Апеляційне провадження № 22-ц/796/5317/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 698/30/17

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В. (суддя-доповідач), Білич І.М., Вербової І.М., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:

Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації,

Орган опіки та піклування Єрківської об'єднаної територіальної громади Катеринопільського району Черкаської області,

Єрківська селищна рада Катеринопільського району Черкаської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4,

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, постановлену та проголошену 27 квітня 2018 року під головуванням судді Савицького О.А. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 падала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просила ухвалу суду скасувати та постановити нову по суті розгляду позовної заяви.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що 12.03.2018 на адресу Шевченківського районного суду м. Києва направляла клопотання про вирішення питання щодо передачі справи за підсудністю.

Також вказує на те, що не мала можливості повідомити суд про свою неявку в судове засідання, яке відбулося 27.04.2018. Посилалася на те, що не мала номеру телефону суду та коштів на рахунку.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. З розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації - Кошовий Г.І. підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Просила проводити розгляд апеляційної скарги у її відсутність.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені за законом належно.

Неявка третіх осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи і відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Залишаючи позов ОСОБА_4 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в судові засідання, призначені на 21.03.2018 року та 27.04.2018 року вона не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, свого представника до суду не направила, заяву про розгляд справи у її відсутність не надсилала.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Як убачається з матеріалів справи, 21 березня 2018 року у судове засідання ОСОБА_4, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи (ас. 119), не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та клопотань про розгляд справи у її відсутність не подавала. 27 квітня 2018 року, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (ас. 151) ОСОБА_4 повторно не з'явилася в судове засідання.

Системний аналіз п.3 частини першої ст. 257 ЦПК України та положень ст. 223 ЦПК України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgementof ECHR of 16 December 1992 DeGeouffredelaPradelle v. France // Series A N 253- В). З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що неявка 27 квітня 2018 року у судове засідання зумовлена поважними причинами, а саме відсутністю можливості повідомити суд про неявку, на правильність оскаржуваної ухвали не впливає, оскільки при повторній неявці в судове засідання поважність причин неявки не має жодного правового значення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не вирішено клопотання про направлення справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав за підсудністю до Катеринопільського районного суду Черкаської області підлягає відхиленню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, 21.04.2017 ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області вказану цивільну справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Вказана ухвала Катеринопільського районного суду Черкаської області в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили.

У зв'язку з наведеним, залишення судом першої інстанції заяви без розгляду відповідно до п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду. Зміст оскаржуваної ухвали не дає жодних підстав для висновку про те, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права. Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись статтями 257, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: