Справа № 754/8560/17
У Х В А Л А

іменем України

30 листопада 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу з урахуванням процентів, 3 % річних, індексу інфляції та пені, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу з урахуванням процентів, 3 % річних, індексу інфляції та пені.

28.11.2018 р. ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, а саме накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_4, рухоме та нерухоме майно останнього, в межах розміру заявленого позову, зокрема, на: транспортний засіб «OPEL Vivaro» д/н НОМЕР_1, 2012 року випуску, Фургон Малотонажний - В, № кузова НОМЕР_7; транспортний засіб «OPEL Vivaro» д/н НОМЕР_2, 2011 року випуску, Фургон Малотонажний - В, № кузова НОМЕР_8; транспортний засіб «Volkswagen» д/н НОМЕР_3, 2000 року випуску, Фургон - Рефрижератор - В, № кузова НОМЕР_9.

Заява мотивована тим, що відповідачі добровільно не виконують своїх зобов'язань за договором позики, внаслідок чого виник борг в розмірі 456 248, 97 грн., при цьому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. У відповідності до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Відповідно до ст. 149 ч. 2 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зі змісту п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Також слід зазначити, що ст. 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Враховуючи, що предметом позову, який перебуває в провадженні суду є стягнення з відповідачів значної суми боргу за договором позики, суд вважає, що стороною позивача обрано правильний та допустимий спосіб забезпечення позову в частині накладення арешту транспортні засоби «OPEL Vivaro» д/н НОМЕР_1 та «OPEL Vivaro» д/н НОМЕР_2, 2011 року випуску, належні ОСОБА_4, який забезпечить збалансованість інтересів сторін, є співмірний з вимогам позову, та спроможний забезпечити виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Обставини належності ОСОБА_4 вказаних автомобілів підтверджені повідомленням ТСЦ 8046 МВС України та заявою останнього про скасування заочного рішення.

При цьому, судом враховуються також інтереси відповідача ОСОБА_4, та те, що накладення арешту на всі належні йому автомобілі може призвести до порушення його прав, а також враховуючи, що накладення арешту на три транспортних засоби є неспівмірним з вимогами позову, а тому заява в цій частині підлягає частковому задоволеню.

Щодо інших вимог заяви, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, обґрунтування необхідності застосування вказаних в заяві заходів забезпечення позову, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вбачається, що заявником не викладено в поданій заяві на які саме рахунки відповідача він просить накласти арешт, в яких банківських установах, та на яке саме нерухоме майно. Доказів належності відповідачу ОСОБА_4 на праві власності нерухомого майна, та наявності в останнього грошових коштів на рахунках суду не надано. Зокрема, не наведено обставин та не надано доказів співмірності вимог позову та забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі три транспортні засоби належні відповідачу ОСОБА_4

У зв'язку з вказаним, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_4, та нерухоме майно останнього.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу з урахуванням процентів, 3 % річних, індексу інфляції та пені шляхом накладення арешту на транспортні засоби «OPEL Vivaro» д/н НОМЕР_1, 2012 року випуску, Фургон Малотонажний - В, № кузова НОМЕР_7 та «OPEL Vivaro» д/н НОМЕР_2, 2011 року випуску, Фургон Малотонажний - В, № кузова НОМЕР_8, що належать на праві власності ОСОБА_4.

Направити ухвалу на виконання до Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві (м. Київ, вул. Бальзака, 64) та до Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві та Київській обл. (01011, м. Київ, вул. Арсенальна, 9/11) - для виконання.

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання протягом п'ятнадцяти днів, з дня складання її повного тексту.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Стягувач ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, АДРЕСА_1.

Боржник ОСОБА_4 - ідентифікаційний номер НОМЕР_6, АДРЕСА_2.

Повний текст ухвали суду складено 30.11.2018 р.

Суддя О.Б. Саламон