Справа №173/1582/18
Провадження №2/173/934/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання права власності до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації»

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 29 серпня 2018 року .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності на самочинно збудований садибний житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Київська, 18 с. Бородаївіка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: в 2000 році він закінчив будівництво садибного житлового будинку без отримання дозвільних документів.

20.02.2018 року було виготовлено технічну документацію КП «Верхньодніпровське БТІ» на будинок.

18.12.2009 року він приватизував земельну ділянку площею 0.2500 га., кадастровий номер 030010265, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка).

На даний час у нього виникла необхідність ввести новозбудований об'єкт в експлуатацію. Проте ввести об'єкт нерухомості в експлуатацію він не має можливості, так як відповідно до Порядку введення об'єктів в експлуатацію необхідно отримати довідку з відділу житлово-комунального господарства, будівництва, містобудування та архітектури райдержадміністрації та рішення суду, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем в установлений строк відзиву на позовну заяву не надано.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Між сторонами виникли правовідносини із права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що на виділеній позивачу земельній для будівництва та обслуговування житлового будинку розташованій за адресою: Київська, 18 с. Бородаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області позивачем було збудовано будинок та господарські споруди без отримання відповідних дозволів.

20.02.2018 року було виготовлено технічну документацію КП «Верхньодніпровське БТІ» на будинок позивача, що підтверджується копією технічного паспорта.

18.12.2009 року позивач приватизував земельну ділянку площею 0.2500 га., кадастровий номер 030010265, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка), що підтверджується копією державного акта про право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 059116.

На даний час позивач має намір ввести в експлуатацію належний йому об'єкт нерухомості. Але не може цього вчинити так як відповідно до Порядку введення об'єктів в експлуатацію необхідно отримати довідку з відділу житлово-комунального господарства, будівництва, містобудування та архітектури райдержадміністрації та рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. 34, 35 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», виконання будівельних робіт без відповідного документу, передбаченого цією статтею вважається самочинним будівництвом. Після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними об'єктів, що класом наслідків відповідальності належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1 проводиться шляхом подачі декларації відповідно до Порядку).

Відповідно до вимог ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - Кабінетом Міністрів України прийнята постанова про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів № 461 від 13.04.2011 року.

Враховуючи, що позивач здійснив побудову будинку та господарських споруд без відповідних дозволів, таке будівництво вважається самочинним будівництвом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки.

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що проведене позивачем самочинне будівництво на земельній ділянці, яка надана позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що підтверджується копією державного акту на земельну ділянку. Тобто позивач є власником земельної ділянки, на якій збудований об'єкт нерухомості відповідно до цільового призначення земельної ділянки. На даний час позивачем оформлено право власності на дану земельну ділянку відповідно до чинного законодавства.

Згідно з «Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Мінюсту України № 7/5 від 07.02.02р. визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Враховуючи, що самочинно переобладнаний позивачем об'єкт нерухомості відповідає будівельно-технічним, санітарно - гігієнічним та пожежним вимогам та не порушує права інших осіб, так як інші особи не звертались зі скаргами до органів місцевого самоврядування відносно будівель позивача. Виходячи з чого, суд відповідно до способу захисту невизнаних прав, обраного позивачем, який передбачений ст. 16 ЦК України, та з яким погоджується суд, суд вважає за можливе задовольнити позов, визнавши за позивачем право власності на самочинно переобладнаний об'єкт нерухомості житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок - літ. А-2, ганок літ.а-1, навіс літ. а'-1, літ. п/д - погріб, літ.Б-1 - літня кухня, літ. Б'-1 сарай, літ. Ж-1 сарай, літ. Е-1 сарай, літ. Д-1 - вхід в погріб, літ. О-1 - вбиральня, літ. к- колодязь, що знаходиться за адресою: вул. Київська, 18 с. Бородаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Суд вважає, що позивач не може в будь-який інший спосіб узаконити самочинне будівництво, оскільки згідно чинного законодавства такі повноваження діяли у органів державного архітектурно-будівельного контролю лише до 31.12.2015 року, відповідно до п.9 прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», через, що в іншому порядку окрім судового позивач не має можливості захистити свої права

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 745.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв'язку з недотриманням порядку будівництва нового майна

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на самочинно збудований житловий будинок з господарськими спорудами, а саме : житловий будинок- літ. А-2, ганок літ.а-1, навіс літ. а'-1, літ. п/д - погріб, літ.Б-1 - літня кухня, літ. Б'-1 сарай, літ. Ж-1 сарай, літ. Е-1 сарай, літ. Д-1 - вхід в погріб, літ. О-1 - вбиральня, літ. к- колодязь, що знаходиться за адресою: вул. Київська, 18 с. Бородаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 745.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 29.08.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 29.08.2018 року

Оприлюднене: 13.09.2018 року

Дата набрання законної сили: 29.09.2018 року