Справа № 214/7149/17
2/214/1159/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 жовтня 2018 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю

секретаря судового засідання Звади Л.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №214/7149/17 за позовною заявою ОСОБА_1 (вул. Мануйлова, 6/2, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область), яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5 до Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 191» Криворізької міської ради (вул. Катеринівська, буд.14-А, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область), треті особи: відділ освіти Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради (вул. Володимира Великого, буд.32, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область), Служба у справах дітей Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради вул. Володимира Великого, буд.32, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область), про відшкодування моральної шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_6, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5, звернувся до суду з позовною заявою 08 грудня 2018 року, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 50 000 (пядисят тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що малолітній син позивачки ОСОБА_5, відвідує Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) №191» КМР, група №5 з вересня 2016 року по теперішній час. 20 лютого 2017 року о 08-00 годині позивачка привела сина до дитячого садка. На групі була вихователь ОСОБА_7. Позивачка залишила сина здорового та веселого, жодних тілесних пошкоджень у дитини не було. Цього ж дня о 15-45 годині коли позивачка пришла забирати свою дитину, вона побачила , що в сина перебите перенісся. Їй повідомили, що її син погано себе поводив, кричав та плакав, в звязку з чим вихователь його штовхнув. Син також розповів матері, що його штовхнув вихователь. Виходячи з відповідей Управління освіти і науки Виконкому Криворізької міської ради та доповідної записки завідуючої дитсадка, вбачається що начебто дитина позивачки граючись в групі впала з коника - гойдалки. Оскільки травма була не значною наступного дня ОСОБА_1 знов відвела сина до дитсадка. Проте з цього часу син до дитсадка ходив неохоче, часто плакав та просився залишитися вдома. У позивачки зявилось відчуття, що син чогось боїться, однак чого саме він їй не розповідав. Приблизно 18 липня або 20 липня 2017 року, коли ОСОБА_1 прийшла забирати свою дитину з дитсадка, її сина вивели з окремої кімнати шафи для взуття, нічого їй не пояснивши. Після того як вона спитала у сина, чому він там знаходився, то дитина їй пояснила, що через те, що він посварився з хлопчиком на їмя ОСОБА_8 вихователь закрила його у «темниці». ОСОБА_9 того дня була ОСОБА_10.Спочатку позивач вважала, що все це вигадки її сина , але потім поспілкувавшись з іншими батьками, дізналася, що і до інших дітей застосовуються жорстокі методи виховання, про те вони не хочуть роздувати скандал та сварки з керівництвом дитсадка. Обурена таким ставленням до дітей позивачка звернулася до Управління освіти і науки Виконкому Криворізької міської ради, однак у відповіді жодним чином факт закриття її сина у темній кімнаті самого так і не розглядався, позивачці лише повідомили, що вихователь ОСОБА_7 звільнилась за власним бажанням, а вихователь ОСОБА_10 переведена до іншої групи. Зазначеними діями вихователі Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 191» КМР спричинили сину позивачки психічну травму, він відмовляється ходити до дитсадка, часто плаче, боїться темряви та різких рухів. Отже, неправомірними діями відповідача завдано ОСОБА_5 немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті позивачки, а саме щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення події, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні, переживання фізичних незручностей та психологічно дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін , а саме швидка втомливість, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу свого майбутнього та майбутнього її сімї. Отже наслідки дій вчинених вихователями дитсадка постали для сина позивачки як суттєво психотравмуючі, обумовили порушення психоемоційної сфер існування особистості, досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, тобто, спричинили їй моральні страждання. Внаслідок протиправних дій працівників дитсадка позивачу були заподіяні моральні страждання. У звязку з чим позивач звернувся до суду.

07 грудня 2018 року ухвалою судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_8 відкрито провадження у справі.

05 лютого 2018 року до суду представником відповідача ОСОБА_11 подано відзив на позовну заяву по даній справі, в якій просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

26 березня 2018 представником третьої особи відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради ОСОБА_4 до суду подано заяву, в якій зазначила, що не підтверджені жодні обставини, які б свідчили про протиправну поведінку з боку КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 191», саме тому, вважає що даний позов безпідставний, а заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

25 липня 2018 року до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача ОСОБА_3, відповідно до яких останній не визнає позовні вимоги, просить суд відмовити у їх задоволені в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, суду пояснила, що свого сина віддала у ясла у віці 2 роки 5 місяців. 20.02.2017 року вона зайшла у групу в дитячому садочку, і побачила, що її дитина опухлий від сліз та з перебитим переніссям. Вона зверталась до приватного лікаря. До медичної книги ніякі відомості не вносились. 23 лютого 2017 року вихователь ОСОБА_7 звільнилась. Після показали запис 20 числом, де зазначено «почервоніння на переніссі, впав з іграшки-коника». Вона розмовляла з вихователем ОСОБА_7 наступного дня. В липні 2017 року вона прийшла до садочку на годину раніше і почула, як кричить її дитина, яку залишали в темній кімнаті. Коли вона заходила з кута, ОСОБА_10, там де розбуваються діти, в коридорі вона сказала, що покарала його, і було вимкнене світло. Її дитина відмовляється відвідувати дитячий садочок, скаржиться що кричать на нього. Моральні страждання, це її страх та недовіра, боїться віддавати свою дитину до іншого дитячого садочку. Також вона терпіла приниження від педагогів і методистів. Водила свою дитину до психолога.

Представник позивача ОСОБА_2, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечував проти позову в повному обсязі, просив відмовити у задоволені позовних вимог. Надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 20.02.2017 року під час гри у групі ОСОБА_5 впав з коника-гойдалки. Отримання мікротравми ОСОБА_5 зафіксовано в належному порядку 20.02.2017 року згідно з п. 20 Розділу 2 Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час виховального процесу в навчальних закладах у журналі реєстрації мікротравм, що сталися у закладі. 21.02.2017 року ОСОБА_5 був приведений батьками до навчального закладу, перебував в ньому протягом цілого дня. Підтверджень втрати здоровя або незадовільно самопочуття, факту звернення до лікаря не надавалося. Відповідно до вказаних приписів Порядку, даний випадок не підлягав розслідуванню, оскільки не призводив до тимчасового (більш як на один навчальний день) погіршення стану здоровя, тому розслідування не проводилось. В ході службового розслідування не знайшли свого підтвердження твердження позивачки щодо закриття її сина в темній кімнаті. У звязку з чим вважає, що позивачем та представником позивача не надано жодних доказів, якими підтверджуються обставини викладені у позовній заяві, не підтвердження та відсутності факту спрямованих дій на спричинення погіршення здоровя ОСОБА_5 або завдання йому моральних страждань, не підтвердження та відсутність факту моральних страждань позивача ОСОБА_1, відсутності встановлення та доведення умисних дій вихователів. Просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_4, в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_12, в судове засідання не зявилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, та ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини. (а.с.24)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 допитана в якості свідка, пояснила, що у лютому 2017 року завдали ушкодження її дитині. Коли вона прийшла до садочку раніше часу у її дитини було розбите перенісся і синець пішов під очі. Дитину здавала вихователю ОСОБА_7, а забирала у ОСОБА_13, яка сказала, що він впав з коника. Діти у групі сказали, що ОСОБА_5 не слухався і його схопила ОСОБА_7 та штовхнула. Вона наступного дня з дитиною пішла до лікаря, який виписав мазь. На другий день ОСОБА_7 зізналась про те, що її дитина впала з коника та розплакалась, і сказала, що більше такого не повториться. ОСОБА_7 налаштовувала батьків та дітей проти її сина. В 16 числах липня 2017 року раніше часу вона прийшла до садочку забирати дитину, і почула як він кричить. Коли вона зайшла за кут, дитина схопила її за ноги. ОСОБА_9 ОСОБА_10 їй пояснила, що відбувся конфлікт, і її дитина була покарана. Також вона бачила, що її син вибіг з кімнати де перевдягаються діти, а другі двері у групі були зачинені.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що працює вихователем та на той час заміняла вихователя в групі де дитина позивача. В червні чи липня 2017 року вона з дітьми збиралась на прогулянку. ОСОБА_5 побіг одягатися, а на порозі стояла дитина, він її штовхнув і вона впала. Злякавшись ОСОБА_5 побіг до кімнати де діти перезуваються. Він закрився, а відкрити двері не зміг, вона його відкрила, і заспокоїла. Вони одяглись і вийшли на вулицю. Окрім цього пояснила, що жорстокі методи виховання до дитини не застосовувала.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що працювала в дитячому садочку на посаді інструктора праці. Коли до неї в групу прийшов ОСОБА_5 в нього був адаптаційний період. В лютому 2017 року з ранку діти працювали за столами, а ОСОБА_5 гойдався на конику, який знаходився у групі, і перевернувся на бік. Крім неї та дітей ніхто це не бачив. Після його оглянула медсестра, і в цей же день внесла відомості до журналу. Вона передала, щоб про ситуацію повідомили батьків дитини. Пошкодження або почервоніння не бачила, дитину не штовхала.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що у 2017 році її середня дитина відвідувала дитячий садочок з ОСОБА_5. Їй не відомо про жорстоке ставлення до дітей вихователями. Дитячий садочок дуже гарний, вихователі дуже гарні. Її дитина із задоволенням ходила до садочку. Вона хоче стати на захист дитячого садочка, у звязку з чим були зібрані підписи з групи. До дітей вихователі не ставились погано. ОСОБА_7 добрий та чуйний вихователь, вона як «квочечка», і біля неї завжди збиралися діти.

