09.02.2018 Справа № 313/1676/17
Провадження № 2/313/171/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2018 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Веселівської вселищної ради Веселівського району Запорізької області, про визнання права на приватизацію житла та визнання права власності на квартиру,

ВCТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в суд з позовом до Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області з проханням визнати за ними право на приватизацію та визнання права власності на 1/3 частки 4-кімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 49,41 кв.м. Судові витрати у справі залишити за ними.

Позивачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, але у судове засідання не з'явилися. До суду звернулися з письмовою заявою у якій просять розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують повністю. Рішення ухвалити у підготовчому судовому засіданні з врахуванням положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Представник відповідача Веселівської селищної ради Запорізької області Рєдкозубов О.А., у судове засідання не з'явився, але 24.01.2018 р. звернувся в суд з клопотанням № 02-01-17/0335 про розгляд справи без участі їхнього уповноваженого представника на підставі доказів, наявних в матеріалах справи з урахуванням того, що Веселівська селищна рада не заперечує проти задоволення позову.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов'язки.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачі починаючи з 1980 року та по день звернення до суду фактично мешкають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ОСББ «Чкалова 2» від 21.08.2017 № б/н, довідкою Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області від 17.08.2017 р. № 2390 та відповідними реєстраційними штампами у їхніх паспортах.

Зазначене житло було отримано на ім'я ОСОБА_1 згідно ордеру № 31 від 18.11.1980 р., на сім'ю складом 5 чоловік.

Відповідно до ордеру № 31 виданого 18.11.1980 р. на підставі рішення виконкому Веселівської Ради депутатів трудящих від 18.11.1980 р. № 281, загальна житлова площа квартири складає 49,41 кв. м. Дана квартира складається з чотирьох житлових кімнат. 11.10.2017 р. позивачі звернулися до Веселівської селищної ради Запорізької області із заявою про безоплатну приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Листом від 17.10.2017 р. № 02-03-04/3104 Веселівською селищною радою Запорізької області відмовлено у приватизації спірної квартири у зв'язку із тим, що станом на день їхнього звернення в структурі селищної ради орган приватизації відсутній.

Відповідачем запропоновано вирішити спірне питання у судовому порядку відповідно до п.11 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до вказаного ордеру № 31 від 18.11.1980 р. вказано перелік осіб - членів сім'ї, яким надавалося вказане житло, зокрема: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - позивачі по даній справі. ОСОБА_2, у зв'язку із укладенням шлюбу змінила прізвище «ОСОБА_2» на прізвище «ОСОБА_1», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 видане Веселівським райвідділом ЗАГС Запорізької області від 23.04.1988 р.

Інші члени сім'ї: ОСОБА_8, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 видане відділом реєстрації актів громадянського стану Веселівського району Запорізької області від 05.05.1998 р.; ОСОБА_9, помер ІНФОРМАЦІЯ_7 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 видане відділом реєстрації актів громадянського стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області від 05.04.2000 р.; ОСОБА_10, рішенням Веселівського районного суду Запорізької області у цивільній справі № 313/457/17 від 30.05.2017 р. визнаний таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. Рішення суду набрало законної сили 01.08.2017 р.

Отже, з огляду на вищевикладене особи, які зареєстровані у вказаній квартирі та мають право на безоплатну приватизацію житла є саме позивачі.

Приватизація квартир (будинків) здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ст. 3 Закону, приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 кв. м на сім'ю.

Стаття 8 Закону регламентує, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону визначено, що спори, які виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. У відповідності до вказаних положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» громадяни вправі приватизувати займані ними житлові приміщення, в тому числі житлові приміщення у гуртожитках, в будинках державного житлового фонду. До будинків державного житлового фонду належить також житловий фонд місцевих, селищних Рад. Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам, зокрема житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до статті 65-1 ЖК України передбачено, що наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством.

Суд встановив, що позивачі є громадянами України, більше п'яти років проживають у спірній квартирі АДРЕСА_1, іншого житла у власності або постійному користуванні не мають, право на безоплатну приватизацію раніше займаного житла вони не використовували. У спірну квартиру вселилися у 1980 році на підставі ордеру № 31 виданого 18.11.1980 р. на підставі рішення виконкому Веселівської Ради депутатів трудящих від 18.11.1980 р. № 281 на постійній основі. Даний ордер № 31 виданого 18.11.1980 р. на підставі рішення виконкому Веселівської Ради депутатів трудящих від 18.11.1980 р. № 281 є чинним, не припинений та не скасований у судовому порядку.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. передбачено, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про передачу в приватну власність майна, яке за законом підлягає відчуженню громадянину (зокрема: відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» підлягають передачі сім'ям наймачів квартири (будинки) та належні до них господарські споруди і приміщення). Судами розглядаються й інші позови, пов'язані з охороною права приватної власності. Відповідні положення щодо захисту права приватної власності поширюються також і на особу, яка хоча не є власником, але володіє майном з підстав, передбачених законом чи договором.

Зазначені вище обставини повністю підтверджуються доданими до позовної заяви доказами.

Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем, суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення.

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а також з врахуванням думки позивачів, які просять судові витрати залишити за ними.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», керуючись ст. ст.1-13, 81, 89, 141, 200, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. В-Борисівка, Атбасарського району Цілиноградської області, право на приватизацію 1/3 частки 4-х кімнатної квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки смт. Веселе, Веселівського району Запорізької області, право на приватизацію 1/3 частки 4-х кімнатної квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця смт. Веселе, Веселівського району Запорізької області, право на приватизацію 1/3 частки 4-х кімнатної квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. В-Борисівка, Атбасарського району Цілиноградської області, право власності на 1/3 частку 4-х кімнатної квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,41 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки смт. Веселе, Веселівського району Запорізької області, право власності на 1/3 частку 4-х кімнатної квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,41 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця смт. Веселе, Веселівського району Запорізької області, право власності на 1/3 частку 4-х кімнатної квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,41 кв.м.

Судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачами.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О. Нагорний