Справа № 510/2164/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.18 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В.,

за участю: секретаря Іванової Н.С.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно у вигляді сертифікату на земельну частку (пай) в ВАТ насінницький радгосп «Перемога», після смерті бабці ОСОБА_2 Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом, спадкоємців які б мали обовязкову частку у спадщині, не має, у встановлений законодавством строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак прийняв спадщину фактично. Пізніше, 12.11.2018 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Позивач у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть ОСОБА_2, померла 12.10.2003 р.; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 3,43 умовних кадастрових гектара, власник ОСОБА_2, серія ОД № 0574087; заповіт від 08.10.2001 р., згідно якого ОСОБА_2 заповіла сертифікат серії ОД № 0574087 від 25.01.2000 р. своєму онуку ОСОБА_1; нормативно грошова оцінка одиниці площі ріллі по Одеській області становить 31167,66 грн.; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно від 12.11.2018 р.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 12.10.2003 року померла ОСОБА_2, яка була бабцею позивача. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) в ВАТ насінницький радгосп «Перемога» розміром 3,43 умовних кадастрових гектара на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0574087.

Під час життя ОСОБА_2 склала заповідальне розпорядження, яким сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0574087 заповіла онуку ОСОБА_1, позивау по справі, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом.

У встановлений законодавством строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак прийняв спадщину фактично, шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, оскільки обробляв земельну ділянку. Інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині не має.

Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті бабці і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині, не має.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Так як спадщина на майно ОСОБА_2 відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р.

Відповідно до ст. 524 ЦК України (1963 р.) Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Ст. 534 ЦК України (1963 р.) встановлено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ст. 548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач ОСОБА_1, який є спадкоємцем за заповітом (ст. 534 ЦК України (1963 р.)), не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак прийняв її шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, оскільки після смерті бабці обробляв земельну ділянку. Спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині, не має.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 р.), шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, однак не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від нього (втрата оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай)).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 р.)

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 553 ЦК України (1963), -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді сертифікату на земельну частку (пай) в ВАТ насінницький радгосп «Перемога» серії ОД № 0574087, виданого Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований 25.02.200 р. за № 124.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін