Провадження 22-ц/812/269/18 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Постанова

Іменем України

30 листопада 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського Апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області, ухвалене 17 вересня 2018 року о 10.01 год. суддею цього ж суду Репушевською О.В., у справі № 479/617/18, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про припинення договору оренди землі шляхом його розірвання,

в с т а н о в и л а:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Агрофірма Корнацьких» про припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Позовна заява мотивована тим, що її сину ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка площею 2,0 га, розташована в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

01 січня 2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 50 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Після його смерті вона успадкувала зазначену земельну ділянку та 14 березня 2017 року зареєструвала своє право власності на неї.

Після смерті ОСОБА_2 , з 2008 року відповідач користувався земельною ділянкою, але орендну плату не виплачував.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється сплатити орендну плату за період 2008 2017 роки, позивачка просила припинити дію договору оренди землі шляхом його розірвання.

ТОВ «Агрофірма Корнацьких» проти позову заперечувало та зазначало, що ОСОБА_1 стала власником земельної ділянки лише з 14 березня 2017 року, тому позовні вимоги є безпідставними.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановлено розірвати укладений 01 січня 2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» договір оренди землі площею 2,0 га, кадастровий номер :02:000:0855, розташованої в межаї території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, зареєстрований у Кривоозерському реєстраційному відділі МРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2009 року за № 1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов врахував умови спірного договору оренди землі та дійшов висновку про те, що відповідач не сплачував позивачці, як спадкоємцю орендаря орендну плату, у розмірі, встановленому договором протягом 2008 -2017 рр., що відповідно до положень п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма Корнацьких» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивачка жодних претензій щодо несплати орендної плати на адресу відповідача не пред`являла та з вимогою про стягнення заборгованості по орендній платі теж не зверталася, отже не скористалася своїм правом вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати та проявила бездіяльність.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилався на відсутність вини відповідача у порушенні зобов`язання щодо сплати орендної плати.

Оскільки договір оренди землі може бути розірваний лише за умов систематичної несплати орендної плати, тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 01 січня 2007 року між ОСОБА_2 від імені якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» укладено договір оренди землі, за яким ОСОБА_2 передав в оренду належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,0 га, розташовану в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району, строком на 50 років.

16 січня 2009 року вказаний договір оренди землі зареєстровано у Кривоозерському реєстраційному відділі МРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель зроблено запис за № 1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Спадкоємцем після його смерті є мати ОСОБА_1 .

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2017 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 2,0 га, яка розташована в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області та яка належала спадкодавцю ОСОБА_2

14 березня 2017 року ОСОБА_1 переоформила своє право власності на орендовану земельну ділянку про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено відповідний запис № 19465338.

Пунктами 9 -11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем щорічно до 20 грудня того ж року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі у грошовій формі у розмірі 360 грн. 23 коп. без урахування індексів інфляції. Орендна плата вноситься орендарем шляхом видачі орендодавцю готівкою відповідної грошової суми із каси Орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця.

Обґрунтовуючи заявлений позов, ОСОБА_1 зазначала, що з часу смерті орендодавця 28 липня 2008 року по день її звернення в суд із даним позовом орендна плата відповідачем не виплачувалася.

Доказів на спростування таких пояснень відповідач не надав.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені у договорі оренди, не можуть суперечити чинному законодавству на час укладення договору оренди.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що у разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, дана обставина може бути підставою для розірвання такого договору.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12.

Проаналізувавши наведені обставини, суд першої інстанції правильно виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки з моменту смерті орендодавця ОСОБА_2 та на день звернення ОСОБА_1 із позовом до суду 19 червня 2018 року, орендна плата відповідачем правонаступнику спадкоємцю, орендодавцю ОСОБА_1 систематично не виплачувалася, тому обґрунтовано задовольнив позов.

Посилання відповідача на те, що позивачка не мала права на отримання орендної плати за період з 2008 року по 2017 роки, оскільки право власності на землю нею зареєстровано лише 14 березня 2017 року, є безпідставними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ч. ч.1, 2 ст. 1220, ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи.

Виходячи з аналізу ст. ст. 1216, 1218, ч. 2 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України з моменту смерті особи до спадкоємців переходять права та обов`язки спадкодавця, які належали йому на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння (п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Враховуючи, що спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття, незалежно від часу її прийняття, а до позивачки перейшли всі права, які належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому позивачка мала право на своєчасне отримання орендної плати.

Та обставина, що позивачка не зверталася до відповідача з претензією щодо сплати орендної плати, не має правового значення для справи, оскільки відповідач, уклавши договір оренди землі, був обізнаним з його умовами, у тому числі й щодо свого обов`язку сплачувати орендну плату за договором. До того ж за змістом пунктів 9, 11 договору оренди, оренда плата вноситься орендарем, а не сплачується тільки на вимогу орендодавця.

Відповідач не надав будь яких доказів, що своєчасно, на виконання договірного зобов`язання сплачував орендну плату або позивачці, як правонаступнику померлого орендодавця, або ж відповідно до вимог статті 537 ЦК України орендодавцю шляхом внесення грошових коштів у депозит нотаріуса.

Інші доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини відповідача у порушенні зобов`язання та відсутності ознак систематичності несплати орендної плати, спростовуються наведеними вище обставинами справи, умовами договору оренди та не спростовують висновків суду.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» залишити без задоволення, а рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді :

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 03.12.2018 р.