Справа № 439/1392/17 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/809/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Фейір К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 14 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про захист особистих немайнових прав: честі, гідності, ділової репутації,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про захист особистих немайнових прав: честі, гідності, ділової репутації.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 30 серпня 2017 року близько 21 год.30 хв він на автомобілі повертався до м. Броди зі сторони с. Берлин, Бродівського району. В дзеркалі заднього виду помітив, що його переслідує автомобіль ВАЗ -2109 вишневого кольору.

Зазначений автомобіль по дорозі перегороджував йому дорогу і він змушений був об»їжджати його, пошкодивши передній диск та колесо свого автомобіля.

В районі центральної районної лікарні міста Броди його автомобіль було заблоковано двома іншими автомобілями з яких вийшли відповідачі ОСОБА_4та ОСОБА_2 які повідомили його та поліцію, що він перебуває в стані алкогольного сп»яніння і запропонували пройти медичний огляд.

На проведення медичного огляду він погодився і такий було проведено у Буській ЦРЛ. При тому відповідачі знімали подію проходження ним медичного огляду на відео, яке пізніше виклали на своїх сторінках в мережі «Фейсбук».

01 вересня 2017 року у другій половині дня він їхав у напрямку с. Станіславчик Бродівського району, де посеред лісу помітив, що його переслідують. Як пізніше виявилось, це знову був ОСОБА_4 який повторно розмістив відео про цю подію на сторінці в інтернеті. Також невідома йому особа під»їжджала до його садового будинку в с. Бордуляки Бродівського району, де самовільно проникла на його територію і перебувала там певний час.

Дії відповідачів позивач вважав незаконними і такими, що є втручанням в особисте життя.

З урахуванням зазначених обставин та уточнених вимог від березня 2018 року позивач ОСОБА_3 просив:

зобов»язати ОСОБА_4 видалити відомості, поширені ним у мережі інтернет, а саме на своїй сторінці Фейсбук про проходження ним медичного огляду 31 серпня 2017 року у Буській ЦРЛ та іншу інформацію, що стосується його приватного життя;

зобов»язати ОСОБА_2 видалити відомості, поширені ним у мережі інтернет, а саме на своїй сторінці Фейсбук про проходження ним медичного огляду 31 серпня 2017 року у Буській ЦРЛ та іншу інформацію, що стосується його приватного життя;

зобов»язати ОСОБА_4 публічно вибачитися перед ним за розповсюдження відомостей, що паплюжать його честь і гідність на першій сторінці у найближчому номері Бродівської районної газети «Голос Відродження» з дня набрання рішення законної сили;

зобов»язати ОСОБА_2 публічно вибачитися перед ним за розповсюдження відомостей, що паплюжать його честь і гідність на першій сторінці у найближчому номері Бродівської районної газети «Голос Відродження» з дня набрання рішення законної сили;

стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на його користь по 1 (одній) гривні моральної шкоди з кожного, завданої розповсюдженням неправдивих відомостей, що паплюжать його честь і гідність.

стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 судові витрати та витрати витрати які поніс позивач у зв»язку з розглядом справи в сумі 11928 гривень.

Оскаржуваним рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 14 травня 2018 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 видалити відомості, поширені ним у комп'ютерній мережі «Інтернет» на своїй сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» (Fecebook) про проходження ОСОБА_3 медичного огляду 31 серпня 2017 року у Буській ЦРЛ та іншу інформацію, що стосується його приватного життя.

Зобов'язано ОСОБА_2 видалити відомості, поширені ними у комп'ютерній мережі «Інтернет» на своїй сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» (Fecebook) про проходження ОСОБА_6 медичного огляду 31 серпня 2017 року у Буській ЦРЛ та іншу інформацію, що стосується його приватного життя.

Зобов'язано ОСОБА_4 публічно вибачитися перед ОСОБА_3 за розповсюдження відомостей, що паплюжать його честь і гідність на першій сторінці у найближчому номері Бродівської районної газети «Голос відродження» з дня набрання рішенням суду законної сили.

Зобов'язано ОСОБА_2 публічно вибачитися перед ОСОБА_3 за розповсюдження відомостей, що паплюжать його честь і гідність на першій сторінці у найближчому номері Бродівської районної газети «Голос відродження» з дня набрання рішенням суду законної сили.

Зобов'язано з ОСОБА_4 Василювича на користь ОСОБА_3 1 грн. моральної шкоди, завданої розповсюдженням відомостей, що паплюжать його честь і гідність.

Зобов'язано з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 грн. моральної шкоди, завданої розповсюдженням відомостей, що паплюжать його честь і гідність.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 320 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 320 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5964 грн. у відшкодування витрат, понесених позивачем у зв'язку із розглядом справи.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5964 грн. у відшкодування витрат, понесених позивачем у зв'язку із розглядом справи.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_7, займаючи посаду головного лікаря Бродівської ІІРЛ, с посадовою особою юридичної особи публічного права.

Вказує, що ОСОБА_7 як посадова особа зобов'язаний дотримуватись Конституції та законів України, діяти лише па підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, дотримуватися принципів та правил стичної поведінки, додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Зазначає, що перебуваючи у службовому автомобілі головний лікар Бродівської ЦІМ виступав у якості саме посадової особи, а не як приватна особа, відтак від ОСОБА_8, як від керівника юридичної особи публічного права, вимагалася поведінка, що відповідає законності і доброчесності.

Також вказує, що судом також не взято до уваги і той факт, що межі приватного життя посадових осіб є дещо ширшими, ніж фізичних осіб, які не здійснюють жодних публічних повноважень.

ПроситьРішення Бродівського районного суду Львівської області від 14 травня 2018 року скасувати, позов залишити без задоволення.

