Справа № 569/2337/18
14 вересня 2018 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Гордійчук І.О.
секретарі судового засідання Калетинець Т.В.
за участі позивача ОСОБА_1
представника позивача - адвоката ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей,
16 лютого 2018 року до Рівненського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем спільне життя не склалося, шлюб існує лише формально, від шлюбу мають спільних дітей тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути аліменти на свою користь на утримання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2000 грн., щомісячно, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою суду від 02 березня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито загальне провадження.
07 травня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою суду від 14 червня 2018 року сторонам було надано трьохмісячний строк на примирення.
В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, стягувати аліменти з відповідача на утримання дітей у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, також просить залишити проживати разом з нею неповнолітніх дітей.
Представник позивача в судовому засіданні вимоги своєї довірительки підтримав повністю.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлялася про час, дату і місце проведення судових засідань під розписку. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про шлюб, НОМЕР_3, виданого 30 травня 1998 року Відділом реєстрації актів актів громадського стану м.Рівне, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрували шлюб 30 травня 1998 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові ОСОБА_3, дружині ОСОБА_1.
Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 виданим 28 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_5 виданим 28 травня 2002 року відділом реєстрації актів громадського м.Рівне.
Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися. Спору відносно місця проживання дітей на даний час не має, тому суд вважає за можливе залишити проживати дітей разом із матір'ю.
Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.
Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне.
Відповідно до вимог статті 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем належними доказами не підтверджено, що матеріальний стан відповідача є достатнім для призначення розміру аліментів на утримання дітей по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину.
Відповідачем також не надано суду відомостей та доказів про його матеріальне становища, відповідачем також не спростовано вимоги позивача.
Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VІІI від 07.12.2017 року передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум становить 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн.
А тому з врахуванням вищенаведених правових норм та поданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1400 грн., щомісячно, на кожну дитину, що буде достатнім для забезпечення дітям належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача.
При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 04 квітня 2018 року.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., за позовну вимогу про стягнення аліментів.
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи те, що судом позивачу було відстрочено сплату судового збору та враховуючи вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь держави понесені судові витрати - судовий збір в сумі 704.80 грн.
Керуючись статтями 112, 113, 180-184, 191Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 30 травня 1998 року відділом реєстрації актів громадського стану, актовий запис № 486.
Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі в розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 16 лютого 2018 року по 15 березня 2018 року.
Визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 разом із матір'ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6.
В задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1;
Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2.
Повний текст судового рішення складено 14 вересня 2018 року.
Суддя І.О.Гордійчук