеки - квартиру відповідача № 67 в б.17-б по вул.Зелинського у м.Маріуполі.
Також вказував в позовній заяві, що договір іпотеки та зміни до нього були зареєстровані в Державному реєстрі іпотек, але 19.05.2012 року нотаріусом було здійснено записи про вилучення записів про передачу квартири в іпотеку на підставі заяви позивача про проведення з боку відповідача повного розрахунку, заяви позивача про вилучення обтяжень об'єкту нерухомого майна та повідомлення позивача про виключення запису з Державного реєстру, складені 19.05.2012 року. Однак ОСОБА_2 вважав, що зобовязання по договору іпотеки тривають, оскільки відповідач фактично не погасив борг, а зазначені заяви та повідомлення, на підставі яких нотаріусом розірвано договір іпотеки, позивач просив визнати недійсними, оскільки були складені ним без його волевиявлення під погрозами та примусом.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 травня 2016 року змінено: виключено з мотивувальної частини рішення посилання суду на пропуск позивачем строку позовної давності як на підставу для відмови в позовних вимогах і відмовлено в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними заяви ОСОБА_2 від 19.05.2012 року про повний розрахунок із ОСОБА_4, його ж заяви про вилучення обтяження нерухомого майна від 19.05.2012 року та про визнання недійсним повідомлення ОСОБА_2 про виключення запису з Державного реєстру іпотек від 19.05.2012 року; про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 у рахунок погашення боргу за договором від 02.04.2010 року.

28 липня 2017 року до Апеляційного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року у звязку з нововиявленими обставинами, в якій заявник просить скасувати рішення апеляційного суду та рішення суду першої інстанції у звязку з нововиявленими обставинами, ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

В обґрунтування своїх доводів заявник зазначає, що оскаржуване рішення апеляційного суду було мотивоване тим, що борг за договором позики застави від 02 квітня 2010 року на суму 460 000 грн., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був повернутий, оскільки існувала заява ОСОБА_2 від 19.05.2012 року про повний розрахунок із ним ОСОБА_3

Разом з цим, на теперішній час ухвалено рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року про стягнення на його користь суми боргу з ОСОБА_3 у розмірі 2520570 грн., за тим же договором позики застави від 02 квітня 2010 року укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Заява про повний розрахунок з ним відповідача від 19.05.2012 року стосується щодо обовязку по договору іпотеки від 15.12.2008 року.

А борг рішенням суду від 24 травня 2017 року стягнутий за додатковим договором позики від 02 квітня 2010 року, що є додатком до договору іпотеки від 15.12.2008 року.

Оскільки іншим рішенням суду від 24 травня 2017 року - вже після перегляду апеляційною інстанцією рішення суду про відмову у визнанні права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу відповідача - все ж таки стягнута сума боргу за договором, обовязки по якому апеляційний суд визнав виконаними, то це свідчить про існування боргу, забезпеченого іпотекою.

Дану обставину вважає нововиявленою та такою, що є безспірним доказом обґрунтованості його позовних вимог та підставою для скасування рішення Апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року.

Відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином (т.2 а.с. 16).

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 (т.1 а.с.65), який просив відхилити заяву, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник у звязку з нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції установив, що 15 грудня 2008 року між ОСОБА_3 (Іпотекодавець) та ОСОБА_2К (Іпотекодержатель) був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 за реєстровим № 8215 (далі Договір іпотеки) (т.1 а.с.4-6).

У звязку з укладенням Договору іпотеки, 15 грудня 2008 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири № 67, що розташована за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд.17 «б», яка належить ОСОБА_3 до припинення чи розірвання договору іпотеки, реєстровий номер 8216 (т.1 а.с.7 ).

11 березня 2009 року між ОСОБА_3 (Іпотекодавець) та ОСОБА_2К (Іпотекодержатель) був укладений Додатковий договір до Договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 за реєстром № 8215, реєстровий номер 1492 (т.1 а.с.7), відповідно до якого внесені в пункти 1.1., 1.2., 2.1. та в розділ 5 в цілому Договору іпотеки зміни та доповнення, та пункти викладені в новій редакції, яка передбачає зміну суми основного боргу на суму 210000 грн з виплатою відсотків за ставкою в розмірі 6 % щомісяця та зміну умов погашення боргу.

