Справа № 450/1760/16-ц Провадження № 2/450/128/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про зобов`язання виконати усний договір купівлі-продажу та стягнення несплаченої вартості автомобіля, стягнення моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів , -

в с т а н о в и в :

позивач 19.07.2016 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому востаннє уточнивши позовні вимоги 14.06.2018 року просить суд зобов`язати відповідача виконати усний договір купівлі - продажу автомобіля марки ВАЗ 2101, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; стягнути з відповідача ОСОБА_4 на його користь 63682 гривні несплаченої вартості придбаного у нього за усним договором купівлі - продажу автомобіля марки ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а також моральну (немайнову) шкоду у сумі 64 000 гривень.

В обґрунтування позову покликається на те, що позивач є власником автомобіля марки ВАЗ 2101, держаний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . НОМЕР_3 році на автосервісі, розташованому у м. Пустомити, в присутності третьої особи-автослюсаря ОСОБА_5 між ним та знайомим ОСОБА_5 - відповідачем по справі ОСОБА_4 було досягнуто попередньої домовленості про продаж йому належного позивачеві автомобіля марки ВАЗ 2101, д.н.з НОМЕР_1 ,номер кузова НОМЕР_2 . Згідно з усною домовленістю між позивачем та відповідачем, останній вирішив купити у позивача належний автомобіль за 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, що складалось із 1500 доларів США, які повинен був оплатити сам ОСОБА_4 і 1000 доларів повинен був передати ОСОБА_5 На той час автомобіль знаходився на ремонті у ОСОБА_5 На його ремонт позивач дав ОСОБА_5 600 доларів США. Тому позивач не міг продати належний йому автомобіль за меншу суму, ніж та, про яку стверджував відповідач у відділі поліції при дачі пояснення. В підтвердження своїх намірів відповідач передав позивачу гроші в сумі 2000 гривень з 4500 гривень, які йому переслав поштовим переказом ОСОБА_5 Через деякий час позивача звернувся до ОСОБА_5 з проханням повернути автомобіль, щоб передати його ОСОБА_4 , на що він повідомив, що автомобіль забрав ОСОБА_4 на підставі угоди з ОСОБА_3 і користується ним. Факт передачі автомобіля ОСОБА_5 ОСОБА_4 , ними не оспорюється. В зв`язку з тим, що відповідач тривалий час не здійснював виконання прийнятого на себе зобов`язання в частині оплатити залишку суми за належний позивачу автомобіль, привласнивши його, позивач звернувся до Пустомитівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області Пустомитівським ВП Франківського ВП ГУ НП України у Львівській області та за фактом заволодіння автомобілем було порушено кримінальне провадження,внесеного в ЄРДР за № 0001901 від 15 червня 2014 року за ознаками ч. 1 ст.190 КК У країни, однак після деякої перевірки листом за № 04/15-99-15 від 15 січня 2016 року Львівською місцевою прокуратурою було поінформовано, що порушену по факту кримінальну справу закрито на підставі п.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю у діянні ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Під час проведення одночасного допиту між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 факт договору щодо купівлі належного позивачу автомобіля відповідачем знайшов своє підтвердження, як і те, що ОСОБА_5 вислав ОСОБА_4 . поштовим переказом 4500 гривень, з яких відповідач 2000 гривень передав позивачу, а 2500 гривень привласнив, як і привласнив автомобіль.

Від виконання усного договору в частині несплати вартості залишку за придбаний у позивача автомобіль відповідач ухиляється.

Станом на 2010 рік вартість автомобіля становила 2500,00 доларів США,що по курсу НБУ становило 2500 х на 8 гривень за долар дорівнює 20000,00 гривень.

Станом на сьогодні долар США по курсу НБУ становить 26,273 гривень, отже ОСОБА_4 заборгував 2500 доларів США х 26,273 гривень - 2000,00 гривень, які були оплачені, а всього - 63 682 гривні 50 копійок.

