Справа № 418/819/17
РІШЕННЯ
Іменем України
22 серпня 2018 року Міловський районний суд Луганської області
у складі:головуючого-судді ОСОБА_1
з участю секретаря Кірічевої К.В.
позивачки ОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3
відповідача ОСОБА_4
представника відповідача ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове цивільну справу за позовом про встановлення факту спільного проживання жінки і чоловіка без реєстрації шлюбу та виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності,
Свою заяву обґрунтовує тим, що позивачка ОСОБА_2 проживала однією сімєю з відповідачем ОСОБА_4 у її квартирі АДРЕСА_1. Вони були повязані спільним побутом та веденням спільного господарства, подружніми стосунками, вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, мали взаємні права та обовязки, але не зверталися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Дітей спільних не мають. Під час спільного проживання сторін однією сімю сторони в іншому шлюбі не перебували - позивачка вдова відповідач вдовець. Під час спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу сторони у двох займались підприємницькою діяльністю-здійснювали роздрібну торгівлю товарами з лотків на ринку у смт. Мілове, хоча офіційно зареєстрованим як ФОП був лише відповідач, позивачка здійснювала відпуск товарів, отримувала за них гроші, вела облік їхніх доходів і витрат, планувала і контролювала їх сімейний бюджет, займалась закупівлею необхідного для торгівлі, а відповідач на спільно придбаному ними автомобілі підвозив товари, загружав або вигружав їх. У лютому 2017 року між відповідачем ОСОБА_4 та позивачкою ОСОБА_2 фактичні подружні стосунки і ведення спільного господарства припинилися, відповідач пішов від позивачки і став проживати окремо у належному йому будинку по вулиці Шевченко №16 у смт. Міловому Луганської області. За тривали час проживання однією сімєю вони спільно набули майно яке їм належить на праві спільної сумісної власності, для здійснення його розподілу у даному випадку позивачки потрібно встановити юридичного факту сумісного проживання з відповідачем однією сімєю, як жінки з чоловіком, без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання сторонами однією сімєю без реєстрації шлюбу вони за спільні грошові кошти, отримані в результаті трудової діяльності кожного з них та обох разом, відчуження їхніх старих автомобілів та додаткового запозичення особисто позивачкою ОСОБА_2П.у своєї подруги грошових коштів у борг наприкінці 2013-початку 2014 року придбали новий автомобіль «Peugeot Partner» в автосалоні у м. Луганську, вартість якого згідно наданого їм прайс-листа на той час становила від 169200 до 208300 гривень, залежно від модифікації та комплектації авто. Оформлення документів при його покупці та реєстрації у МРЕВ займався відповідач ОСОБА_4 тому всі вони залишилися у нього. Після припинення подружніх стосунків і ведення спільного господарства відповідач забрав їм належний на праві спільної сумісної власності автомобіль НОМЕР_1 чим грубо порушив для позивача положення закону про рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належать їм на праві спільної сумісної власності, а саме автомобілем «Peugeot Partner». Іншої домовленості щодо нього між ними не укладалось. Добровільне спільне володіння, користування та розпорядження належним позивачці ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_4 цим автомобілем не можливе з огляду на те, що відповідач у лютому 2017 року припинив подружні стосунки з позивачкою, як чоловіка і жінки.
Зміни до позовної заяви були підтримані позивачем ОСОБА_2.
Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що дійсно вона проживала разом з відповідачем однією сімєю з 2004 по 2017 роки. Відповідач проживав в її квартирі користувався всіма побутовими речами які належали її. За час сумісного проживання займались підприємницькою діяльністю вона торгувала він виконував обовязки водія та вантажника - підвозив овочі, фрукти. За весь час сумісного проживання піклувались один за одного, вели спільне господарство. На сукупні гроші купили новий автомобіль який відповідач оформив на себе, а потім пішов геть від неї.
Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, послався на вище означені обставини.
Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що не проживав з позивачкою однією сімєю. Він був лише оформлений як приватний підприємець, а позивачка робила в нього реалізатором, торгувала овочами та фруктами. Він зібрав кошти продав свій старий автомобіль а потім купив новий, який згодом продав.
Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав підтримав доповідь відповідача.
Свідок ОСОБА_9 показала, що позивачка та відповідач приходили до неї у гості неодноразово протягом значного строку, спілкувались між собою, як чоловік та дружина. Під час знаходження у гостях виникали бесіди про сумісне ведення господарства.
Свідок ОСОБА_10 показав, що він займав гроші відповідачу на придбання автомобіля, знав та бачив, як сторони займались торгівлею, постійно були разом.
Свідок ОСОБА_11 показала, що вона знає сторони, також займається торгівлею дрібними речами, їх місце торгівлі знаходилось неподалік. Під час спілкування протягом довгого часу їй стало відомо, що сторони проживають разом, займали в неї гроші на купівлю автомобіля.
Свідок ОСОБА_12 показав, що він возив позивачку та відповідача до м. Луганська де вони купили автомобіль у автосалоні. Він також протягом 10 років бачив , що сторони разом торгують, сідають до автомобілю приїздять та їдуть разом.
Свідок ОСОБА_13 показала, що її батько ОСОБА_4 збирав кошти на автомобіль та зберігав їх у неї в селі. Протягом довгого часу проживав з ОСОБА_2.
Відповідно паспорта позивач ОСОБА_2 є громадянином України.(а.с.26)
За пенсійним посвідченням позивач ОСОБА_2 є пенсіонером.(а.с.27)
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу позивач 22 листопада 1995 року уклала шлюб з ОСОБА_14 та нею було обрано прізвище «Черемисіна». (а.с.28)
З свідоцтва про смерть чоловік позивачки ОСОБА_14 помер у віці 52 роки 01 квітня 1999 року. (а.с.29)
Як слід, з паспорту відповідач ОСОБА_4 є громадянином України. (а.с.30)
З свідоцтва про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи відповідач ОСОБА_4 є субєктом підприємницької діяльності. (а.с.33)
Як слід з рішення Міловського районного суду Луганської області від 01 липня 2016 року, відповідач та позивачка були допитані у якості свідків по справі за заявою ОСОБА_15 про встановлення факту який має юридичне значення. У своїх показаннях відповідач ОСОБА_4 пояснив, що він співмешкає з позивачкою ОСОБА_2 з 2004 року, підтримує дружні стосунки з родичами позивачки. (а.с.41-42)
Відповідно до заяви, яка нотаріально завірена, відповідач ОСОБА_4 підтвердив те, що в нього мається цивільна дружина ОСОБА_2 з якою він спільно проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2004 року, спілкується з її родиною .(а.с.43)
В іншій частині доказів, які повязані з купівлею нового автомобілю сторонами, сторона позивача просила не досліджувати і не класти їх до рішення.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається з ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Згідно до п.5 ч.1, ч.2 ст. 315 ЦПК України « Суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу; 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.»
Таким чином позовна заява позивача ОСОБА_2 підлягає задоволенню у частині визнання факту проживання з відповідачем ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу, оскільки нею було доведено, що на протязі 13 років починаючи з 2004 року по 2017 рік вона проживала разом з відповідачем ОСОБА_4 однією сімєю, вели разом господарство та бізнес, купували необхідні для життя речі, піклувались один за одного, відповідач знав та спілкувався з родичами позивачки, поводив себе як чоловік відносно позивачки, а та в свою чергу, як дружина, з таких підстав про це у суду не виникло сумніву.
Керуючись ст.ст.76, 95, 258, 259, 265, 268, 315 ЦПК України, суд -
Позовну заяву представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.
Встановити юридичний факт спільного проживання жінки та чоловіка, а саме ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сімєю без реєстрації шлюбу у період із грудня 2004 року по лютий 2017 року включно.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати, а саме за сплату судового збору про встановлення факту, що має юридичне значення у розмірі 320 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати на оплату правової допомоги за здійснення представництва її інтересів у цивільній справі у сумі 2000 гривень.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до апеляційного суду Луганської області, який розташований у м. Сєвєродонецьк Луганської області шляхом направлення скарги через Міловський районний суд Луганської області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги на рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 05 вересня 2018 року.

Суддя С.І.Чехов