02 квітня 2010 року між ОСОБА_3 (Іпотекодавець) та ОСОБА_2К (Іпотекодержатель) був укладений Додатковий договір до Договору іпотеки, відповідно до якого внесені в пункти 1.1., 1.2. ,2.1. в цілому Договору іпотеки зміни та доповнення, та деякі пункти викладені в новій редакції: «1.1. Цим договором забезпечується виконання зобовязання, що виникло у Іпотекодавця на підставі договору позики грошей від 15 грудня 2008 року, додаткового договору до нього від 11 березня 2009 року та від 02 квітня 2010 року, укладеними між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем у простій письмовій формі (надалі Основний договір) та додатковими договорами до них, які можуть бути укладені в майбутньому».

Крім того, зі справи вбачається, що 02 квітня 2010 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір позики б/н, відповідно до умов якого остання отримала позику в сумі 460000 грн. зі строком повернення до 02 жовтня 2010 року.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 08 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики - застави від 02.04.2010 року та про визнання права власності на квартиру за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелинського буд. 17 б, кв. 67, відмовлено (т.1 а.с.148-152).

Звертаючись до суду з позовом в даній справі, ОСОБА_2 наполягав на тому, що ОСОБА_3 не виконала перед ним своїх зобовязань за договором позики, який забезпечений договором про іпотеку. В апеляційному суді він пояснював, що підтвердженням існування боргу є той факт, що він продовжує нараховувати відповідачу штрафні санкції за неповернення грошей, про що свідчить його розрахунок, наведеній в позовній заяві.

Судом було встановлено, що ОСОБА_3 здійснила з позивачем повний розрахунок за Договором позики, виконання якого забезпечувалось Договором іпотеки від 15 грудня 2015 року, зі змінами внесеними додатковими Договорами іпотеки до нього від 11 березня 2009 року та від 02 квітня 2010 року.

Такі обставини також встановлені рішенням Апеляційного суду Донецької області від 08 червня 2016 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики - застави від 02.04.2010 року та про визнання права власності на квартиру за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелинського буд. 17 б, кв. 67, ухваленим за результатом перегляду рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 29 вересня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року рішення апеляційного суду від 08 червня 2016 року залишено без змін.

При апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції від 25 травня 2016 року колегія суддів погодилася із тим, що не було законних підстав для визнання недійсними заяви позивача від 19.05.2012 року про повний розрахунок із ОСОБА_3, його ж заяви про вилучення обтяження нерухомого майна від 19.05.2012 року та визнання недійсним повідомлення ОСОБА_2 про виключення запису з Державного реєстру іпотек від 19.05.2012 року, та які, на думку позивача, підтверджували обставини існування кредитних відносин між ним та ОСОБА_3В, і такий висновок позивачем не спростований, відповідно, є правильним і висновок суду щодо відмови в вимогах про визнання права власності на предмет іпотеки. Рішення суду було скасовано тільки у звязку із неправильним посиланням на пропуск позивачем строку позовної давності, в той час, як судом відмовлено по суті позовних вимог.

Звертаючись до апеляційного суду із заявою про перегляд судового рішення, ОСОБА_2 як на нововиявлену обставину посилається на наявність заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року про стягнення на його користь суми боргу з ОСОБА_3 у розмірі 2520570 грн., за договором позики застави від 02 квітня 2010 року укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.1 а.с.238-239).

З матеріалів цивільної справи 263/3063/2017 вбачається, що заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 2 520 570 гривень на виконання грошового зобовязання за договором іпотеки від 15.12.2008 року з додатковим договором до нього та договором позики від 02.04.2010 року.

Передбачений главою 3 розділу V ЦПК України перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК України порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950).

Згідно з частиною 2 статті 423 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Пунктом 2 частини 2 статті 361 ЦПК України (в ред.2004 року), що діяв на час звернення ОСОБА_2 до суду з даною заявою, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами були: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

Таким чином, наявність нового судового рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року, яким вирішений спір між тими ж сторонами, з іншим предметом спору , з інших підстав, не впливає та не може впливати на висновки апеляційного суду при ухваленні рішення від 27 липня 2016 року.

За таких обставин підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року у звязку з нововиявленими обставинами в порядку статті 363 ЦПК та скасування такого рішення - немає.

Керуючись ст.ст. 423, 424, 429 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на предмет іпотеки та визнання недійсними заяв у звязку з нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 липня 2018 року.

Судді

ОСОБА_1

ОСОБА_8

ОСОБА_9