Єдиний унікальний номер 243/855/18 Номер провадження 22-ц/4804/114/18
Категорія: 55 Номер провадження 22-ц/4804/114/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді- доповідача: Новікової Г.В.,

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2018 року (під головуванням судді Кузнецова Р.В.) в справі № 243/855/18 за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України,третя особа:Департамент державної виконавчої служби України про стягнення заборгованості по заробітній платі та індексації,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він працював у ВАТ «Содовий завод» м. Слов'янська з 1982 року по вересень 2001 року. З 1997 року відповідач припинив виплачувати заробітну плату.

Рішенням Слов'янського міського суду від 15 жовтня 1997 року стягнуто з товариства на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 1320,78 грн.. Виконавчий лист своєчасно був поданий до виконання у державну виконавчу службу, однак рішення до цього часу не виконане.

24 січня 2013 року одержано листа від Фонду Державного майна України в Донецькій області, в якому зазначено, що станом на 01.01.2013 року в реєстрі державних корпоративних прав у Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод».

18 жовтня 2013 року від Державної виконавчої служби України одержано лист, в якому зазначено, що постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003.5/174 Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом, всі виконавчі документи передані арбітражному керуючому.

Посилався на те, що державними органами, які не забезпечили своєчасну виплату заробітної плати та виконання судового рішення порушено його права. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного Бюджету України на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 1967,58 грн. та індексацію заробітної плати у сумі 17244,11 грн..

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 18 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. За весь час державні органи не вжили заходів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та виконання рішення суду, не припинили порушення його прав протягом тривалого часу. За цей час інфляція поглинула нараховану заробітну плату.

Станом на 01.01.2013 року за даними реєстру державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного

капіталу ВАТ «Содовий завод», тому згідно зі ст. 619 ЦК України якщо поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи, якою є Держава Україна.

Таким чином відповідачем по справі є Держава Україна, яка несе(субсидіарну) відповідальність.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду відповідачем та третьою особою не подано.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів- Дундар І.О., Никифоряка Л.П., Будулуци М.С. від 28 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області утому ж складі суддів від 25 вересня 2018 року справу призначено до розгляду без виклику сторін.

У зв'язку із ліквідацією апеляційного суду Донецької області на підставі Указу Президента України від 29.12.2017 року №452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28.09.2018 року №297/2018 «Про переведення суддів», та утворенням Донецького апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на територію,на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду, передано цивільні справи ліквідованого суду.

08.10.2018 року зазначена цивільна справа надійшла до Донецького апеляційного суду та передана судді-доповідачу Новіковій Г.В. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції повно та правильно встановив фактичні обставини по справі,

дав їм належну правову оцінку і дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що за приписами статті 176 ЦК України Держава, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Засновником ВАТ «Содовий завод» є Держава в особі Фонду державного майна України. Проте позовні вимоги пред'явлені до Державного казначейства України, яке в даних правовідносинах не є належним відповідачем.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював у ВАТ "Содовий завод " з 1982 року по вересень 2001 року.

Рішенням Слов'янського міського суду від 15 жовтня 1997 року стягнуто з ВАТ "Содовий завод " на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 1320,78 грн..

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 22 грудня 2017 року стягнуто з ВАТ "Содовий завод " на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в

сумі 646,80 грн. та індексацію заборгованості по заробітній платі у сумі 17244,11 грн..

Згідно листа начальника Головного управління юстиції у Донецькій області

постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом, всі виконавчі документи передані арбітражному керуючому.

Ліквідатор ВАТ "Содовий завод " листом повідомив, що на теперішній час виконати рішення суду не є можливим.

З листа регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області від 24 січня 2013 року вбачається, що станом на 01.01.2013 року в реєстрі державних корпоративних прав у Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод».

Органом, уповноваженим управляти корпоративними правами держави, є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області.

Проте позовні вимоги пред'явлені до Державного казначейства України, яке в даних правовідносинах, як правильно зазначив суд першої інстанції, не є належним відповідачем, оскільки законодавством не передбачено, що Державне казначейство повинно нести цивільно-правову відповідальність за неправомірні дії юридичних осіб.

Відповідно до положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 Казначейство забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунку та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковується; Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку та не несе відповідальності за дії органів державної влади, тобто Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов'язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до ч.1 ст. 2 ЦК України.

Частиною 2 ст. 152 ЦК України передбачено, акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості акцій, що їм належать.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про акціонерні товариства» визначено, засновниками акціонерного товариства визнаються держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, а також фізичні та/або юридичні особи, що прийняли рішення про його заснування.

Частинами 1, 2 ст. 96 ЦК України передбачено, юридична особа самостійно

відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Також, згідно з ч. 1 ст. 176 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Ураховуючи, що між сторонами у справі не існувало будь-яких зобов'язань, вони не перебували у трудових відносинах, обов'язок відповідача перед позивачем щодо виплати сум, належних від ВАТ «Содовий завод» не виникає.

Таким чином, суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Посилання позивача на забезпечення гарантій Державою щодо виконання судових рішень, судом першої інстанції обґрунтовано визнано безпідставними з посиланням на те, що на дані правовідносини не поширюються положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державне підприємство. З цього випливає, що відповідачем по справі є Держава Україна, яка несе(субсидіарну) відповідальність за Законом України. Однак вказане посилання не можна вважати таким, що позовні вимоги пред'явлені до

Фонду Держмайна України, оскільки представники Фонду до участі в справі не залучалися і не були стороною. Фонд Держмайна України до участі в справі в якості відповідача не притягувався.

Залучення ж іншого відповідача по справі не входить до компетенції суду апеляційної інстанції.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на норми Конституції України і міжнародного права, зокрема, статті 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтю 1 Протоколу № 1 до Конвенції, не спростовує висновків суду. Законодавство України, яке регулює спірні правовідносини, цим нормам права не суперечить.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 19211,69 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду від 18 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17.10.2018 року.

Судді: Новікова Г.В.

Гапонов А.В.

Никифоряк Л.П.