КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4281/18
Провадження № 2/552/1416/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

за участю представника позивачів ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2018 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом. Посилались на те, що відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 25.09.2012 року , договору дарування від 27 .12 2016 року , договору купівлі-продажу від 27.12.2016 року ОСОБА_2 став власником квартири АДРЕСА_1 ( колишня ОСОБА_10) в м. Полтава. На час укладання договору купівлі-продажу 1/8 частки спірної квартири ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 21.02. 2007 року. Вони мають двох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2. Іншими співвласниками будинку №28 по вул. Симона Петлюри, в м. Полтаві є: квартири №1 ОСОБА_9, квартири №2 ОСОБА_7 та ОСОБА_8, квартири №4 ОСОБА_6, квартири №5 ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Відповідно до технічного паспорту та договору купівлі-продажу станом на 2016 рік квартира АДРЕСА_2, знаходиться на першому поверсі одноповерхового будинку. Загальна площа квартири на той час становила 53,9 кв.м, і складалась із наступних приміщень: 1-а кімната (7), площею 15,8 кв.м, 2-а кімната (8), площею 15,9 кв.м, кухні (10), площею 3,8 кв.м, вбиральні (11), площею 0,6 кв.м, ванної (12), площею 1,8 кв.м, веранда ІІ, площею 11,4 кв.м, шафи ІІІ, площею 2,8 кв.м. Квартира, частку якої вони придбали, та тієї, що ОСОБА_2 мав у власності на підставі інших правочинів була в занедбаному стані, та непридатна для проживання в ній, потребувала капітального ремонту. З метою поліпшення умов проживання в ній, підвищення теплового та шумового захисту ними було прийнято рішення про здійснення ремонту квартири та облаштування її кімнатою та тамбуром, і проведення перепланування допоміжних приміщень, а саме об»єднання ванної та санвузла в одне приміщення, переобладнання веранди ІІ та шафи ІІІ із проведенням добудови в кімнату та тамбур. Вони зверталися до виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, та КП «ЖЕО №2» для отримання дозволу на проведення перепланувань, і приведення в подальшому правовстановлюючих документів у відповідність. На їхнє звернення отримали відповідь, що КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради не заперечує проти проведення перепланування квартири, за умови, що такі роботи не призведуть до порушення тривкості та руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, а також не погіршують умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку та погодження мешканців суміжних квартир. Згідно технічного паспорту станом на 15.12.2017 року квартира №3 по вул. Симона Петлюри (колишня ОСОБА_10), 28 в м. Полтаві загальна площа квартири становить 66,5 кв.м, а житлова площа 56,6 кв.м, і складається із наступних приміщень: 1-а кімната (7), площею 15,8 кв.м, 2-а кімната (8), площею 15,9 кв.м, 3-а кімната (11), площею 24,9 кв.м, санвузол (9), площею 4 кв.м, кухня (10), площею 4,5 кв.м, тамбур (12), площею 1,2 кв.м. Після проведення перепланувань в самій квартирі, переобладнання веранди ІІ та шафи ІІІ з проведенням добудови до квартири, змінилася лише загальна площа квартири, інші приміщення, їх розмір, функціональне призначення в результаті перебудови квартири не змінилися. Окрім того, відповідно до вимог ДБН, станом на 27 грудня 2018 року проведені ними перепланування в квартирі АДРЕСА_2, які полягають в об»єднані ванної кімнати та санвузла в одне приміщення не вважається незаконним переплануванням, хоча і проведено самочинно, та їхні дії по проведеному переплануванню не суперечать приписам ст. 383 ЦК України. На даний час ОСОБА_3 має на меті визначити свою частку у праві власності на квартиру. З цих підстав вони звернулись до нотаріуса щодо визначення часток у спільній сумісній власності на спірну квартиру, однак їм відмовлено у цьому, оскільки після придбання, дарування часток у квартирі, та проведення перепланувань та добудови, визначити частку кожного із подружжя, а також із яких фактично приміщень частка кожного складається не можливо. Окрім того, в позасудовий спосіб нотаріус також не може оформити право власності на проведені ними перепланування та виконану добудови. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження, проведеного ПП БТІ «Інвентаризатор» від 18.12.2017 року прибудова, яка була нами виконана під час перепланувань веранди і шафи в одне приміщення та добудови до цього приміщення в результаті чого утворилися 3-я кімната (11), площею 24,9 кв.м. та тамбур (12), площею 1,2 кв.м з технічної точки виконано відповідно до державних будівельних норм В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», основні конструкції житлового будинку не порушені, є придатним до надійної та безпечної експлуатації, при цьому не порушуючи права інших співвласників будинку №28 по вул. Симона Петлюри в м. Полтаві. Просили визнати за ОСОБА_2 на 15/16 частин в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 у складі: 1-а кімната (7), площею 15,8 кв.м, 2-а кімната (8), площею 15,9 кв.м, 3-а кімната (11), площею 24,9 кв.м, санвузол (9), площею 4 кв.м, кухня (10), площею 4,5 кв.м, тамбур (12), площею 1,2 кв.м., житлова площа квартири 56,6 кв.м, загальна площа квартири 66,5 кв.м. , визнати за ОСОБА_3 на 1/16 частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 у складі: 1-а кімната (7), площею 15,8 кв.м, 2-а кімната (8), площею 15,9 кв.м, 3-а кімната (11), площею 24,9 кв.м, санвузол (9), площею 4 кв.м, кухня (10), площею 4,5 кв.м, тамбур (12), площею 1,2 кв.м., житлова площа квартири 56,6 кв.м, загальна площа квартири 66,5 кв.м. Припинити право сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_2.

