Справа №295/5182/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді : Перекупка І.Г.,

при секретарі - Поліщук К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «АВТЕХ», ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «КОНСАЛ-ДІ» про визнання договору про надання послуг та про участь згідно з умовами недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 підприємства «АВТЕХ», ОСОБА_2 підприємства «КОНСАЛ-ДІ» про визнання недійсними договорів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 23 грудня 2017 між ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «КОНСАЛ-ДІ» в особі менеджера ОСОБА_3, діючої на підставі доручення № 20 від 24 жовтня 2017 року та ОСОБА_1 було укладено договір № 1127 про надання послуг. Згідно якого, Замовник ОСОБА_1 доручив, а Виконавець ПП «КОНСАЛ-ДІ» прийняв на себе зобов'язання здійснити дії спрямовані на отримання позики на умовах вказаного договору та його додатків, а саме: забезпечити оформлення Договору між ОСОБА_2 підприємством «Автех» та Замовником ОСОБА_1; надати інформаційно-консультативні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі Замовника ОСОБА_1, згідно з умовами Договору ОСОБА_2 підприємства «АВТЕХ» та додатків до нього за плату в розмірі 10,5% від суми цільової позики 450 тис. грн. 00 коп., що відповідно становить 47250 грн. 00 коп..

Метою укладення ОСОБА_1 вказаного вище договору було отримання позики на купівлю об'єкту, а саме транспортного засобу RENAUT DUSNER, модель 1.5D Priviledge, рік випуску 2015, коричневого кольору, пробіг 0, вартістю 240 тис. грн. 00 коп. та у подарунок комплект зимової резини за 1 грн. 00 коп., в зв'язку з відсутністю повної суми вартості товару, який позивач хотів придбати.

23.12.2017 року між ПП «АВТЕХ»в особі представника підприємства ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір № 1127 про участь згідно з умовами. Згідно якого, ОСОБА_1 (контрагент) доручив, а ПП «АВТЕХ» зобов'язався вчинити дії від його імені, спрямовані на надання поворотної фінансової допомоги (безвідсоткової позики), зазначеної у Додатку № 1 (450 тис. грн. 00 коп.) до даного Договору, на підставі ст. 1046, 1048 ЦК України та на умовах діяльності, що містяться у Додатку № 2 до даного Договору, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Зі слів представника ПП «АВТЕХ»позивач повинен був отримати автомобіль наведеної моделі відповідно до акту обраної техніки з додатковим обладнанням - комплектом зимової резини за 1 грн. Після отримання автомобіля, зі слів іпредставника ПП «АВТЕХ», кошти ОСОБА_1 повинен був сплачувати, шляхом сплати 180-ти щомісячних платежів в розмірі 3850 грн. 00 коп.

Проте, зазначений автомобіль позивачу надано не було. Фактично ОСОБА_1 сплатив 47250 грн. 00 коп. ПП «КОНСАЛ-ДІ» за дії спрямовані на отримання позики, а з ПП «АВТЕХ» уклав договір позики, при цьому не отримавши автомобіль, згідно акту обраної техніки за договором № 1127, як і саму суму позики, яка відповідно до умов п. 6.1. Додатку 2 до цього Договору про участь згідно з умовами № 1127, повинна була бути перерахована ПП «АВТЕХ»у безготівковій формі на розрахунковий рахунок позивача. При цьому, зі змісту зазначеного договору про участь згідно з умовами №1127 від 23.12.2017 року стало зрозумілим, що позивач окрім коштів безпроцентної позики на купівлю автомобіля, які відповідно до ст. 1046 ЦК України та п.п. 1.1 Договору, зобов'язаний повернути, повинен сплатиш ПП «АВТЕХ» 180 щомісячних платежів на загальну суму 450 тис. грн. 00 коп. У зв'язку з чим, позивач вважає укладений Договір таким, що не відповідає чинному законодавству України, грубо порушує його права як споживача послуг та громадянина України, а сам Договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та не відповідає його внутрішній волі на момент укладення Договору та на даний час, а тому підлягає визнанню судом недійсним.

