Справа № 149/2210/18
Провадження №4-с/149/7/18
Номер рядка звіту 49
УХВАЛА

Іменем України

"19" вересня 2018 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді: Гончарук-Аліфанової О. Ю.,

при секретарі Лукіянчук Д. А.,

за участю скаржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Хмільницького відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Вказана скарга надійшла до суду 23 серпня 2018 року та була розподілена судді Гончарук-Аліфановій О. Ю. 13 вересня 2018 року.

Скарга мотивована тим, що згідно з рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 31 жовтня 2011 року на корись заявника з ОСОБА_3 в примусовому порядку стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4, 2010 р. н., в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 жовтня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Боржник має офіційний дохід - пенсію по інвалідності, з якої стягується щомісячно 558 грн., що становить 30% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Разом з тим, з 8 липня 2017 року до СК України було внесено зміни, згідно яких розмір аліментів не може бути меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

03 серпня 2018 року стягувач звернулася до державного виконавця з заявою про проведення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з 01 липня2017 року по час звернення.

ОСОБА_5 ВДВС ГТУЮ від 10 серпня 2018 року заявнику було відмовлено у проведенні розрахунку заборгованості, оскільки ОСОБА_5 об'єднаним УПФ щоквартально подаються звіти про здійсненні відрахування та виплати боржника, а також зазначено, що виконавець не може самостійно змінити рішення суду щодо розміру стягнення аліментів та запропоновано звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Вважаючи таку відмову державного виконавця неправомірною бездіяльністю, просила зобов'язати його нарахувати заборгованість по сплаті аліментів виходячи з розміру 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 08 липня 2017 року по час розгляду справи.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свою скаргу підтримала, пояснила, що боржник неофіційно працює, постійно їздить на заробітки, однак вона цього довести не може; добровільно сплачувати аліменти відмовляється, сума аліментів, яка стягується примусово недостатня для того, щоб утримувати дитину, крім того, вона менша за передбачений законом мінімум, тому просила скаргу задоволити.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 та державний виконавець Кравчук Г. О.., в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення скарги заперечила. ОСОБА_3 про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань не надав.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, оглянувши виконавче провадження № 546/4 (104/6, 44678020), суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 31 жовтня 2011 року на корись заявника з ОСОБА_3 в примусовому порядку стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4, 2010 р. н., в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 жовтня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 4, 5, 6, 7, 8).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що при виконанні рішення суду державним виконавцем було проведено ряд виконавчих дій з середньою інтенсивністю.

Боржник має офіційний дохід - пенсію по інвалідності, з якої стягується щомісячно 558 грн., що становить 30% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.(а. с. 13, 14, 15, 16)03 серпня 2018 року стягувач зверталась до ДВС з заявою про проведення розрахунку заборгованості з 01 липня 2017 року (а. с. 9).

Листом ДВС від 10 серпня 2018 року стягувачу у проведенні розрахунку та збільшенню розміру стягуваних аліментів відмовлено (а. с. 10-12).

Вказаний лист скаржник отримала 20 серпня 2018 року (а.с. 18)

Суд визнає дії державного виконавця неправомірними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження" (в ред., чинній на час надання скаржнику відповіді), виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі в т. ч. подання заяви стягувачем.

Отже, закон не пов'язує обов'язок виконавця щодо обчислення розрахунку заборгованості з наявністю або відсутністю певних документів, наданих іншими особами, зокрема звітами УПФ України.

В частині обчислення розміру аліментів, суд зазначає таке.

Згідно ч. 3 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження"( в ред. на 12.072018 року), визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (в ред. з 08.07.2017 року) мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В п. 17 ППВСУ від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", зміна законодавства частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше рішень.

Відповідно до ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Отже, з огляду на відсутність обчислення виконавцем розміру заборгованості, спору щодо розміру аліментів, поза межами провадження за ст . 195 СК України, суд позбавлений можливості визначити розмір заборгованості ОСОБА_3 за аліментами, тому в цій частині скарга підлягає частковому задоволенню із зобов'язання державного виконавця провести розрахунок заборгованості згідно з нормами законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження", ст.ст. 447, 450, 451, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Хмільницького відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2, щодо непроведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконанню виконавчого листа Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області №2-1307/11 від 31 жовтня 2011 року.

Зобов'язати державного виконавця Хмільницького відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2 провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконанню виконавчого листа Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області №2-1307/11 від 31 жовтня 2011 року згідно вимог чинного законодавства.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через відповідний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя:/підпис/ З оригіналом вірно: