Провадження №2/369/3933/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Ковриженко М.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, приватний виконавець ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, приватний виконавець ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовною заявою представник позивача ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна, а саме квартири № 118, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святоюріївська, буд. 30; зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні.

Свою заяву представник позивача обґрунтовує тим, що 13 вересня 2018 року ОСОБА_1 стало відомо, що в провадженні приватного виконавця ОСОБА_3 знаходиться виконавче провадження № 56848716, яке відкрито на підставі виконавчого напису № 25261 від 31 жовтня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2В, щодо стягнення з нього, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу у розмірі 141 488,00 доларів США.

30 липня 2018 року в рамках проведення виконавчих дій, приватним виконавцем ОСОБА_3 було подано до ДП «Сетам» заяву № 56848716 на реалізацію арештованого майна.

Квартира № 118, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святоюріївська, буд. 30, належить на праві власності ОСОБА_1 та надана, в якості забезпечення виконання умов кредитного договору № 10-29/5231 від 07 лютого 2008 року.

Відповідно до інформації розміщеної на сайті ДП «Сетам», електронний аукціон відбудеться 12 жовтня 2018 року зі встановленою стартовою ціною на вказану квартиру у розмірі 285 010,85 грн..

Представник позивача зазначив, що на час розгляду справи у суді необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення вчинення виконавчих дій та зупинення реалізації арештованого майна, оскільки невжиття таких заходів призведе до продажу квартири під № 118, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святоюріївська, буд. 30. Також, представник позивача просив не застосовувати зустрічне забезпечення.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти дії.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати виконавчий напис від 31 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, який зареєстрований в реєстрі за № 25261, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Заявник у заяві ставить питання про забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна, зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до п. 1 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Частина 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає можливість зупинення судом передачі майна на реалізацію.

Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

За змістом ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою приватного виконавця ОСОБА_3 від 24 липня 2018 року відкрито виконавче провадження № ВП 56848716 щодо виконання виконавчого напису № 25261, виданого 31.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 141 488 доларів США 45 центів, що на день відкриття виконавчого провадження відповідно до курсу НБУ еквівалентно 3714071,81 грн..

Згідно заявки № 56848716 на реалізацію арештованого майна приватний виконавець ОСОБА_3 надіслав пакет документів для організації і проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме квартири № 118, загальною площею 36,0 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., яка розташована за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. Святоюріївська, 30.

Суд враховує, що прилюдні електронні торги з реалізації вказаного нерухомого майна будуть проводитися в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_3 від 24 липня 2018 року, який оскаржується на даний час в суді.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна, а саме квартири № 118, загальною площею 36,0 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., яка розташована за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. Святоюріївська, 30, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може суттєво утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Однак суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову в частині зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 56848716.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З огляду на положення норми ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України щодо обовязковості виконання судових рішень, застосування запропонованих заявником заходів забезпечення позову фактично призведе до зупинення виконавчого провадження та порушень прав відповідача.

Суд зазначає, що забезпечення позову слугує підставою гарантії реалізації рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Суд не вважає, що заявлені вимоги позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення вчинення виконавчих дій є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову в частині зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 56848716.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна у виконавчому провадженні № ВП 56848716 щодо виконання виконавчого напису № 25261, виданого 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, а саме реалізації нерухомого майна квартири № 118, загальною площею 36,0 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., яка розташована за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. Святоюріївська, 30.

В решті заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук