Ухвала

28 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 442/5875/15-ц

провадження № 61-39268ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 07 серпня 2017 року, від 14 грудня 2017 року, від 12 березня 2018 року, ухвалу Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі за позовом приватного підприємця СПД - ФО ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та спонукання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець СПД - ФО ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та спонукання до вчинення дій.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року у прийнятті до провадження цивільної справи за позовом приватного підприємця СПД - ФО ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, у травні 2017 року приватний підприємець СПД - ФО ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2017 року апеляційну скаргу приватного підприємця СПД - ФО ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору та подання належним чином оформленої апеляційної скарги.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07 серпня 2017 року апеляційну скаргу приватного підприємця СПД - ФО ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року, визнано неподаною та повернуто апелянту.

У вересні 2017 року приватний підприємець СПД - ФО ОСОБА_1 вдруге подав апеляційну скаргу на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2017 року апеляційну скаргу приватного підприємця СПД - ФО ОСОБА_1 залишено без руху для зазначення, яке саме судове рішення оскаржується та подання нової апеляційної скарги, або уточнень, пояснень, які б за своєю формою та змістом відповідали статті 295 ЦПК України із кількістю її копій відповідно до кількості учасників у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року апеляційну скаргу приватного підприємця СПД - ФО ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року визнано неподаною та повернуто апелянту.

У грудні 2017 року приватний підприємець СПД - ФО ОСОБА_1 втретє подав апеляційну скаргу на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2018 року апеляційну скаргу приватного підприємця СПД - ФО ОСОБА_1 залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів для звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою приватного підприємця СПД - ФО ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року відмовлено.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Львівської області у справі № 442/5875/15-ц.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

20 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області у справі № 442/5875/15-ц повернуто заявнику.

19 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 07 серпня 2017 року; касаційною скаргою на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року; касаційною скаргою на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2018 року; касаційною скаргою на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 07 серпня 2017 року та ухвалу Верховного Суду від 15 березня 2018 року.

Касаційні скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до провадження позов заявника, оскільки справа № 442/5576/15-ц повністю відрізняється від цієї справи за сторонами, предметом та підставами; суд апеляційної інстанції, ураховуючи скрутний майновий стан заявника, повинен був звільнити його від сплати судового збору, однак не зробив цього; подавши апеляційну скаргу на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року заявник не пропустив строк на касаційне оскарження, оскільки попередніми ухвалами апеляційного суду від 07 серпня 2017 року та від 14 грудня 2017 року йому було роз'яснено про можливість повторного звернення до суду зі скаргами; повернувши 15 березня 2018 року касаційну скаргу заявника, у зв'язку не виконанням вимог ухвали суду від 29 грудня 2017 року, Верховний Суд не встановив дати отримання її копії заявником.

Касаційне провадження в частині оскарження ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року не підлягає відкриттю з наступних підстав.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року не була предметом апеляційного перегляду, то вона не може бути предметом касаційного перегляду.

Касаційне провадження в частині оскарження ухвали Верховного Суду від 15 березня 2018 року також не підлягає відкриттю, оскільки розділом V главою другою ЦПК України до повноважень Верховного Суду не входить перегляд рішень Верховного Суду в порядку касаційного провадження.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року та ухвали Верховного Суду від 15 березня 2018 року.

Разом з тим, касаційна скарга в частині оскарження ухвал Апеляційного суду Львівської області від 07 серпня 2017 року, від 14 грудня 2017 року, від 12 березня 2018 року не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 не навів згаданих підстав касаційного оскарження, не зазначив, які саме норми матеріального права були неправильно застосовані або які норми процесуального права були порушені судом і в чому полягають ці порушення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що заявник не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393,394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року та ухвалу Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі за позовом приватного підприємця СПД - ФО ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та спонукання до вчинення дій відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвал Апеляційного суду Львівської області від 07 серпня 2017 року, від 14 грудня 2017 року, від 12 березня 2018 року у справі за позовом приватного підприємця СПД - ФО ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та спонукання до вчинення дій повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак