Ухвала

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 592/9865/15-ц

провадження № 61-20861св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Сумської міської ради, служба у справах дітей Оболонської районної у місті Києві державної реєстрації,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду

від 13 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Сумської міської ради, про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, визначення способу участі у вихованні дитини, стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що з 11 серпня 2011 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач також від першого шлюбу має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 жовтня 2015 року шлюб між нею та відповідачем розірваний. До липня 2015 року вона проживала разом з відповідачем та дітьми у місті Києві, а на початку липня 2015 року повернулась разом з дітьми на своє постійне місце проживання у м. Суми. Між нею та відповідачем постійно виникали суперечки з питань визначення місця проживання їхнього сина ОСОБА_4 та участі відповідача у вихованні сина. Відповідач є військовослужбовцем, проживає постійно у місті Києві, часто перебуває у відрядженнях, але наполягає на тому, щоб дитина постійно знаходилась разом з його матір`ю. Відповідач неодноразово перешкоджав їй у спілкуванні з сином. 17 жовтня 2015 року відповідач забрав дитину та не повертає її, у зв`язку з чим позивач вимушена була звернутися до поліції з заявами про неповернення відповідачем сина та розшук його. Зазначала, що належним чином виконує всі батьківські обов`язки відносно сина, який потребує материнської турботи, догляду та піклування. Під час спільного життя з відповідачем, останній ніякої уваги питанням виховання сина не приділяв. Вона з донькою та сином зареєстровані у квартирі її батьків за адресою: квартира АДРЕСА_1 , але після припинення з відповідачем шлюбних відносин та переїзду з м. Києва до м. Суми вона разом з дітьми стала проживати у квартирі АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить її бабусі ОСОБА_6 . У вказаній квартирі дітям створені всі необхідні умови для життя та повноцінного розвитку. Також зазначала, що тимчасово не має можливості офіційно працевлаштуватись, оскільки її диплом вчителя та трудова книжка знаходяться за місцем проживання відповідача у м. Києві, і на її прохання повернути їй документи, відповідач відмовляє.

Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши позовні вимоги,

позивач просила суд визначити місце проживання сина ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю; відібрати сина ОСОБА_7 у ОСОБА_2 та повернути його матері; визначити спосіб участі відповідача у вихованні сина у вигляді систематичних побачень один раз на тиждень, у суботу, з 11 години до 19 години, зобов`язавши відповідача забирати та повертати сина за місцем її проживання: АДРЕСА_3 ; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/2 його доходів щомісячно до досягнення сином повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 пред`явив зустрічний позов, у якому просив визначити місце проживання сина ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком за адресою: АДРЕСА_4 . Позовна заява мотивована тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем вони з дітьми проживали у квартирі АДРЕСА_5 , яка належить йому на праві власності. Під час шлюбу відповідач не працювала, він є військовослужбовцем та перебував на службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , тому питанням щодо утримання сім`ї опікувався він особисто. Позивач має бажання виховувати сина особисто, щоденно безперешкодно спілкуватися з ним, піклуватися про духовний і фізичний стан дитини, забезпечувати сина належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, оскільки має постійну роботу та заробітну плату. Відповідач ніде не працює та не має офіційного заробітку, утримується за рахунок своїх батьків, не має власного житла, внаслідок чого не може забезпечити належні умови для розвитку дитини та гарантувати їх у майбутньому. Зазначав, що син має діагноз частохворіючої дитини та перебуває на обліку у дитячій поліклініці, але лікування дитини і діагностика хвороб на сьогоднішній день є платними послугами, внаслідок чого відповідач у зв`язку із відсутністю роботи та заробітку не має можливості забезпечити дитині своєчасне і якісне лікування та профілактику подальших захворювань.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . Вирішено відібрати ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_2 та повернути дитину матері

ОСОБА_1 .Стягнуто з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання сина ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 15 липня 2015 року до досягнення ним повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 17 січня 2017 року рішення суду першої інстанції у частини позовних вимог ОСОБА_1 про відібрання дитини скасовано та ухвалено нове рішення у цій частині, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, касаційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задоволено частково. Мотивувальну частину рішення Ковпаківського районного суду м. Суми

від 26 жовтня 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 17 січня 2017 року змінено з урахуванням мотивів, викладених у постанові суду касаційної інстанції. В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2016 року у незміненій за результатами апеляційного перегляду частині та рішення Апеляційного суду Сумської області від 17 січня 2017 року залишено без змін.

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із заявою про роз`яснення постанови Верховного Суду від 13 червня 2018 року, в якій просить роз`яснити її зміст у частині виконання судового рішення про визначення місця проживання дитини з матір`ю, оскільки у задоволенні позову про відібрання дитини та повернення її матері відмовлено, а батько не повертає дитину та забороняє матері з нею бачитись.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення належить відмовити з таких підстав.

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно із положеннями частини третьої статті 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня

2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справ» зазначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Судове рішення, яке просить роз`яснити ОСОБА_1 , є постановою, якою залишено без змін рішення апеляційного суду та рішення суду першої інстанції у нескасованій під час апеляційного перегляду частині, а також змінено мотивувальну частину оскаржених судових рішень з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові. Касаційний суд не ухвалював нового рішення, встановивши, що суди при вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення з ОСОБА_7 аліментів на утримання дитини (місце проживання якої визначено саме з матір`ю) ухвалені загалом з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Постанова Верховного Суду від 13 червня 2018 року не підлягає примусовому виконанню, вона не допускає кілька варіантів тлумачення, у ній викладені мотиви, наведено правовий висновок з посиланням на відповідні норми права, висновки суду є однозначними, а тому відсутні підстави для роз`яснення постанови суду.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Верховного Суду від 13 червня 2018 року.

Керуючись статтею 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей Сумської міської ради, про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, визначення способу участі у вихованні дитини, стягнення аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей Оболонської районної у місті Києві державної реєстрації, про визначення місця проживання дитини відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк