АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1200/18
Категорія: 48, 50 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області у складі суддів:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

секретар: Матюха В.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5;

відповідач - ОСОБА_6;

особа, що подала апеляційну скаргу: ОСОБА_6;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Корсунь Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 травня 2018 року, ухваленого в складі судді Линдюк В.С., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, :

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2009 року у справі № 2-752/09 на її користь із відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно з моменту подачі заяви до суду і до повноліття дитини, які підлягають індексації відповідно до закону.

Вказує, що вона проживає вдвох із син, який є учнем 5 класу, Корсунь Шевченківської школи № 5. Її доходу у розмірі заробітної плати прибиральниці виробничого підрозділу служби колії Корсунської дистанції колії не вистачає на належне утримання сина. Потреби сина суттєво зросли, зокрема, як школяра, крім того він має ряд хронічних захворювань серця, вегетососудистої системи, жовчного міхура, нервової системи та потребує лікування.

Вважає, що з огляду на її матеріальний та сімейний стан, стан здоров»я дитини та збільшення з віком його потреб, збільшення з 08 липня 2017 року у Україні на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів на утримання дитини є всі підстави для зміни способу стягнення аліментів.

Просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_6 на її користь на підставі рішення Корсунь Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2009 року на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої грошової суми на 1/4 частину від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Корсунь Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Ухвалено змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_6 відповідно до рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2009 року у справі № 2-752/09, на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої грошової суми у розмірі 300 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, на 1/4 частку від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання даним рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18 грудня 2024 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з неповним зясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його змінити та прийняти нове, яким стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Вказує, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, так як він не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки позивачка ввела суд в оману стосовно фактичного місця проживання відповідача. Змінений судом спосіб стягнення аліментів на дитину, з твердої грошової суми на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), не відповідає його можливостям сплачувати таку суму, оскільки він не має постійного (офіційного) місця роботи. Зазначає, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

ОСОБА_5 не скористалася правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає в повній мірі зазначеним вище вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що у відповідача вже існує обовязок сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак їх розмір, встановлений рішенням суду, суттєво нижчий порівняно з мінімальним розміром аліментів на дитину відповідного віку, передбаченого законодавством, а зміна способу їх стягнення сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, з урахуванням того, що відсутні докази щодо наявності інших обставин, що підлягають врахуванню під час вирішення справ вказаної категорії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2009 року по справі № 2-752/09 стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, які підлягають індексації відповідно до закону. Судове рішення вступило в законну силу 05 грудня 2009 року.( а.с.7)

Відповідно до довідки про доходи, виданої 11 січня 2018 року ПАТ «Українська залізниця» регіональної філії «Одеська залізниця» виробничого підрозділу служби колії Корсуньської дистанції колії, ОСОБА_5 за період з січня 2017 року по грудень 2017 року нарахована заробітна плата у розмірі 50 440,50 грн., з якої відраховано 9 064,86 грн. податку на доходи фізичних осіб (а.с.8).

Наявність у ОСОБА_7 захворювань підтверджується висновком профілактичного огляду школяра за 2017 рік, консультативного висновку спеціаліста невролога, ультразвукового дослідження органів черевної порожнини та заочеревинного простору від 02 березня 2015 року, заключенням лікаря (електроенцефалограма) від 01 листопада 2012 року.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХП (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду4 за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Урахувавши обов'язок рівності батьків в утриманні дитини, стан здоров»я батька та відсутність інших утриманців, суд визначив необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини розмір аліментів на утримання сина, а саме в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_6, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18 грудня 2024 року, що не суперечить положенням статей 181, 182?183 СК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5

Колегія суддів критично оцінює твердження апелянта стосовно того, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, так як він не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки позивачка ввела суд в оману стосовно фактичного його місця проживання, оскільки відповідно до частини 1 статті 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Також, колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта, як на підставу для скасування судового рішення, те що змінений судом спосіб стягнення аліментів на дитину, з твердої грошової суми на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), не відповідає його можливостям сплачувати таку суму, так як він не має постійного (офіційного) місця роботи, оскільки обов'язок рівності батьків в утриманні дитини передбачено нормами СК України. Відповідно до положень частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини а відсутність постійної роботи у відповідача не є підставою для стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі, який є меншим ніж визначено частиною 2 ст. 182 СК України.

Колегія суддів не може прийняти до уваги, довідку від 11 червня 2018 року видану виконавчим комітетом Жаботинської сільської ради про те, що відповідач не працює, як належний доказ того, що він не в змозі сплачувати аліменти, оскільки дана обставина не відноситься до обставин визначених положенням частини 1 статті 182 СК України, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Колегія суддів також, не може погодитися з визнанням відповідачем позовних вимог, а саме в частині сплати суми аліментів лише в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, оскільки дані доводи суперечать вимогам статті 182 СК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Корсунь Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в порядку та на умовах визначених ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Повний текс постанови складений 16 серпня 2018 року.