Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3798/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суду Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання - Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори, про встановлення права власності на спадщину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори, про встановлення права власності на спадщину.

Вимоги позову мотивовано тим, що 19 вересня 2006 року помер дід позивача ОСОБА_3. Після його смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними спорудами в с.Веряця по вул.Карпатської Січі, №41. На випадок своєї смерті ним залишений заповіт щодо розпорядження своїм майном, посвідчений 15.09.2006 року секретарем Веряцької сільської ради ОСОБА_4, яким все своє майно він заповів позивачу. Крім позивача спадкоємцем щодо майна померлого є його батько - ОСОБА_2. Позивач вказує, що після смерті спадкодавця він прийняв спадщину так як на час відкриття спадщини проживав у спадковому житловому будинку. Однак державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки ним не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, який є втраченим. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду із даним позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з'явився, однак подав через канцелярію суду заяву, згідно якої вимоги позивача визнає повністю та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Третя особа державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу своєчасно повідомлена про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не зявилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19 вересня 2006 року помер дід позивача ОСОБА_3.

Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно - житловий будинок з надвірними спорудами в с.Веряця по вул.Карпатської Січі, №41.

Спадковий будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Веряцькою сільською радою 05.02.2005 року згідно рішення виконкому Веряцької сільської ради за №3 від 27.01.2005 року.

Заповітом, посвідченим 15.09.2006 року секретарем Веряцької сільської ради ОСОБА_4, спадкодавець ОСОБА_3 все своє майно заповів своєму онуку, позивачу по справі ОСОБА_1

Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Спадкоємцем за законом крім позивача є син померлого та батько позивача ОСОБА_2, відповідач по справі, який не заперечує проти визнання права власності на спадковий житловий будинок за позивачем, що стверджується письмовою заявою відповідача від 26.12.2018 року.

Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд констатує, що позивач після смерті спадкодавця спадщину прийняв в порядку, передбаченому ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті спадкодавця проживав разом з ним у спадковому будинку, що стверджується довідкою Веряцької сільської ради за №02-17/702 від 30.08.2018 року.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори.

Разом з тим листом за № 343/01-16 від 13.09.2018 року позивача було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на після смерті померлого ОСОБА_3, немає можливості, оскільки позивачем не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, який повинен бути зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що передбачено п.4.15 та п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та в разі відсутності вказаних документів позивачу рекомендовано звернутись до суду.

Оригінал правовстановлюючого документа на будинок втрачено, про що позивачем подано оголошення в газету "Новини Виноградівщини" №45 за 17.11.2018 року.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро.

Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» за №939 від 08.11.2018р. та технічного паспорту на житловий будинок даний житловий будинок з надвірними будівлями будівництвом завершений і його інвентаризаційна вартість складає 252 402,00 гривень. Згідно даних КП «Виноградівське РБТІ» житловий будинок з надвірними будівлями в с.Веряця по вул.Карпатської Січі, 41 зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Веряцькою сільською радою 05.02.2005 року згідно рішення виконкому Веряцької сільської ради за №3 від 27.01.2005 року.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1216, 1220, 1222-1223, 1233, 1268, 1274 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с.Веряця по вул.Карпатської Січі, №41 Виноградівського району Закарпатської області, загальна площа якого становить 81,3 м.кв., в т.ч. житлова 57,8 м.кв.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне судове рішення складено 02.01.2019 року.

ГоловуючийОСОБА_5