В судове засідання сторони не з»явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

14 грудня 2018 року надійшло клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 про розгляд справи без участі позивача та його представника, долучено відзив на апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_10 20 грудня 2018 року подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку із зайнятістю в іншій справі, яке колегією суддів відхилено як необгрунтване.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Бродівського районного суду Львівської області від 15 травня 2018 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що поширення відповідачами відеозапису на сторінках інтернету та «Фейсбук» про проходження медичного огляду ОСОБА_3 на ознаки алкогольного сп»яніння 31 серпня 2017 року в Буській центральній районній лікарні та відеозйомка поїздки ОСОБА_3 в напрямку с. Станіславчик Бродівського району 01 вересня 2017 року є такими, що принижують честь та гідність останнього, є втручанням в особисте життя.

З такими висновками суду погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

У відповідності із положеннями статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Конституційний суд України даючи офіційне тлумачення частини першої, другої статті 32 Конституції України у рішенні №2-рп/2012 від 20 січня 2012 року дійшов висновку, що в аспекті конституційного подання положення частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України слід розуміти так:

інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов'язані з особою та членами її сім'ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною;

У той же час системний аналіз зазначеного рішення Конституційного Суду України та його мотивувальної частини дає підстави для висновків, що перебування особи на посаді, пов'язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів - суб'єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві.

Згідно положень статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Відповідно до роз'яснень, які викладені у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно положень статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.

Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб'єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи. Відповідно до ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.

Відповідно до положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 827 засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність приватного життя - публічні особи мають бути відкриті для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою.

В параграфах 40-42 рішення у справі «Українська Прес-Група» проти України» від 29 березня 2005 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що журналістська свобода передбачає використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або навіть провокаційних. При дотриманні умов параграфа 2 статті 10 Конвенції право вільно передавати інформацію поширюється не лише на "інформацію" та "ідеї", які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає "демократичного суспільства". Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції (рішення у справі Lingens v. Austria, стор. 28, параграф 46). Однак навіть якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_3 займає посаду головного лікаря Бродівської центральної районної лікарні.

Відповідач ОСОБА_4 є депутатом Бродівської міської ради, головою комісії з питань медицини.

30 липня 2017 року відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підозрюючи, що ОСОБА_3 у вечірній час (близько 21 години) керує санітарним автомобілем марки Ореl Combo з ознаками алкогольного сп»яніння викликали наряд поліції і стали супроводжувати вказаний автомобіль до Бродівської центральної районної лікарні.

Прибувши на місце події відповідачі разом з працівники поліції запропонували позивачу ОСОБА_3 пройти обстеження у Буській центральній районній лікарні, на що останній погодився.

Перебіг процедури медичного огляду ОСОБА_3 відповідачі знімали на камери мобільних телефонів і припинила такі зйомки на вимогу лікаря районної лікарні який проводив безпосередньо такий огляд.

Будь-яких коментарів з приводу медичного огляду ОСОБА_3 відповідачі не робили.

Всі ці події зафіксовані на диску, що знаходиться в матеріалах справи (а.с.43)

Також на диску зафіксовано, як відповідачі 01 вересня 2017 року протягом 37 секунд знімають на камеру мобільних телефонів автомобіль марки Ореl Combo який рухається попереду їхнього автомобіля, коментуючи, що даний автомобіль належить Бродівській лікарні.

Із змісту відеозаписів, наявних в матеріалах справи не убачається у діях відповідачів юридичного складу правопорушення наявність якого може бути підставою для задоволення позову. Зокрема, не доведена протиправність дій відповідачів, відсутня вина відповідачів у заподіянні шкоди, а також відсутній причиновий зв»язок між діями ОСОБА_4, ОСОБА_2 та заподіяння шкоди ОСОБА_3

Поширення відповідачами в мережі «Інтернет» та на своїх сторінках у соціальній мережі «Фейсбук» (Fecebook) інформації про проходження ОСОБА_3 медичного огляду 31 серпня 2017 року у Буській ЦРЛ та іншої інформації що стосується його приватного життя не є такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3

Оприлюднення даної інформації щодо ОСОБА_3 більше з позитивної точки зору висвітлює особу останнього, який на вимогу місцевого депутата та громадського активіста, у нічний час, добровільно погодився пройти медичний огляд на ознаки алкогольного сп»яніння, тим самим сформував певну позитивну громадську думку про себе як керівника закладу охорони здоров»я.

Позивач ОСОБА_3 працюючи на посаді головного лікаря Бродівської центральної районної лікарні мав бути готовим, що його дії, як публічного діяча, є під пильним наглядом громадськості та депутатського корпусу й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою ніж до приватної особи.

Такі висновки узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду висловлені у справах даної категорії: №761/8035/16-ц від 28 березня 2018 року, №369/1052/16-ц від 08 травня 2018 року, №207/1161/17-ц від 15 серпня 2018 року, а також практикою судів у справах №755/1166/16-ц від 22 лютого 2017 року та №466/4312/17 від 22 07 грудня 2017 року.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

У зв»язку з відсутністю підстав для задоволення позову ОСОБА_3 підлягає до скасування рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору та витрат пов»язаних з розглядом справи.

За подання апеляційної скарги відповідач ОСОБА_2 сплатив 960 гривень, зазначена сума підлягає стягненню з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_2 відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України.

З урахуванням зазначених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення Бродівського районного суду м. Львова від 14 травня 2018 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючисьч. 5 ст. 268, ст.303,п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст..ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 14 травня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про захист особистих немайнових прав: честі, гідності, ділової репутації- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 960 гривень судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколоти Т.І.