Провадження № 2/161/3180/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 жовтня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що вони з відповідачем 22.06.2013 року зареєстрували шлюб, однак через припинення шлюбних відносин, в Луцькому міськрайонному суді Волинської області наразі перебуває на розгляді заява про розірвання шлюбу. Від шлюбу у них 18.08.2015 року народився син ОСОБА_3. Зазначає, що дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач будь-якої допомоги на утримання сина не надає, він є здоровим та працездатним, інших утриманців немає. З урахуванням викладеного, просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

До початку судового засідання представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 23).

Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлялася належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні судові повістки (а.с. 11, 18), які надсилалися ОСОБА_2 за місцем його реєстрації (згідно довідки УДМС України у Волинській області а.с. 9). Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.

На підставі ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 22.06.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4).

Крім того, судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.08.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Рішення суду набрало законної сили.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ЕГ 221128, 18.08.2015 року народився ОСОБА_4. Його батьками вказані: ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_1 (мати) (а.с. 5). На даний час н еповнолітній ОСОБА_4 проживає з матірю позивачкою ОСОБА_1

Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх малолітньої дитини, тобто між ними існує спір з цього питання.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним, здоровим, на обліку у лікарів не перебуває, інших неповнолітніх дітей, утриманців він не має, працює офіційно. Доказів іншого відповідачем суду не надано.

Неповнолітній ОСОБА_4 є здоровим, самостійних доходів не має.

Судом також встановлено, що позивачка не має реальної спроможності самостійно забезпечувати неповнолітнього сина самостійно.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей.

Крім того, як слідує з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 24.07.2018 року (а.с. 1) та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. ст. 141, 247, 258, 263, 265, 273, 280, 281 ЦПК України, на підставі ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць допустити до обовязкового негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 15 жовтня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_5