Справа № 463/5840/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Єзерського Р.Б.

секретаря судового засідання Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

представник позивача в інтересах та від імені ПАТ «Енергобанк» ОСОБА_2 21.11.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в позовній заяві зазначає, що 12.11.2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-039934-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA та встановлено відсоткову ставку у розмірі 35 % річних. 12.11.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено та підписано Додаткову угоду № 1 до договору кредиту. Пунктом 1 Додаткової угоди визначено, що розмір Кредитного ліміту складає 10000 грн. Пунктом 2,6 Договору кредиту визначено що строк дії кредитної лінії становить один рік за умови відсутності з боку держателя карти простроченої заборгованості за кредитом та обслуговуванню карткового рахунку та жодна із сторін в установленому порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, продовжується на той же строк і на тих же умовах.

Позивачем було виконано умови кредитного договору та надано відповідачеві кредит.

У порушення умов договору та ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку із чим станом на 20.10.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 66924,51 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 11640, 01 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 24869,18 грн., заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (пере ліміт) 3428.03 грн., заборгованість за штрафами за виникнення прострочених відсотків по кредиту 10675.44 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 5250,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами 11061.85 грн., у зв'язку із чим, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором № 00-039934-01 від 12.11.2013 року, а також судові витрати, сплачені при предявленні позову у розмірі 1600,00 грн.

01.08.2018 року суд задовольнив клопотання представника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 26.06.2018 року про залучення у справі №463/5840/17 правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відповідно до договору №21 від 18.05.2018 року про відступлення прав вимоги за кредитним договором (договір факторингу), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитними договором №00-039934-01 від 12.11.2013 року перейшло до представника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно клопотання не заперечував проти винесення заочного рішення по справі, підтримує заявлені позовні вимоги.

Відповідач в судові засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що вбачається з матеріалів справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позов відповідно до вимог ст.178 ЦПК України та зустрічного позову відповідно до ст.193 ЦПК України, не надав. В зв'язку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною.

У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача та дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює розглядати справу в заочному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, є обґрунтованим письмовими доказами і підлягає до часткового задоволення.

Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є,зокрема,правочини.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України врегульовано строк (термін) виконання зобов'язання, а саме частиною першою встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, за змістом ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якою передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За матеріалами справи, 12.11.2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-039934-01 про обслуговування міжнародної пластикової картки VISA та встановлено відсоткову ставку у розмірі 35 % річних. 16.12.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено та підписано Додаткову угоду № 1 до договору кредиту, за яким відповідачеві визначено, що розмір Кредитного ліміту складає 10000 грн.

Свої зобов'язання за Кредитним договором Банк виконав у повному обсязі, що підтверджується наявними у справі доказами.

18.05.2018 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» укладено Договір №21 про відступлення прав вимоги за кредитним договором (договір факторингу), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №00-039934-01 від 12.11.2013 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованісті за кредитом - 11640, 01 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 24869,18 грн., заборгованість за штрафами за виникнення прострочених відсотків по кредиту 10675.44 грн., заборгованість за нарахованими процентами 11061.85 грн., ґрунтується на вимогах закону, а отже, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за штрафом за несанкціонований овердрафт (переліміт) 3428.03 грн. та заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) 5250.00 грн. такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

При цьому суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин ( споживача), а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору.

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобовязання, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача за договором заборгованість в розумних сумах, так подвійне застосування штрафу неможливе, що дає суду підстави для часткового задоволення позовних вимог, куди входить заборгованість за кредитом - 11640, 01 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 24869,18 грн., заборгованість за штрафами за виникнення прострочених відсотків по кредиту 10675.44 грн., заборгованість за нарахованими процентами 11061.85 грн. В решті заявлених позовних вимог слід відмовити.

Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1392 грн., що підтверджено платіжним дорученням в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 13, 89, 247, 258, 259, 263-265, 274, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 525-527, 530, 610, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, -

у х в а л и в:

позов Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», місце знаходження якого: м. Київ, вул. Авіаконструктора ОСОБА_3, 8 до ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (код ЄДР 38750239, м.Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8) заборгованість за кредитним договором № 00-039934-01 від 12.11.2013 року, в розмірі 58246 (пятдесят вісім тисяч двісті сорок шість),48 грн., до якої входять: заборгованість за кредитом - 11640 (одинадцять тисяч шістсот сорок), 01 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 24869 (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят девять),18 грн., заборгованість за штрафами за виникнення прострочених відсотків по кредиту 10675 (десять тисяч шістсот сімдесят пять), 44 грн., заборгованість за нарахованими процентами 11061(одинадцять тисяч шістдесят одну),85 грн. та 1392 (одну тисячу триста девяносто дві) грн. судового збору.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_4