КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/1293/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Волохова Л.А., Мельника Я.С., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 27 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка є законним представником ОСОБА_4, до ОСОБА_1, треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Адаменко Олексій Іванович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дяченко Олена Олександрівна про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1

Заборонено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Дяченко Олені Олександрівні вчиняти дії щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, складеним ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1, посвідченого 07 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Адаменком Олексієм Івановичем, який було зареєстровано в спадковому реєстрі за №61512569 та в реєстрі нотаріальних дій за №1245.

На обґрунтування постановленої ухвали, місцевий суд зазначив, що позивачем обґрунтовано наявність зв'язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідач зможе відчужити спірне майно на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на судовий ефективний судовий захист.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті, не призведе до суттєвого обмеження прав відповідача на володіння та користування його майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Разом із тим, суд не вбачає підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову ( зустрічне забезпечення ), оскільки обставини, за яких суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_2 подали апеляційні скарги посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права її постановленні.

Просять ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційних скаргах та відзиві на них, у межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом

Відповідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії.

Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, можуть бути передані приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 14 червня 2018 року ОСОБА_3, яка є законним представником ОСОБА_4, звернулася до суду із названим позовом, де просила визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_7, посвідчений 07 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Адаменком Олексієм Івановичем ( а.с. 1-4 ).

При цьому, 25 липня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 заборонити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Дяченко Олені Олександрівні вчиняти дії щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, складеним ОСОБА_7, посвідченого 07 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Адаменком ОлексіємІвановичем, не застосовувати зустрічне забезпечення ( а.с. 9-11 ).

Разом з тим, можливе позитивне рішення з приводу заявлених позовних вимог, на переконання апеляційного суду, підлягає примусовому виконанню у відповідності до положень ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» не за рахунок спадкового майна, зокрема, квартири АДРЕСА_1 відтак - відсутність заявлених позивачем заходів забезпечення позову не може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних його прав або інтересів, за захистом яких звернулася ОСОБА_4 в особі законного представника до суду, зокрема, визнання заповіту недійсним.

Окрім цього, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та ( або ) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Проте, місцевий суд, забезпечивши позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1, не дотримався вказаної норми процесуального права, оскільки матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дана квартира належить відповідачу і за можливим рішенням буде підлягати передачі позивачу.

Апеляційний суд також не вбачає правових підстав і для заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Дяченко Олені Олександрівні вчиняти дії щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, складеним ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1, посвідченого 07 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу АдаменкомОлексієм Івановичем, який було зареєстровано в спадковому реєстрі за №61512569 та в реєстрі нотаріальних дій за №1245.

Тим паче, позовна заява і заява про забезпечення позову, як встановлено ухвалою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року прийняті з порушенням правил підсудності, оскільки заявлені вимоги підлягають розгляду Дніпровським районним судом міста Києва ( а.с. 99-102 ).

Відтак, суд першої інстанції не звернув уваги на вищезазначене, а тому, з порушенням вимог процесуального права, зокрема, ст.ст. 149, 150 ЦПК України, помилково прийшов до висновку про задоволення поданої заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права її постановленні, знайшли своє підтвердження при розгляді апеляції.

Відтак, ухвала суду першої інстанції постановлена із названими порушеннями, а тому, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, вона підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову відповідно до ст.ст. 149-154 ЦПК України, за необґрунтованістю заявлених вимог.

Окрім цього, доводи відзиву ОСОБА_3 на апеляційну скаргу ( а.с. 69-70 ), зокрема, про те, що у спадкодавця не було жодних намірів залишити після своєї смерті усе нажите їй майно сторонній особі, замість своєї правнучки і це викликає обґрунтовані підстави вважати, що підпис на заповіті не належить їй та свідчить про обґрунтований ризик, що відповідач в разі набуття права власності на вказану квартиру відчужить її іншим особам, на переконання апеляційного суду та в силу викладеного, не є правовою підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 149-154, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2 задовольнити. Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 27 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка є законним представником ОСОБА_4, до ОСОБА_1, треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Адаменко Олексій Іванович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дяченко Олена Олександрівна про визнання заповіту недійсним скасувати і ухвалити по справі нове судове рішення про залишення без задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Л.А. Волохов

Я.С. Мельник