Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/705/18
Провадження № 2/280/557/18
РІШЕННЯ

Іменем України

21 серпня 2018 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої - судді Янчук В.В.,

при секретарі - Кумечко С.М., Сенько Н.В.

за участі сторін:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, пені та додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2018 року позивач звернулась до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з листопада 1999 р. по березень 2012 р. За період спільного проживання народився син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Броварського міського суду від 22.09.2001 року присуджено стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку , але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 08.08.2001 р. і до досягнення повноліття дитини. Відповідач не виконує покладених на нього обовязків, внаслідок чого утворилась заборгованість по виплаті вказаних аліментів , яка становить 69910 грн. 90 коп. В звязку з невиплатою аліментів, матеріальне становище позивача погіршилось, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сімї, а тому змушена звертатись до суду про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 10.01.2005 р. по 01.05.2018 р. в сумі 12758 грн 86 коп. Оскільки син часто хворіє, має ряд захворювань, в наслідок чого знаходиться під наглядом лікаря педіатра з народження, перебуває на обліку в кардіолога, окуліста, потребує амбулаторного спостереження лікарем офтальмологом. Відповідач зобовязаний прийняти учать у витратах, повязаних з лікуванням їх сина у розмірі половини від понесених позивачем витрат, а тому просить стягнути їх у розмірі - 4388 грн.49 коп.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментах у сумі 69910 грн. 90 коп., неустойку за несплату аліментів в сумі 12758 грн 86 коп. та додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 4388 грн. 49 коп., вирішити питання сплати судових витрат.

Ухвалою суду від 17.05.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

18.06.2018 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі з врахуванням уточнень розрахунку розміру неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 17815,93 грн. та просила їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявивсь, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причина неявки до суду невідома, будь - яких заяв та клопотань не подавав, а тому суд здійснює розгляд справи у його відсутність. Під час підготовчого засідання відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив щодо їх задоволення.

Суд, вислухавши доводи позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що сторони є батьками - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БК № 278495 ( а.с.5).

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментах в розмірі 69910,90 грн., суд зазначає наступне.

За даними довідки-розрахунку від 15 травня 2018 року, виданої відділом державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції у Житомирській області, заборгованість по аліментах за виконавчим листом № 2-1221 від 22.08.2001, виданого Броварським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на дитину - сина ОСОБА_4, 2000 р., станом на 01 травня 2018 року становить 58111,08 грн. (а.с.12-13).

Згідно з частиною 1 статті 187 Сімейного кодексу України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

За положеннями статті 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» і згідно з частиною 9 цієї статті суд вирішує питання щодо заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Тобто за відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень указаного Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Таким чином, заборгованість за аліментами може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом.

Факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам, не оспорений ні стягувачем ні боржником, не є підставою для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку.

Діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження.

В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов'язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку не оскаржені.

Отже, права стягувача аліментів, є захищеними в силу закону, оскільки обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи вище викладене, суд не приймає визнання позову відповідача в цій частині, оскільки це суперечить закону.

Щодо позовних вимог в частині стягнення неустойки за несплату аліментів в період з 01.04.2005 р. по 01.05.2018 р., то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів того, що в період з 01.04.2005 року по 01.05.2018 року відповідач ОСОБА_2 допускав несплату та неповну сплату аліментів (а.с.12-13). Цю обставину відповідач сам визнав в суді. При цьому належних доказів поважності причин несвоєчасної та неповної сплати аліментів відповідач суду не надав. Так, відповідач мав згідно із законом (ст.180 СК України) та за рішенням суду (ч.3 ст.181, ст.183 СК України) зобов'язання утримувати неповнолітнього сина. Проте цей обов'язок ОСОБА_2 без поважних причин належним чином не виконав.

За вказаних обставин, суд вважає, що встановлена вина відповідача у виникненні заборгованості по аліментам за вказаний період, а тому є підстави для нарахування неустойки (пені).

Суд погоджується з розрахунком неустойки (пені) у сумі 17815,93 грн., який надано позивачем, оскільки даний розрахунок узгоджується з вимогами ч.1 ст.196 СК України та визнаний відповідачем, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В обгрунтування вимог в цій частині позивачем надані квитанції на оплату стоматологічних послуг, що були надані ОСОБА_3 на загальну суму 4530 грн.00 коп. ( а.с. 20-21).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Оскільки позивач просила стягнути додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 4388,49 грн., вказана сума була визнана відповідачем, то з врахуванням вимог ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку, щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в розмірі 4388,49 грн.

Відповідно до частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку , встановленому КМУ.

В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача на користь держави 704 гривень 80 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду.

З огляду на викладене , позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з мотивів та доводів викладених вище.

Суд керуючись ст.ст. 4, 5,12,13, 76-81, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України , ст. 185, 192 СК України, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 17815 (сімнадцять тисяч вісімсот пятнадцять ) гривень 93 копійки та додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 4388 ( чотири тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 49 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 - судові витрати - судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. на користь Державної судової адміністрації України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області.

Повне судове рішення виготовлено 30 серпня 2018 року

Головуюча: В.В.Янчук