Відповідачем позивачу заподіяно моральну (немайнову) шкоду, яка становить 64 000,00 гривень, що викликано наступними обставинами: протягом восьми років він позбавлений транспортного засобу, як єдиного засобу пересування., постійно перебуває у стресовому стані, що позначається на стані його здоров`я, оскільки страждає на гіпертонію та переніс гіпертонічний криз. За останні п`ять років у позивача розвинулась хвороба серця, він не спить через дану проблему з автомашиною, душевно страждає.

03.08.2016 року провадження у справі відкрито.

22.09.2016 року представником відповідача ОСОБА_2 подано заперечення на позовну заяву, в якому позов заперечив у повному обсязі. В обґрунтування вказує, що вважає позовні вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення оскільки твердження позивача про те, що ОСОБА_4 придбав у нього автомобіль за 2500 доларів США є необґрунтованими та не відповідають дійсності.

Жодних договорів, в тому числі купівлі продажу автомобіля ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не укладав, будь яких умов договорів не погоджував.

Натомість, у березні 2010 року, ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 автомобіль ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_2 . Даний автомобіль було передано з метою огляду, так як ОСОБА_3 мав намір продати вказаний автомобіль. Як заставу ОСОБА_3 було передано грошові кошти у розмірі 2000 гривень. Документів на автомобіль ОСОБА_3 передано не було. Вказаний автомобіль перебував у несправному технічному стані. Оглянувши автомобіль ОСОБА_4 прийшов до висновку, що такий йому не підходить оскільки кузов автомобіля був ржавим, сидіння у салоні відсутні, а сам автомобіль був не придатний до будь якої експлуатації. Як наслідок, ОСОБА_4 вказаний автомобіль не підійшов. Коли відповідач намагався звернутись до позивача, щоб повернути автомобіль, телефонувавши йому, останній почав його ігнорувати - телефон не брав. Автомобіль не забирав. Після того, як ОСОБА_4 вдалося зв`язатися з ОСОБА_3 л і запропонувати йому забрати автомобіль, позивач відмовився його забирати та почав вимагати 3000 доларів США. В подальшому, на неодноразові вимоги забрати автомобіль, позивач його не забирав та продовжував вимагати кошти. У червні 2014 року відповідача було викликано до Пустомитівського РВ та повідомлено, про відкриття кримінального провадження № 0001901 від 15.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Також було повідомлено, що вказане кримінальне провадження відкрито за заявою ОСОБА_3 , який звинувачував ОСОБА_4 у шахрайстві та вимагав кошти. Коли ОСОБА_4 вкотре запропонував разом з працівниками міліції повернути автомобіль позивачу, останній знову відмовився його забирати та продовжував вимагати кошти.

В подальшому, вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 ознак складу злочину.

Також, як вбачається з листа Львівської місцевої прокуратури № 3 від 15.01.2016 року, з приводу вказаного кримінального провадження, в діях ОСОБА_4 ознак складу злочину не встановлено.

Таким чином, відповідач стверджує, що між сторонами не було укладено жодного договору, адже продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) - чого у спірних правовідносинах не відбувалося. Як наслідок позов є необґрунтованим. Однак ОСОБА_3 відмовляється забирати автомобіль, як наслідок ОСОБА_4 несе витрати, пов`язані з збереженням вказаного автомобіля та його утриманням - що порушує його права та майнові інтереси.

04.10.2016 року ОСОБА_4 на адресу суду подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 , в якій відповідач та позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму відшкодування витрат, пов`язаних із збереженням майна у розмірі 39 500 грн.; 10000 грн.00 коп. (десять тисяч гривень, 00 коп.) моральної шкоди; 10000 грн.00 коп. (десять тисяч гривень, 00 коп.) витрат пов`язаних з оплатою послуг адвоката; суму сплаченого ним судового збору у розмірі: 551 грн. 21 коп. (п`ятсот п`ятдесят одна гривня, двадцять одна коп.); в первісному позові відмовити повністю.

В обґрунтування зазначає про факти наведені у запереченні на первісну позовну заяву та вказує, що станом на день подання зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 відмовляється забирати автомобіль, як наслідок, ОСОБА_4 несе витрати пов`язані із збереженням вказаного автомобіля та його утриманням.

