Справа № 474/619/18
Провадження № 2/474/221/18
РІШЕННЯ

Іменем України

24.10.18 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Фасій В.В.

за участю секретаря судового засідання Євтушок Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини , -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, обгрунтовуючи вимоги тим, що відповідач є батьком дитини, проте матеріальної допомоги на її утримання не надає та не приймає участь у її виховані, хоча зобов'язаний це робити та має можливість. Крім того, позивач зазначає, що відповідач нікому не платить аліментів, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводилось, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина не має.

Позивач, її представник в судове засідання не з'явилися, звернулися до суду із заявою,заяву (вх. №5020 та №5023 від 24.10.2018р.) в якій просять проводити розгляд справи у їх відсутність, в якій позовні вимоги підтримують.

Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, звернувшись з заявою за вх. № 4565 від 27.09.2018р. про проведення судового розгляду справи у його відсутність, в якій позов про стягнення аліментів визнає.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність визнання відповідачем позову, судом встановлено наступне.

Шлюб між сторонами зареєстрований 14.02.2011 року виконавчим комітетом Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (свідоцтво про шлюб І-Фп №064458 від 14.02.2011р.);

У сторін є спільна донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження І-ФП №145156 від 08.08.2011р.)

Позивач не працює, перебуває на обліку в районному центрі зайнятості як безробітна, має на утриманні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_3, з якими проживає зі співмешканцем ОСОБА_5 в с. Сирово Врадіївського району, у будинку що винаймають, утримує дрібне підсобне господарство (7 кіз та 5 курей), отримує допомогу одиноким матерям в розмірі 1860 грн./1міс. (акт обстеження матеріально побутових умов проживання від 03.06.2018р., довідка РЦЗ від 12.06.2018р. №859, довідка рпо склад сімї № 329 від 13.06.2018р., довідка УПСЗН №304 від 12.06.2018р.);

стан здоровя дитини, на користь якої ставиться питання про стягнення аліментів - задовільний (довідка ЦРЛ від 19.06.2018р.);

відповідач ОСОБА_2 участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає (заява вх. №3189 від 10.07.2018р. );

Судом не встановлено наявності у відповідача інвалідності, захворювань, фізичних, психічних вад, які не дають можливість здійснювати ним трудову діяльність, чи наявності у останнього на утриманні непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина чи інших осіб. Вказані обставини вказують, що відповідач має можливість сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, встановив вказані обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., який визначається станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову (10.07.2018р.) і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн.. 80 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя В.В.Фасій