Справа № 199/7258/18
РІШЕННЯ

Іменем України

21.12.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є батьком відповідача по справі. Позивач є людиною похилого віку та є інвалідом третьої групи, причиною інвалідності є загальне захворювання по зору. Позивач має обмеження щодо умов праці, йому протипоказана праця на висоті у рухомих механізмів з ризиком поранення очей. Також має захворювання опорно-рухового апарату, через що погано самостійно пересувається, ходить лише з паличкою та переважно із допомогою інших осіб. Позивач вимушений систематично лікуватись: у стаціонарі, амбулаторно, купувати дорогостоячі ліки, оплачувати різні обстеження. Через зазначені проблеми зі здоров'ям позивач не працює, живе лише за рахунок пенсії по інвалідності, має постійні проблеми з нестачею коштів на лікування, проживання та потребує матеріальної підтримки сина. Тому просить суд стягнути з позивача на свою користь аліменти в розмірі 3 000 грн. щомісячно.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні надали суду пояснення, відповідно до яких заперечували щодо задоволення позовних вимог, оскільки позивач не виконував свої батьківські обов'язки належним чином, його вихованням займалася бабуся і дідусь. На теперішній час у нього на утриманні знаходиться неповнолітня дитина та його тітка - інвалід дитинства по психічному захворюванню, за якою він здійснює постійний догляд.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши наявні докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач є батьком відповідача. Позивач є інвалідом третьої групи, отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується копією пенсійного посвідчення позивача.

Частина 1 статті 202 СК України зазначає, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Проте, відповідно до вимог п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року, такий обов'язок не є абсолютним.

Згідно ч.1 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до п. 16 Постанови Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Проте, відповідно до пояснень свідків, які були сусідами та класним керівником відповідача, позивач свідомо ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого сина, а саме: покинув родину, коли сину було два роки, вихованням дитини займалися бабуся та дідусь, оскільки його мати вела аморальний образ життя; після того, як син пішов до школи протягом усього навчання будь якої участі в його виховані також не приймав, не спілкувався з вчителями, жодного разу не забирав дитину додому, не відвідував батьківські збори, успіхами дитини за період навчання жодного разу не цікавився. З пояснень відповідача вбачається, що за все дитинство він його бачив декілька разів, випадково, коли приходив до бабусі з боку батька. Тобто судом встановлено, що позивач не піклувався про фізичний і духовний розвиток свого сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мав для цього можливості і не було для цього ніяких перешкод. Даний факт, також було підтверджено характеристикою з місця проживання відповідача., виданою та завіреною належним чином головою квартального комітету № 16 Бакулей Ф.Н., та довідкою, наданою адміністрацією Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 40» Дніпровської міської ради.

Таким чином, єдиним доказом участі позивача у вихованні та матеріальному утриманні сина є довідка з ТДВ Швейно-торгівельної фірми «Дніпро» про сплату позивачем аліментів за період з 1984 року по 1999 рік.

Крім того, позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів того, що він потребує матеріальної допомоги, оскільки відсутні будь-які докази про доходи позивача, наявність у власності рухомого та нерухомого майна, цінних паперів, докази про необхідність понесення витрат на лікування та реабілітацію.

Відповідно до вимог ст 141 ЦПК України з урахуванням розгляду справи суд вважає судові витрати позивача у вигляді витрат на правничу допомогу віднести за його рахунок, судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави. Доказів понесення судових витрат відповідачем суду не надано.

Керуючись ст.ст. 202,205 Сімейного Кодексу України, ст. ст.263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У позовних вимогах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька відмовити.

Судові витрати позивача у вигляді витрат на правничу допомогу віднести за його рахунок, судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня виготовлення повного рішення апеляційної скарги.

Суддя