Вказаний автомобіль зберігається в гаражі, вартість зберігання якого становить 500 грн. в місяць. Свій власний автомобіль ОСОБА_6 змушений на вулиці. Крім протягом всього часу зберігання автомобіля вчинялися дії на його збереження: здійснювалося накачування коліс, змащення двигуна ті прогрівання в зимовий період, очищення від корозії, очищення від бруду, що потребує коштів та зусиль.

Таким чином вартість витрат на зберігання автомобіля у гаражі з 1 року по 01 жовтня 2016 року (79 місяців) складає 39 500 грн.

Крім цього, внаслідок дій ОСОБА_3 ОСОБА_4 заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з тривалим - протягом 6-ти років моральним тиском позивача, безпідставних звинуваченнях у вчиненні злочинів, які в подальшому підтвердилися, а також посяганням на його власність - грошові кошти в достатньо великій сумі, та виділення протягом тривалого часу власного гаража на зберігання автомобіля позивача з метою його збереження.

Моральна шкода також полягає у постійних стресах, хвилюваннях, погіршенні сну та втраті апетиту, появі головного болю, відповідач тривалий час знаходиться у стресовому стану. Постійні скарги, та необґрунтовані звинувачення позивача, виклики у правоохоронні органи порушують нормальний ритм життя ОСОБА_4 , принижує його очах рідних та сусідів.

Тому ОСОБА_4 вважає, що в наслідок дій ОСОБА_3 йому спричинена моральна шкода в сумі 10 000 грн.

Відповідач просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу, за договором про надання адвокатської допомоги, у сумі 10 000 гри. 00 коп.

Дана справа перебувала на розгляді у судді Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б., повноваження якої на даний час припинені, у зв`язку з чим, згідно повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 10.10.2017 року суддя Мельничук І. І. в порядку ст. 11-1 ЦПК України визначена для розгляду даної справи, розгляд справи призначено на 15.11.2017 року.

18.04.2018 року надійшли уточні позовні вимоги позивача за зустрічним позовом.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві та уточненій позовній заяві. Просить суд первісний позов задоволити у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом заперечив. Дав пояснення аналогічні наведеним у запереченні на первісний позов та зустрічній позовній заяву, яку просить суд задоволити, а в задоволення первісного позову відмовити у повному обсязі.

В судове засідання третя особа ОСОБА_5 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгяду справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що в задоволенні первісного позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно вимог ч. 1 та 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії

Згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно із ст. 655 ЦК України За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець)передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року по справі №338/180/17 при застосуванні до подібних спірних правовідносин вищенаведених ч. 1 ст. 638. ч. 1 та 2 ст. 640, ч.2 с.642 ЦК України прийшла до висновків про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону за залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами.

Судом встановлено та визнано сторонами, що у березні 2010 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 автомобіль ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_2 з метою продати вказаний автомобіль. Як заставу ОСОБА_3 було передано грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. Документів на автомобіль передано не було.

Автомобіль на той час знаходився на ремонті у ОСОБА_5 , а коли ОСОБА_3 через деякий час звернувся до ОСОБА_5 з проханням повернути автомобіль, щоб він передав його ОСОБА_4 , який повідомив, що автомобіль за угодою між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 останній забрав та користується ним. Факт передачі автомобіля ОСОБА_5 ОСОБА_4 , визнано сторонами та стверджено наданими свідком поясненнями суду.

Пустомитівським ВП Франківського ВП ГУ НП України у Львівській області за фактом заволодіння автомобілем ОСОБА_3 було порушено кримінальне провадження,внесене в ЄРДР за № 0001901 від 15 червня 2014 року за ознаками ч. 1 ст.190 КК України.

Таким чином, позивач за первісним позовом стверджує, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, на підтвердження чого надає суду відповідь № 04/15-99-15 Львівської місцевої прокуратури № 3 від 15.01.2016 року, якою ОСОБА_3 повідомлено про закриття кримінального провадження № 0001901 від 15.06.2014 року за фактом заволодіння його автомобілем марки ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_4 , шляхом обману та зловживання довірою, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, якою, разом з тим повідомлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наявне зобов`язання у вигляді договору купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_4 , що, як зазначає представник позивача, стверджено також дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження № 0001901 від 15.06.2014 року.

Разом з тим, враховуючи оплатний характер договору купівлі-продажу, в матеріалах справи відсутні докази здійснення такої оплати між сторонами, що як істотна умова договору є необхідною його складовою у випадку наявності правовідносин щодо оплатної передачі майна однією особою іншій.

Критично оцінює суд, покликання позивача та його представника на те, що відповідачем за первісним позовом передано грошові кошти у розмірі 2000,00 грн., що хоч і визнано сторонами, разом з тим не підтверджено іншими доказами у справі, та з урахування заперечення відповідача щодо наявності у нього бажання придбати спірний транспортний засіб, що не підійшов йому щодо його характеристик та істотних ознак, розцінюється судом як відсутність погодження істотних умов договору купівлі-продажу, а тому і правової волі обох сторін на укладення договору, а тому наявність такого правовідношення між сторонами суду не доведено, судом не встановлено.

Інших доказів на підтвердження підставності позовної вимоги за первісним позовом, щодо зобов`язання виконати усний договір купівлі-продажу автомобіля між сторонами, за відсутності між сторонами зобов`язального правовідношення купівлі-продажу, стороною позивача суду не представлено, а тому очевидною є і безпідставність стягнення з відповідача за первісним позовом невиплаченої вартості ніби-то придбаного ним автомобіля за усним договором купівлі-продажу.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні первісного позову слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Отже, вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача моральну шкоду в розмірі 64000,00 (шістдесят чотири тисячі гривень 00 копійок) гривень є похідною від вимоги про стягнення несплаченої вартості придбаного автомобіля за усним договором купівлі-продажу.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди також не підлягає до задоволення, оскільки, являється похідною від основної.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів.

Судом встановлено та визнано сторонами, що автомобілем марки ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_4 знаходиться у Пакоша А. М. з березня 2010 року.

Позивач за зустрічним позовом покликається на те, що на неодноразові прохання забрати ОСОБА_7 належним йому транспортний засіб, останній відмовляється, а тому враховуючи тривалий час який ОСОБА_4 зобов`язаний зберігати спірний автомобіль він поніс витрати на його зберігання у гаражі з 01 березня 2010 року по 01.10.2016 року у розмірі 39500,00 грн., згідно поданого розрахунку по 500 грн. за кожен місяць зберігання загальна кількість яких складає 39 місяців.

Суд критично оцінює подану позивачем за зустрічним позовом довідку ФОП ОСОБА_8 Володимирович № 03/25 від 25.03.2018 року, щодо вартості перебування автомобіля за одну добу на автосервісі «Колесо», яку ОСОБА_4 подає на підтвердження вартості зберігання транспортного засобу, оскільки така не має будь-якого безпосереднього зв`язку із об`єктом спору, може розцінюватися як можливий аналогічний приклад, однак не може безпосередньо ствердити обставини на які покликається позивача за зустрічним позовом щодо заявленої вимоги.

Жодних інших належних та допустимих доказів на підтвердження наявності витрат, які позивач за зустрічним позовом можливо поніс в результаті зберігання належного ОСОБА_3 автомобіля суду не представлено та за клопотанням сторони судом не здобуто.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи недоведеність заподіяної матеріальної шкоди позивачу за зустрічним позовом суд приходить до висновку про безпідставність задоволення похідної позовної вимоги та стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь ОСОБА_6 моральної шкоди, заподіяння якої суду не доведено.

Таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, зустрічні позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у представлених суду доказах, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. 22, 23, 390, 526, 655, 692 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 141, 158, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ,третя особа ОСОБА_5 , про зобов`язання виконати усний договір купівлі-продажу та стягнення несплаченої вартості автомобіля, стягнення моральної шкоди та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 04 січня 2019 року.

СуддяІ. І. Мельничук