Справа № 310/5452/18
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

за участі: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, про визнання права власності на 1/2 частку в спільній сумісній власності подружжя та на 1/2 частку спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: визнати за ним право власності на 1/2 частку будівлі будинку відпочинку за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 115-г, на 1/2 частку житлового будинку №33 по вул. 17 Вересня в м. Бердянську Запорізької області, як на частку в спільному майні подружжя; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті 18 серпня 2016 року ОСОБА_6 на 1/4 частку будівлі будинку відпочинку за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 115-г, на 1/4 частку житлового будинку №33 по вул. 17 Вересня в м. Бердянську Запорізької області, та на 3/8 частки житлового будинку №31 по вул. 17 Вересня в м. Бердянську Запорізької області.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 18 серпня 2016 року померла його дружина ОСОБА_6 На її ім'я на праві власності були зареєстровані: будівля будинку відпочинку за адресою: м. Бердянськ, вул Макарова, 115-г; житловий будинок за адресою: м. Бердянськ, вул. 17 Вересня, 33; 3/4 частки житлового будинку за адресою: м. Бердянськ, вул. 17 Вересня, 31.

Вважає, що у відповідності до ст. 70 СК України, має право на 1/2 частку в праві власності на придбані під час шлюбу об'єкти нерухомості, зокрема на 1/2 частку будівлі будинку відпочинку, розташованого по вул. Макарова, 115-г в м. Бердянську, та на 1/2 частку житлового будинку №33 по вул. 17 Вересня в м. Бердянську.

На належні померлій ОСОБА_6 1/2 частку будівлі будинку відпочинку, розташованого по вул. Макарова, 115-г в м. Бердянську, на 1/2 частку житлового будинку №33 по вул. 17 Вересня в м. Бердянську, та на 3/4 частки житлового будинку по вул. 17 Вересня, 31 в м. Бердянську, відкрилася спадщина.

Вказує, що він та відповідач ОСОБА_2, як спадкоємці першої черги, у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Спадкову справу №55/2016 було відкрито приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5

Проте, оформити свої спадкові права у натаріуса виявилось неможливим через наявність спору між спадкоємцями щодо обсягу спадкового майна та відсутність у нього оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову, однак вважали, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту своїх прав.

Приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 16 серпня 1978 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла 18 серня 2016 року.

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_6 набула право власності на: будівлю будинку відпочинку, розташованого по вул. Макарова, 115-г в м. Бердянську, на житловий будинок №33 по вул. 17 Вересня в м. Бердянську, та на 3/4 частки житлового будинку по вул. 17 Вересня, 31 в м. Бердянську, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.02.2014 року, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.06.2018 року.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 -72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. З ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Сторонами у справі визнається відсутність будь-яких домовленостей між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 щодо визначення їх часток у праві спільної сумісної власності.

Суд не має сумніву щодо достовірності визнаних учасниками справи обставин або добровільності їх визнання і, з огляду на наведені вище приписи закону, приходить до висновку про рівність часток ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в праві спільної сумісної власності.

З огляду на викладене позов ОСОБА_4 в частині позовних вимог про визнання за ним права власності на 1/2 частку будівлі будинку відпочинку за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 115-г, та на 1/2 частку житлового будинку №33 по вул. 17 Вересня в м. Бердянську Запорізької області, як на частку в спільному майні подружжя, підлягає задоволенню.

Як зазначалося вище, ОСОБА_6 померла 18 серпня 2016 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на: 1/2 частку будівлі будинку відпочинку, розташованого по вул. Макарова, 115-г в м. Бердянську; 1/2 частку житлового будинку №33 по вул. 17 Вересня в м. Бердянську; 3/4 частки житлового будинку по вул. 17 Вересня, 31 в м. Бердянську.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

У встановлений законом строк ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 На підставі зазначеної заяви приватним нотаріусом була заведена спадкова справа №55/2016.

За змістом ч.І ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Постановами приватного нотаріуса від 01.06.2018, 05.06.2018, 07.06.2018 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя та на 1/2 частку спадкового майна через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують належність спірного майна спадкодавцю, та зверненнями другого спадкоємця до нотаріуса із заявами про зупинення вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 77-79 ЦПК України, зазначені ним обставини.

Аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд приймає до уваги наявні письмові докази, пояснення учасників справи, і приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті 18 серпня 2016 року ОСОБА_6 на 1/4 частку будівлі будинку відпочинку по вул. Макарова, 115-г в м. Бердянську, на 1/4 частку житлового будинку №33 по вул. 17 Вересня в м. Бердянську, та на 3/8 частки житлового будинку №31 по вул. 17 Вересня в м. Бердянську є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку будівлі будинку відпочинку за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 115-г, як на частку в спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку житлового будинку №33 по вул. 17 Вересня в м. Бердянську Запорізької області, як на частку в спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частку будівлі будинку відпочинку за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 115-г, в порядку спадкування за законом після смерті 18 серпня 2016 року ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частку житлового будинку №33 по вул. 17 Вересня в м. Бердянську Запорізької області, в порядку спадкування за законом після смерті 18 серпня 2016 року ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 3/8 частки житлового будинку №31 по вул. 17 Вересня в м. Бердянську Запорізької області, в порядку спадкування за законом після смерті 18 серпня 2016 року ОСОБА_6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. І. Крамаренко