Провадження у справі відкрите в порядку спрощеного позовного провадження 22 серпня 2018 року.

У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав. що викладені у позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не з»явились, надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги визнали.

Ч. 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни в квартирі, наданої йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не приведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Аналогічна норма міститься і в статті 152 ЖК України.

Обєднання веранди, шафи та проведення добудови до них в квартирі №3 по вул. Симона Петлюри (ОСОБА_10), 28 в м. Полтаві здійснено позивачами з метою поліпшення умов проживання, і фактичний розмір добудови складає 11,9 кв.м, при цьому ці зміни не призвели до порушення прав власників інших квартир, що вбачається з технічного звіту та визнанням ними позовних вимог. Це стосується і земельної ділянки, оскільки при проведенні добудови, позивачі не вийшли за межі земельної ділянки, яка виділялась під обслуговування будинку №28 по вул. Симона Петлюри, в м.Полтаві, що підтверджується звітом про проведення технічного обстеження, проведеного ПП БТІ «Інвентаризатор» від 18.12.2017 року.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України : «Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил», «Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво».

Земельна ділянка, на якій розташований будинок №28 по вул. Симона Петлюри, в м.Полтаві відведена саме для будівництва цього будинку та подальшого його обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України: «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд».

Відповідно до ст. 41 Конституції України: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності».

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За договором дарування ОСОБА_2 отримав у дар 5/8 частини квартири АДРЕСА_3, що відповідно до приписів п.2 ч.1 ст. 57 СК України є особистою власністю позивача ОСОБА_2. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_2 на праві особистої власності належить також 1/4 частина спірної квартири. За договором купівлі-продажу ОСОБА_2 придбав придбало 1/8 частину спірної квартири., половина цієї частки належить позивачеві ОСОБА_3 Таким чином, слід визнати за позивачами право власності на переобладнану та переплановану квартиру за ОСОБА_2 15/16 частки, за ОСОБА_3 1/6 частки.

Частиною четвертою статті 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У розумінні наведених приписів спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, «ефективний спосіб правового захисту» це всього лише обраний позивачем спосіб захисту, який останній вважає найефективнішим.

Окремої уваги заслуговує Аналіз Верховного суду України щодо практики застосування судами ст. 16 ЦК України і який свідчить, що ВСУ не може погодитися з практикою судів, які відмовляють у позові у звязку з тим, що заявник (позивач), звертаючись до суду, обрав спосіб захисту, не встановлений законом або договором для захисту права чи інтересу, що порушене, невизнане або оспорюється.

У таких випадках слід виходити із загальних засад захисту прав, свобод та інтересів, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що: 1. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Позивачі не ставлять питання про стягнення на їхню користь витрат по справі, а тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.. 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2 на 15/16 частин в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 у складі: 1-а кімната (7), площею 15,8 кв.м, 2-а кімната (8), площею 15,9 кв.м, 3-а кімната (11), площею 24,9 кв.м, санвузол (9), площею 4 кв.м, кухня (10), площею 4,5 кв.м, тамбур (12), площею 1,2 кв.м., житлова площа квартири 56,6 кв.м, загальна площа квартири 66,5 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 на 1/16 частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 у складі: 1-а кімната (7), площею 15,8 кв.м, 2-а кімната (8), площею 15,9 кв.м, 3-а кімната (11), площею 24,9 кв.м, санвузол (9), площею 4 кв.м, кухня (10), площею 4,5 кв.м, тамбур (12), площею 1,2 кв.м., житлова площа квартири 56,6 кв.м, загальна площа квартири 66,5 кв.м.

Припинити право сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі :ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , прож. 36000, АДРЕСА_4.

ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 прож. ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідачі: ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, прож. ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, прож. ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлений, прож. ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії КН 480443.

ОСОБА_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, прож. ІНФОРМАЦІЯ_6.

ОСОБА_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 прож. ІНФОРМАЦІЯ_6.

ОСОБА_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 прож. , АДРЕСА_5.

Повний текст рішення виготовлений 13 вересня 2018 року.

Суддя Л.М. Васильєва