Свідок ОСОБА_15, суду пояснила, що її дитина ходила до дитячого садочку. ОСОБА_9 були дуже хороші. Їй відомо про конфлікт та позов. ОСОБА_7 не застосовувала силу до дітей, також не відомо про застосування жорстоких методів виховання. Діти з радістю ходили в групу.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши обґрунтованість доводів кожної сторони, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, і це ніким не оспорюється, що син позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідував комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 191» Криворізької міської ради, група №5. (а.с.10)

Судом встановлено, що відповідно до довідки-відповідь №128 від 12.09.2017 року комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 191» Криворізької міської ради на виконання наказу від 31.08.2017 року №71-а/г «Про створення комісії з розслідування звернення на «Урядову гарячу лінію» ОСОБА_1О.» було проведено службове розслідування. У ході якого встановлено, що 20.02.2017 року під час гри у групі дитина впала з коника-гойдалки. Наказом №74 від 05.09.2017 року були вжиті заходи дисциплінарного впливу на працівників, а саме винесено попередження вихователю ОСОБА_10, винесено догану із занесенням до особової справи вихователю ОСОБА_7, винесено догану вихователю-методисту ОСОБА_16М.(а.с.12)

20.09.2017 року складено акт методистом комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 191» Криворізької міської ради ОСОБА_17 в присутності в.о. завідуючої комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 191» Криворізької міської ради ОСОБА_16, фахівця відділу освіти ОСОБА_18, юриста відділу освіти ОСОБА_4 від 20.09.2017 року по факту травмування дитини, а саме було виявлено, що дитина травмувалась 20.02.2017 року під час ігрової діяльності під час роботи вихователя ОСОБА_7. Дитині була надана старшою медсестрею первина допомога, місцево приклали холод, відповідно до стану дитини. 21.08.2017 року дитина відвідувала «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 191». Звернень до медичної медсестри з приводу травмування дитини не зареєстровано.(а.с.50-51)

Відповідно до витягу з журналу реєстрації мікротравм комунального дошкільного закладу №191, посвідченого в.о. завідувача комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 191» ОСОБА_16, зафіксовано травму від 20.02.2017 року медичною медсестрою Кулініч у графі під №13, що у дитини з групи №6 ОСОБА_5 почервоніння на переніссі. Впав з іграшки конячки. Холод місцево.(а.с.52)

