Справа № 329/938/18
Провадження № 2/329/319/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Богослова А.В.,

за участі секретаря судового засідання - Силаєвої Т.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чернігівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області(далі - відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в якій просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 7,94 га, що розташована на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, згідно із державним актом на право приватної власності на землю серії II-ЗП № 008888, виданого 26.12.2001 на підставі рішення Чернігівської селищної ради від 21.08.2001 № 67 та визнати право власності на сільськогосподарські угіддя, включені за сертифікатом, але не надані за вказаним державним актом, пасовища розміром 1,19 умовних кадастрових гектарів та багаторічні насадження розміром 0,04 умовних кадастрових гектари, які разом розташовані на землях колишнього КСП Калініна Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, на підставі сертифікату серії ЗП №0135821 на право власності на земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Чернігівської райдержадміністрації від 01.08.1996 № 213 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай, в порядку спадкування за законом, після його матері ОСОБА_3, яка померла 29 січня 2007 року.

Позов мотивує тим, що 29 січня 2007 року померла мати позивача ОСОБА_3, яка на час смерті проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом із нею за вказаною адресою на день її смерті був зареєстрований і позивач, який був неповнолітнім. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 7,94 га, що розташована на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, та належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЗП № 008888, виданого 26.12.2001 на підставі рішення Чернігівської селищної ради від 21.08.2001 № 67, в тому числі сільськогосподарські угіддя, включені за сертифікатом, але не надані за вказаним державним актом, пасовища розміром 1,19 умовних кадастрових гектарів та багаторічні насадження розміром 0,04 умовних кадастрових гектари, які разом розташовані на землях колишнього КСП Калініна Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, які належали ОСОБА_3 на підставі сертифікату серії ЗП №0135821 на право власності на земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Чернігівської райдержадміністрації від 01.08.1996 № 213 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай. Спадкоємцем за законом на майно ОСОБА_3 є позивач, який на день смерті був неповнолітнім та фактично прийняв спадщину за законом, але не оформив своїх спадкових прав. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Згідно постанови державного нотаріуса від 04.09.2018 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які позивач втратила ще за життя. Зазначена обставина є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті матері позивача, тому позивач просить суд визнати за ним право на спадкування за законом у судовому порядку.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань не надав.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 29 січня 2007 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ЖС № 427068, виданого 07.08.2018 Чернігівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Померла ОСОБА_3 на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. На день смерті разом із нею був зареєстрований і позивач, вони проживали однією сімєю, що підтверджується довідкою № 3898 від 05.10.2018, виданою виконавчим комітетом Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області.

Позивач є сином померлої ОСОБА_3 відповідно до змісту свідоцтва про народження, серії IV-ЖС № 295294, виданого 26.09.1990 Андріївською селищної радою Бердянського району Запорізької області.

За життя ОСОБА_3 набула право на земельну частку (пай) розміром 8,90 га., згідно сертифікату серії ЗП №0135821, виданого на підставі рішення Чернігівської райдержадміністрації від 01.08.1996 № 213.

На підставі зазначеного сертифікату ОСОБА_3 було видано державний акт, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЗП № 008888, виданого 26.12.2001 на підставі рішення Чернігівської селищної ради від 21.08.2001 № 67.

Згідно листа відділу у Чернігівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області №31-8-0.35-1066/114018 від 04.09.2018 розмір земельної частки (паю), який не був виділений внатурі та переданий у власність на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЗП № 008888, виданого 26.12.2001 ОСОБА_3, складає 1,19 умовних кадастрових гектарів пасовищ, 0,04 умовних кадастрових гектарів багаторічних насаджень.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

Єдиним спадкоємцем за законом на майно ОСОБА_3 є позивач, який та день смерті матері був неповнолітнім та фактично прийняв спадщину за законом, однак не оформив своїх спадкових прав.

Відповідно до змісту матеріалів спадкової справи № 138/2018 на ім'я ОСОБА_3 інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні.

За життя померла ОСОБА_3 втратила оригінали документів, які підтверджують право власності на земельну ділянку.

Згідно відповіді на запит позивача щодо видачі дублікату державного акту відділу у Чернігівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.09.2018, видача нових державних актів в тому числі дублікатів державних актів, неможлива.

Таким чином, позивач не може оформити своє право на майно в нотаріальному порядку через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на майно спадкодавця, що підтверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2018.

Згідно зі ст. ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Частиною 2, 3,4 ст.1268 ЦК України передбачено, що не допускається прийняття спадщини за умовою чи з застереженням. спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття

Згідно зі ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначено Земельним кодексом України, зокрема, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України).

Чинне законодавство у разі відсутності державного акту, належного спадкодавцю, який помер не передбачає процедури видачі такого державного акту на ім'я спадкодавця спадкоємцю особи, яка мала право на земельну ділянку. За таких обставин, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємця з вимогами про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування.

Суд враховує, також те, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_3, а визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування передбачено вимогами законодавства.

Таким чином, суд встановив, що позивач є спадкоємцем за законом та фактично прийняв спадщину, але у зв'язку з відсутністю оригіналів документів про право власності на землю на ім'я спадкодавця, не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно. Тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, яка належала матері позивача ОСОБА_3 на праві власності.

Крім того, оскільки пасовища площею 1,19 умовних кадастрових гектарів та багаторічні насадження площею 0,04 умовних кадастрових гектари не були виділені внатурі та передані у власність померлій ОСОБА_3 за відповідним державним актом, правильним, в даному випадку, є визнання саме права на земельну частку (пай) за відповідним сертифікатом, а не права власності на такі сільськогосподарські угіддя.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1217,1218, 1225,1 270 Цивільного кодексу України, статтями 81,152 Земельного кодексу України, статтями 12, 13, 81, 141, 263/265, 354Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву, ОСОБА_1 до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 7,94 га, що розташована на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області та належала на праві приватної власності ОСОБА_3 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЗП № 008888, виданого 26.12.2001 на підставі рішення Чернігівської селищної ради від 21.08.2001 № 67, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3, померлої 29 січня 2007 року.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в розмірі 1,19 умовних кадастрових гектарів пасовищ, 0,04 умовних кадастрових гектарів багаторічних насаджень, яка належала ОСОБА_3 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0135821, виданого 09.08.1999 на підставі рішення Чернігівської райдержадміністрації Запорізької області від 01.08.1996 № 213, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3, померлої 29 січня 2007 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Чернігівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, Запорізька область, Чернігівський район, м. Запоріжжя, вул. Академіка Амосова,36.

Відповідач: Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області, , місцезнаходження: вул. Українська,57, смт Чернігівка, Чернігівський район, Запорізька область.

Суддя А.В.Богослов