ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

05 липня 2018 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про здійснення тлумачення правочину та визнання його недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про здійснення тлумачення правочину від 23 червня 2011 року та визнання даного правочину недійсним. Вказує, що даний правочин укладений під впливом обману, не відповідає його внутрішній волі та фактичної передачі коштів не було.

03 липня 2018 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони здійснення примусової реалізації земельних ділянок, які розташовані на території Шляхтинецької сільської ради Тернопільської області, що належать ОСОБА_1 на підстав виконавчих листів № 607/710/15ц, № 607/1061/16ц.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову ОСОБА_1 вказує, що між ним та ОСОБА_2 існує спір щодо стягнення коштів згідно зобовязання від 23 червня 2011 року. Тернопільським міськрайоним судом прийнято декілька рішень про стягнення з нього в користь відповідача грошових кошів, зокрема у справі № 607/710/15 ц стягнуто з нього 1200 000грн. та 114 114 грн. трьох процентів річних, у справі за № 607/1061/16ц стягнуто 953 736,81 грн. інфляційних втрат. На підставі даних судових рішень видано виконавчі листі, які звернуті до виконання. На даний час, у Тернопільському міському відділі ДВС Головного територіального відділу управління юстиції у Тернопільській області перебуває зведене виконавче провадження та проводиться примусова реалізація належних йому земельних ділянок.

Вважає, що задоволення даного позову, про тлумачення правочину та визнання недійсним, може бути підставою для перегляду вищенаведених судових рішень, а тому є підстави вважати, що подальше виконання рішень суду може ускладнити або зробити неможливим виконання у майбутньому можливого рішення у даній справі.

Посилаючись на наведене, просить задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих листів.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником в судовому порядку.

В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова Пленуму № 9), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Встановлено, що позивач звернуся до суду із позовом про тлумачення правочину та визнання його недійсним.

Разом з тим, просить забезпечити позов шляхом заборони здійснення примусової реалізації належних йому земельних ділянок, які розташовані на території Шляхтинецької сільської ради Тернопільської області, на підставі виконавчих листів № 607/710/15ц, № 607/1061/16ц.

Дані виконавчі листи видані на підставі рішень Тернопільського міськрайонного суду про стягнення з позивача на користь відповідача певних коштів, які набрали законної сили та підлягають обовязковому виконанню.

Таким чином, стягнення здійснюється в порядку примусового виконань рішень суду, які набрали законної сили, а заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, призведуть до зупинення їх виконання.

Відповідно до розяснень викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відтак, даний вид забезпечення позову не є співрозмірним із предметом позову про тлумачення правочину та визнання його недійсним.

В силу вимог ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупинити стягнення на підставі виконавчого документа, у випадку оскарження боржником такого виконавчого документа в судовому порядку.

У даному випадку позивачем подано позов про тлумачення правочину та визнання його недійсним, який не є тим виконавчим документом, на підставі якого здійснюється стягнення.

Безпідставними є твердження позивача про те, що перелік заходів забезпечення позову зазначений у ЦПК не є вичерпними, а тому суд вправі застосувати й інші види забезпечення позову, оскільки даний вид забезпечення позову не є співрозмірним із предметом позову про тлумачення правочину та визнання його недійсним. Більше того, призведе до зупинення виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Суд критично оцінює доводи заявника про відсутність обставин для застосування зустрічного забезпечення, з огляду на наступне.

В силу вимог ст.154 ЦПК суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Із змісту позову та заяви про забезпечення позову встановлено, що рішеннями Тернопільського міськрайонного суду із ОСОБА_1 на користь відповідача стягнуто значні суми коштів, які по даний час не виконанні.

Вказані обставини свідчать про те, що майновий стан позивача може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Таким чином, в силу вимог ст. 154 УЦПК застосування зустрічного забезпечення є обовязковим для суду.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, вважаю, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони здійснення примусової реалізації земельних ділянок, які розташовані на території Шляхтинецької сільської ради Тернопільської області, що належать ОСОБА_1 на підстав виконавчих листів № 607/710/15ц, № 607/1061/16ц слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 259-261, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про здійснення тлумачення правочину та визнання його недійсним відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику .

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення. Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 05 липня 2018 року.

Суддя