Справа № 457/692/18
провадження №2/457/270/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Трускавецької міської ради про визнання права власності на квартиру, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до виконавчого комітету Трускавецької міської ради про визнання права власності на квартиру. Позов мотивований тим, що йому на праві приватної власності належить нежитлове приміщення площею 81,3 кв.м. в будинку №15 по вулиці Помірецькій у місті Трускавці. У 2017 році ним було здійснено реконструкцію нежитлового приміщення під житлову квартиру. Проведене переобладнання не спричинило негативного впливу на інсоляцію сусідніх будинків та споруд, проведена реконструкція нежитлового приміщення в житловому будинку по вул. Помірецькій, 15 в місті Трускавці не вплинула на несучу здатність конструкцій будинку, вцілому відповідає будівельним нормам та не порушує пожежні та санітарні нормативи. Приміщення придатні для подальшої експлуатації в якості житлової квартири. 15 червня 2018 року він звернувся до виконавчого комітету Трускавецької міської ради із заявою про надання дозволу на проведення реконструкції нежитлового приміщення площею 81,3 м.кв. по вулиці Помірецькій, 15 у місті Трускавці під житлове приміщення відповідно до вимог державних будівельних норм і правил, однак йому було відмовлено. Просить припинити право власності на нежитлове приміщення №1 площею 81,3 кв.м. за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Помірецька, 15; визнати за ним право власності на житлову квартиру площею 81,3 кв. м. в цокольному поверсі в будинку №15 по вулиці Помірецькій у місті Трускавці Львівської області, а також здійснити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житлову квартиру за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Помірецька, 15.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказує, що позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що до початку проведення робіт, пов'язаних з реконструкцією нежитлового приміщення у житлову квартиру, останній отримав відповідний дозвіл на виконання будівельних робіт у відповідному органі державного архітектурно-будівельного контролю. Позивач не надав суду доказів, що він звертався до компетентного державного органу з заявою про прийняття спірного об'єкта після реконструкції до експлуатації, також не оскаржував у порядку адміністративного судочинства дії відповідного органу у випадку відмови у прийнятті такого об'єкта в експлуатацію. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно №17481186 від 07 лютого 2014 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення площею 81,3 кв.м. в будинку №15 по вулиці Помірецькій у місті Трускавці.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Стаття 319 Цивільного Кодексу України встановлює право власника вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

У 2017 році позивачем було здійснено реконструкцію нежитлового приміщення під житлову квартиру. Проведене переобладнання не спричинило негативного впливу на інсоляцію сусідніх будинків та споруд, проведена реконструкція нежитлового приміщення в житловому будинку по вул. Помірецькій, 15 в місті Трускавці не вплинула на несучу здатність конструкцій будинку, вцілому відповідає будівельним нормам та не порушує пожежні та санітарні нормативи. Приміщення придатні для подальшої експлуатації в якості житлової квартири. Саме такий висновок міститься в звіті про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, виконаному експертом ОСОБА_2.

15 червня 2018 року позивач звернувся до виконавчого комітету Трускавецької міської ради із заявою про надання дозволу на проведення реконструкції нежитлового приміщення площею 81,3 м.кв. по вулиці Помірецькій, 15 у місті Трускавці під житлове приміщення відповідно до вимог державних будівельних норм і правил.

Відповідач листом №03/Б-616 від 20 червня 2018 року відмовив у наданні такого дозволу з підстав неможливості здійснити реконструкцію нежитлових приміщень під житлову квартиру в звязку з невідповідністю ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення».

Нежитлове приміщення це приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду та є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Згідно з ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно з ч.1 ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Частиною 2 ст. 383 ЦК України, передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Процес переведення нежитлового приміщення в житлове (квартиру) Законом не регулюється.

Згідно з ч.1 статті 8 ЖК Української РСР переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу (тобто, за рішенням виконавчого комітету місцевої ради).

Статтею 8-1 ЖК Української РСР передбачено право громадян напереведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року № 321.

Крім того, відповідно до вимог ст. 152 Житлового кодексу Української РСР, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (частина 1 статті 8 ЦК України).

Застосувавши аналогію закону, керуючись ст.ст. 8, 8-1, 152 ЖК Української РСР, Порядком переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 р. № 321, статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування», до повноважень виконавчого комітету органу місцевого самоврядування належить прийняття рішень щодо переведення нежитлових приміщень в житлові (квартиру) за зверненням власника таких приміщень.

Без прийняття рішення виконавчим комітетом Трускавецької міської ради позивач не може у встановленому законом порядку підтвердити своє гарантоване право на використання квартири в якості житла, оскільки процес переведення нежитлового приміщення в житлове (квартиру) в українському законодавстві з достатньою чіткістю не відображено, а відповідач не погоджується здійснити таке переведення, мотивуючи невідповідністю державним будівельним нормам використання такого приміщення як житлову квартиру.

Така позиція відповідача суперечить дійсності. Приміщення в цокольному поверсі повноцінно використовується позивачем як житло, таке використання не суперечить будівельним нормам та не порушує пожежні та санітарні нормативи.

Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В якості письмового доказу, який підтверджує обставини правомірності використання позивачем приміщення як житлової квартири, до позовної заяви додається звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, виконаний експертом ОСОБА_2.

Невизнання відповідачем приміщення позивача в будинку по вулиці Помірецькій, 15 житловою квартирою порушує законні права та інтереси останнього та не дає можливості повноцінно реалізувати своє право на житло.

В силу вимог статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом предявлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у звязку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Згідно зістаттею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Це ж право закріплене статтею 1 ЖК Української РСР, відповідно до якої право на житло забезпечується розвитком і охороною державного і громадського житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву.

Житлове законодавство не містить процедури і порядку переведення нежитлових приміщень в житлові. Вказане питання входять до компетенції органів місцевого самоврядування. Через обставини, які склались, позивач позбавлений можливості у позасудовий спосіб вирішити питання з приводу переведення належного йому нежитлового приміщення у житлове, що й стало приводом до звернення до суду.

Зміст положень статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухомемайно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Враховуючи те, що внаслідок дій відповідача позивач позбавлений права безперешкодно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм нерухомим майном, яке відповідно до технічного висновку носить всі ознаки житлового приміщення, і, як доведено у ході розгляду справи, саме житловим приміщенням і являється, суд приходить до переконання про необхідність задовольнити позов у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення №1 площею 81,3 кв.м. за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Помірецька, 15.

Визнати право власності ОСОБА_1 на житлову квартиру площею 81,3 кв. м. в цокольному поверсі в будинку №15 по вулиці Помірецькій у місті Трускавці Львівської області.

Здійснити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житлову квартиру за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Помірецька, 15.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_3