печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Ясеновенко К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», про захист прав споживачів та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «АК «Київводоканал» вказуючи на те, що починаючи з 03 березня 2005 року він має пільгу з оплати комунальних послуг, в розмірі 50 %, як пенсіонер МВС України і до червня 2015 року включно він сплачував комунальні послуги за рахунками, які враховували цю пільгу, а починаючи з липня 2015 року відповідач під час нарахування вартості послуг не враховує пільг позивача.

Ухвалою суду від 03 серпня 2018 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження, того ж дня учасникам справи направлено про це повідомлення, яким одночасно роз'яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, або переходу до розгляду за правилами загального позовного провадження до суду не надходило.

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує на те, що позивачем не подано доказів щодо надання ПАТ «АК «Київводоканал» послуг неналежної якості, порушення умов договору або закону при здійснення своєї діяльності, а також на те, що в відповідача відсутні повноваження щодо встановлення пільг та / або субсидії.

Відповідно до відповіді на відзив позивач заперечив проти доводів викладених у відзиві, зазначаючи, що доводи викладені у позові підтримує, а його просить задовольнити.

У запереченнях представника відповідача на відповідь на відзив остання зазначила, що позивачем не наведено, які норми законодавства порушено з боку відповідача, а також якими діями та / або бездіяльністю було порушено його права.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд, приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, починаючи з 14 липня 1992 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

З акту від 21 червня 2016 року, складеного майстром технічної дільниці ЖЕД «Печерська брама» в присутності мешканців будинку, зокрема: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дійсно не проживають за вказаною адресою з вересня 2015 року.

29 червня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «АК «Київводоканал» із заявою про укладення договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), з посиланням на акт від 21 червня 2016 року.

Довідкою, виданою Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» від 01 липня 2016 року № 1193 визначено, що за адресою: АДРЕСА_1, проживає сім'я, яка складається з трьох чоловік, із них: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (власник) зареєстрований з 14 липня 1992 року, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (дочка) зареєстрована з 24 грудня 2002 року б/п, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (мати-співвласник) зареєстрована з 19 грудня 1993 року б/п.

01 липня 2016 року між ОСОБА_2 та ПАТ «АК «Київводоканал» укладено договір № 0182245 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Відповідно до зазначеного договору відповідач зобов'язався своєчасно надавати відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, згідно з діючими нормативами за адресою проживання позивача.

Відомостей або письмових доказів щодо надання відповідачем послуг не належної якості з матеріалів справи не вбачається, а в силу принципи змагальності та диспозитивності встановлені цивільним процесуальним законом, суд позбавлений можливості витребовувати докази з власної ініціативи.

Так, ОСОБА_2 не погоджуючись із якістю надання послуг 15 грудня 2016 року звернувся до відповідача із листом претензією та просив встановити причину нарахування йому боргу в сумі 1 005,11 грн., зменшення розміру плати за послуги у зв'язку із відсутністю двох членів його сім'ї, що встановлено актом від 21 червня 2016 року.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг підприємства, а також права та обов'язки підприємства і споживачів визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов'язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Крім того, відповідно до п. 7 Правил користування будинку та прибудинкової території, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, на власника, наймача житлового приміщення, покладено обов'язок сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із наведеними нормами чинного законодавства споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Нарахування за послуги з утримання будинку та прибудинкової території проводиться за тарифами, затвердженими розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 грудня 2010 року № 1221 та від 30 квітня 2015 року №442.

Однак, в силу ст. 76-84 ЦПК України не вбачається доведеним належними, допустимими та достатніми доказами надання відповідачем послуг неналежної якості та / або порушення зобов'язань визначених договором або законом, а тому в цій частині вимог позову слід відмовити.

Стосовно доводів позивача щодо допущення відповідачем бездіяльності в частині перерахунку розміру плати за житлово комунальні послуги, з урахуванням пільг з оплати комунальних послуг, в розмірі 50 %, як пенсіонеру МВС України, слід зазначити наступне.

Звертаючись до суду з позовом, позивач також вказує на те, що починаючи з 03 березня 2005 року він має пільгу з оплати комунальних послуг, в розмірі 50 %, як пенсіонер МВС України і до червня 2015 року включно він сплачував комунальні послуги за рахунками, які враховували цю пільгу, а починаючи з липня 2015 року відповідач під час нарахування вартості послуг не враховує пільг позивача, а тому 23 листопада 2016 року він звернувся до управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення субсидії, однак зазначає, що до теперішнього часу субсидію йому не призначено.

23 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся до управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення йому субсидії, а листом від 30 травня 2017 року № 205/74/і/16-65/7 йому було відмовлено з посиланням на порушення п. 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій у зв'язку із наявною заборгованістю з оплати житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 ст. 51 Бюджетного Кодексу України передбачено, що до членів сім'ї пільговика при наданні пільг належать: дружина (чоловік); їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни I групи та доглядає за ним, за умови що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати» від 01 серпня 1996 року № 879 встановлено норми користування житлово-комунальними послугами, в межах яких надаються передбачені чинним законодавством пільги на оплату житлово-комунальних послуг. Зазначена постанова не передбачає виключень щодо категорії пільговиків.

Згідно з ч. 4 ст. 22 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива в межах норм, встановлених законодавством.

Поряд із цим, відповідно до ч. 7 ст. 22 Закону № 565-ХІІ установити, що пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» від 21 жовтня 1995 року № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року № 329) затверджено положення про порядок призначення житлових субсидій.

Це Положення визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад.

Після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний строк для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні (крім осіб, які відповідають вимогам, визначеним в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, осіб, члени сім'ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства, орендарів, внутрішньо переміщених осіб та осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб).

У разі отримання інформації про наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги та/або внесків/платежів об'єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, житлова субсидія на наступний сезон не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує громадянина з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис, або відповідна інформація зазначається у платіжному документі.

Управління праці та соціального захисту населення, як головні розпорядники коштів місцевих бюджетів, ведуть облік осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, і здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі отриманих від них щомісячних звітів щодо послуг, наданих пільговим категоріями громадян.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, виключне право призначення субсидії має відповідний структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, а тому враховуючи принципи змагальності та диспозитивності встановлені цивільним процесуальним законом, суд позбавлений можливості формувати коло учасників судового розгляду з власної ініціативи.

Поряд із цим, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, що передбачає ч. 1 ст. 15 ЦК України.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом, що визначено ст. 4 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 110, 258, 262, 264, 265, 268, 352-353 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його позову до публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», про захист прав споживачів та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Учасник справи, якому рішення суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 04 березня 2019 року.

Суддя В. А. Писанець