Відповідно до Договору № 1127 від 23.12.2017 року про участь згідно з умовами, передбачено залучення коштів фізичної особи. Отже для здійснення відповідачем 2 такої діяльності, що стала предметом Договору, йому необхідно мати ліцензію. У відповідності до Витяту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПП «АВТЕХ», будь-яких видів економічної діяльності, пов'язаної з наданням будь-яких фінансових послуг-не здійснює. У відповідності до відомостей відкритого Державного реєстру фінансових установ, ведення якого покладено на Національну комісію, що здійснює державне регулювання на ринку фінансових послуг, в Переліку фінансових установ, унесених до Державного реєстру фінансових установ, відсутні відомості про реєстрацію ПП «АВТЕХ», що свідчить про відсутність в останнього ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Що ж стосується договору № 1127 від 23.12.2017 року про надання послуг, то позивач, як споживач послуг, у відповідності зі ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів», при укладенні Договору про участь у програмі самофінансування ПП «АВТЕХ», мав право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого та комплектного вибору.

Саме тому, ПП «КОНСАЛ-ДІ», пропонуючи позивачу надання фінансової послуги щодо оформлення договору про участь у програмі самофінансування ПП «АВТЕХ», укладає групу договорів, при тому, що позивач, як споживач послуги і так має право, без укладення Договору № 1127 про надання послуг на отримання повної інформації про послугу та її виконавця, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів». Зазначене підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг від 23.12.2017 року по договору № 1127 між ОСОБА_1 та ПП «КОНСАЛ-ДІ», відповідно до якого зміст виконаних робіт за договором був обмежений виконанням консультаційних та роз'яснювальних послуг.

Крім того, як вже зазначалось вище, позивачем у відповідність до квитанції №0 від 23.12.2017 року на виконання договору № 1127 про надання послуг між ним та ПП «КОНСАЛ-ДІ» було сплачено 47250 грн. 00 коп..

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПП «КОНСАЛ-ДІ», ідентифікаційний код 41250994, що знаходиться за адресою 55211, АДРЕСА_1, будь-яких видів економічної діяльності пов'язаної з наданням будь-яких видів фінансових послуг - не здійснює. Тобто така Підприємницька практика вводить споживача в оману і кваліфікується як нанесена (п. 4,5 ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Таким чином, відповідно до ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними.

Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Оскільки самі по собі послуги, що є предметом договору № 1127 (з ПП «КОНСАЛ-ДІ»), позивачу не потрібні, в разі неможливості досягнення основної мети відносин із ПП «АВТЕХ»- отримання позики. З урахуванням того, що ПП «КОНСАЛ-ДІ» не повідомив позивача про відсутність у ПП «АВТЕХ» ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, позивач був позбавлений можливості свідомого вибору: оформляти чи не оформляти договір про участь у програмі ПП «АВТЕХ», отримувати чи ні консультативно-довідкові послуги з питань діяльності програми.

З вказаних підстав ОСОБА_1 вважає, що зазначені вище договори необхідно визнати в судовому порядку недійсними.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити повністю.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідач - ПП «КОНСАЛ-ДІ» на адресу суду направило відзив на позовну заяву, згідно якого предметом Договору про надання послуг №1127, укладеного між позивачем та ПП «КОНСАЛ-ДІ» було визначено забезпечення оформлення договорів між ПП «АВТЕХ» та ОСОБА_1, надання інформаційно-консультативних, довідкових послуг з питань діяльності та подальшої участі позивача у договірних відносинах, згідно договору та додатків до нього. Жодного посилання, що метою укладення договору було отримання позики на купівлю автомобіля марки RENAUT DUSNER, модель 1.5D Priviledge, рік випуску 2015, коричневого кольору, пробіг 0, вартістю 240 тис. грн. 00 коп. та у подарунок комплект зимової резини за 1 грн. 00 коп., в оспорюваному договорі відсутнє. Також не було жодного Акта обраної техніки під час укладання Договору №1127 від 23.12.2017 р. між позивачем та ПП «АВТЕХ». Тому просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач ПП «АВТЕХ»на адресу суду направило відзив на позовну заяву та просило відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що в договорі №1127 від 23.12.2017 року, укладеному між позивачем та ПП «АВТЕХ» відсутнє жодне посилання про те, що метою укладення договору було отримання позики на купівлю об'єкту автомобіля марки RENAUT DUSNER, модель 1.5D Priviledge, рік випуску 2015, коричневого кольору, пробіг 0, вартістю 240 тис. грн. 00 коп. та у подарунок комплект зимової резини за 1 грн. 00 коп., Акт обраної техніки від не має жодного відношення до оспорюваного Договору. Також представник відповідача зазначив, що оскільки укладений сторонами правочин не передбачає одержання відповідачем необхідного йому товару, наявність у майбутньому самого товару, не визначає умов за яких такий товар може бути одержаний, то до такого правочину не може бути застосовано визначення «придбання товару у групах», «надання фінансових послуг», «адміністрування активів». Підприємство під час укладання оспорюваного Договору надало саме послугу з отримання позивачем права на отримання безвідсоткової позики, а тому відсутні підстави для висновку, що діяльність яка здійснюється підприємством підлягає ліцензуванню відповідно до вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послу». Договір укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За правилами ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з п.6 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір про надання фінансових послуг (яким відповідно до ст.4 цього Закону є договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч.5 ст.11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору

За положеннями ч.1 п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Судом встановлено, що 23 грудня 2017 між ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «КОНСАЛ-ДІ» в особі менеджера ОСОБА_3, діючої на підставі доручення № 20 від 24 жовтня 2017 року та ОСОБА_1 було укладено договір № 1127 про надання послуг. Згідно якого, Замовник ОСОБА_1 доручив, а Виконавець ПП «Консал-Ді» прийняв на себе зобов'язання здійснити дії спрямовані на отримання позики на умовах вказаного договору та його додатків, а саме: забезпечити оформлення Договору між ОСОБА_2 підприємством «Автех» та Замовником ОСОБА_1; надати інформаційно- консультативні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі Замовника ОСОБА_1, згідно з умовами Договору ОСОБА_2 підприємства «Автех» та додатків до нього за плату в розмірі 10,5% від суми цільової позики 450 тис. грн. 00 коп., що відповідно становить 47250 грн. 00 коп., в зв'язку з відсутністю повної суми вартості товару, якого позивач хотів придбати.

Згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

По договору № 1127 передбачено залучення коштів фізичної особи. Отже, для здійснення відповідачем діяльності, що стала предметом договору № 1127, відповідачу необхідно мати ліцензію.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

У цьому визначенні мета отримання прибутку не є критерієм віднесення операції з фінансовими активами до поняття фінансової послуги, а "мета отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів" стосується лише залучення фінансових активів від інших осіб. Крім того, до визначених у ч. 3 ст. 2 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" установ, на діяльність яких не поширюються положення Закону, відповідач не належить.

Відповідно до ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 227 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, приватне підприємство «АВТЕХ», ідентифікаційний код 41250533, що знаходиться за адресою 55211, АДРЕСА_2, будь-яких видів економічної діяльності пов'язаної з наданням будь-яких видів фінансових послуг - не здійснює (витяг з ЄДРПОУ додається).

Таким чином, судом не встановлено наявності ліцензії у відповідачів для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства.

Крім цього, 23 грудня 2017 року між позивачем та ОСОБА_2 підприємством «КОНСАЛ-ДІ» було укладено договір № 1127, у відповідності до якого ПП «КОНСАЛ-ДІ» зобов'язалося за плату в розмірі 10,5 % від суми позики, зазначеної в Додатку №1 до Договору про участь згідно з умовами між ПП «АВТЕХ» та замовником, і сплачується одноразово, в день підписання даного Договору, шляхом перерахування 100% оплати на банківський рахунок виконавця, що відповідно становить 450000,00 грн., здійснити дії, спрямовані на отримання позики: забезпечити оформлення договору про участь у програмі самофінансування ПП «АВТЕХ» для замовника; надавати інформаційно-консультаційні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі Замовника, згідно з умовами Договору з ПП «АВТЕХ» та Додатків до нього.