Позивач зверталась до комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради за консультацією дитячого психіатра, відповідно до довідки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оглянутий дитячим психіатром, відвідувати дитячий садочок може.(а.с.53)

Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"(зі змінами) роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За правилами ч.1ст.1199 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Таким чином, указана норма Закону дає підстави вважати, що в разі завдання шкоди малолітній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодуванню підлягають лише фактичні витрати.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як судом було раніше встановлено, причиною отримання травми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стало те, що вихователем комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 191» ОСОБА_7 недостатньо приділяла уваги для залучення дітей до змістовної діяльності та формуванню позитивних відносин між дітьми, вчасно не повідомила маму про випадок падіння дитини, а передала по зміні другому вихователю. ОСОБА_9 недостатньо уважно доглядала за дітьми під час знаходження в роздягальні. Вихователем-методистом ОСОБА_16 послаблена контроль за проведення режимних моментів.(а.с.12)

Враховуючи, що малолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, 20.02.2017 року отримав ушкодження у групі № 6 комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 191» під час навчально-виховного процесу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення моральної шкоди саме з юридичної особи - з Комунального дошкільного навчального закладу № 191 Криворізької міської ради.

Зазначені позивачкою обставини стосовно насильства до її дитини були також предметом перевірки відділом освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, щодо протиправної поведінки вихователів дошкільного навчального закладу №191. Проте свого підтвердження не знайшли. (а.с.15)

При цьому, суд враховує, що правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи дошкільної освіти визначено Законом України "Про дошкільну освіту". Статтею 19 наведеного закону встановлено повноваження органів місцевого самоврядування в системі дошкільної освіти, що має в собі організаційні та розпорядчі ознаки, спрямовані на реалізацію державної політики у зазначеній сфері на відповідній території, розроблення і реалізації змісту дошкільної освіти, організацію наукового, програмно-методичного, кадрового і матеріального забезпечення діяльності педагогічних працівників та створення умов для одержання громадянами дошкільної освіти.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про дошкільну освіту" дошкільний навчальний заклад є юридичною особою і діє на підставі статуту.

Постановою Кабінету Міністрів України №305 від 12.03.2003 року "Про затвердження Положення про дошкільний навчальний заклад", а саме пунктом 37 визначено, що педагогічні працівники дошкільного навчального закладу зобов'язані, серед іншого: виконувати статут, правила внутрішнього розпорядку, умови трудового договору; забезпечувати емоційний комфорт та захист дитини від будь-яких дій, які шкодять її здоров'ю.

Відповідно до Конституції України, Закону України «Про освіту», Закону України «Про дошкільну освіту» дитина має гарантоване державою право на безпечні та нешкідливі для здоровя умови її утримання, розвитку, виховання і навчання.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"роз'яснено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті130,132-134 КЗпП України), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З урахуванням вищевикладеного, з відповідача - комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 191» на користь ОСОБА_1 слід стягнути моральну шкоду, завдану ушкодженням здоровя ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн.), а врешті позовних вимог до цього відповідача відмовляє з підстав недоведеності.

Що стосується заявленого до відшкодування розміру моральної шкоди в 50 000,00грн., на думку суду він є завищеним, необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи, вимогам розумності.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 191» Криворізької міської радина користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору в сумі 640, 00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.23,1168,1172,1191, 1167, 1201 ЦК України,ст. ст.102,13,81,82,89,141, 263-265, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (вул. Мануйлова,6/2, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область), яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5 до Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 191» Криворізької міської ради (вул. Катеринівська, буд.14-А, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область), треті особи: відділ освіти Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради (вул. Володимира Великого, буд.32, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область), Служба у справах дітей Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради вул. Володимира Великого, буд.32, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область), про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад( ясла-садок) №191 Криворізької міської ради (вул. Катеринівська, буд.14-А, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область) на користь ОСОБА_1 (вул. Мануйлова,6/2, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область), яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В.Чернова