Проте, позивач у відповідності зі статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів», при укладенні договору про участь у програмі самофінансування ПП «АВТЕХ», мав право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Таким чином, ПП «КОНСАЛ-ДІ», пропонуючи позивачу надання фінансової послуги щодо оформлення договору про участь у програмі самофінансування ПП «АВТЕХ», укладає групу договорів, при тому, що Позивач, як споживач послуги і так має право, без укладення договору № 1127 (із ПП «КОНСАЛ-ДІ) на отримання повної інформації про послугу та її виконавця, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів".

Вказане підтверджується актом наданих послуг від 23.12.2017р. по договору №1127 між позивачем та ПП «КОНСАЛ-ДІ» відповідно до якого зміст виконаних робіт за договором був обмежений виконанням консультаційних та роз'яснювальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Оскільки самі по собі послуги, що є предметом договору №1127 (з ПП «КОНСАЛ-ДІ»), позивачу не потрібні, в разі неможливості досягнення основної мети відносин із ПП «АВТЕХ» - отримання позики. З урахуванням того, що ПП «КОНСАЛ-ДІ» не повідомив позивача про відсутність у ПП «АВТЕХ» ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, позивач був позбавлений можливості свідомого вибору: оформляти чи не оформляти договір про участь у програмі ПП«АВТЕХ», отримувати чи ні консультативно-довідкові послуги з питань діяльності програми.

Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, приватне підприємство «КОНСАЛ-ДІ», ідентифікаційний код 41250994, що знаходиться за адресою 55211, АДРЕСА_3, будь-яких видів економічної діяльності пов'язаної з наданням будь-яких видів фінансових послуг - не здійснює (витяг з ЄДРПОУ додається).

Тобто така підприємницька практика вводить споживача в оману і кваліфікується як нечесна (пункт 4, 5 ч. 2 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів").

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Позивачем у відповідність до квитанції № 0 від 23.12.2017 року, на виконання договору № 1127 про надання послуг, укладеним між ним та ПП «КОНСАЛ-ДІ» було сплачено 47250,00 гривень.

У відповідності до положень ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1.

Щодо вимоги про стягнення з позивача судових витрат по оплаті витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 2 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов'язані з розглядом справи, до яких належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу адвоката .

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Встановлено, що 11.03.2018 року позивач та адвокатське бюро «Вікторії Рогач», в особі засновника адвоката ОСОБА_4 уклали договір про надання правової допомоги.

На підтвердження повноважень адвоката ОСОБА_4 надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 679 від 19.07.2012 року та копію ордеру серії ЖТ № 34850 від 11.03.2018 року.

Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Оскільки суду не надано жодних доказів, якими підтверджується вартість робіт за договором про надання правової допомоги та їх оплати, вимога позивача про стягнення витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними доказами понесення витрат на правову допомогу.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України солідарно з відповідачів на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2114,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 19, 48, 81, 141, 258-260, 263-265, ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 627 ЦК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про захист прав споживачів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «АВТЕХ», ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «КОНСАЛ-ДІ» про визнання договору про надання послуг та про участь згідно з умовами недійсними-задовольнити частково.

Визнати договір № 1127 про участь згідно з умовами від 23 грудня 2017 року укладений між ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «АВТЕХ»» та ОСОБА_1 -недійсним.

Визнати договір № 1127 про надання послуг від 23 грудня 2017 року укладений між ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «КОНСАЛ-ДІ» та ОСОБА_1 -недійсним.

Стягнути з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «КОНСАЛ-ДІ» на користь ОСОБА_1 47250 грн. 00 коп. (сорок сім тисяч двісті п'ятдесят гривень 00 копійок) сплачених за договором.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь держави судовий збір в розмірі 2114,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, м. Житомир, вул. С. Наливайка, буд. 71).

Відповідач: ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «КОНСАЛ-ДІ» (ідентифікаційний код юридичної особи 41250994, АДРЕСА_1).

Відповідач: ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «АВТЕХ» (ідентифікаційний код юридичної особи 41250533, АДРЕСА_1).

Суддя І.Г. Перекупка