КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2534/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 372/2618/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 05 вересня 2018 року, постановлену у складі судді Кравченка М.В.,

у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред'явлення позову,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що у зв'язку з тим, що він має намір у подальшому звернутись до суду із позовною заявою про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі ст. 116 ЖК України із житлового будинку, просив забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчиняти дії по перешкоджанню ОСОБА_2 та іншим особам, що мають право проживання в будинку згідно з договором оренди, у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Заяву обґрунтовував тим, що неприйняття заходів по забезпеченню позову у вигляді заборони вчинення дій призведе до ускладнення чи унеможливлення захисту та поновленню його прав, які порушені відповідачами.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 05 вересня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчиняти дії по перешкоджанню ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що судом не враховано вимоги законодавства та фактичні обставини справи, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов. Вказував, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини, викладені в заяві про забезпечення позову. Звертав увагу на те, що позивач вже подав позов про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Зазначав, що судом першої інстанції було лише побіжно вказано, що заявником не доведено обставини, на які він посилається. Проте не враховано, що обраний заявником спосіб забезпечення позову забезпечить не лише відсутність психологічного тиску на ОСОБА_2 зі сторони ОСОБА_4 щодо порушення житлових прав позивача, а й надасть можливість зберегти будинок у цілісному стані. В протилежному випадку (незабезпечення позову) можливі дії відповідачів призведуть до того, що ефективний захист порушеного права ОСОБА_2 стане фактично неможливим.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 зазначала, що 21 серпня 2018 року Обухівським районним судом Київської області у справі № 372/2268/18 постановлено ухвалу про забезпечення позову, відповідно до якої було накладено арешт на спірне нерухоме майно, включаючи будинок, а також ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» було заборонено розпоряджатись цим майном. Зазначений факт жодним чином не зупинив сторони від підписання договору оренди. Отже, право користування у позивача на підставі зазначеного договору відсутнє, а відтак відсутні підстави посилатися на порушення його прав з боку відповідача.

Вважала необґрунтованими посилання позивача на те, що право власності на орендований будинок належить ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», оскільки 05.11.2018 року Обухівським районним судом Київської області був задоволений позов ОСОБА_5 по справі № 372/1223/17 та рішення про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» було визнано незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити ухвалу суду без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_2 посилався на те, що 30.08.2018 року між ним та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» було укладено договір оренди житлового будинку, відповідно до п.1.1., 1.2., 2.1. якого ОСОБА_2 зобов'язується прийняти у строкове платне користування будинок за адресою АДРЕСА_1 для постійного проживання. Вказаний будинок орендується ОСОБА_2 для власного проживання та проживання членів його сім'ї.

Вказував, що при укладенні договору оренди будинку зі сторони ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» були надані гарантії відсутності у будь-якої третьої сторони прав на вищевказаний будинок на підставі наступного. 13.12.2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 0509/07/01-CL. 13.12.2007 року в забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань між сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.M., за реєстровим № 4598к, відповідно до якого ОСОБА_4 передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме вищевказаний житловий будинок та прилеглі земельні ділянки. 09.08.2017 року у відповідності до умов іпотечного договору, цивільного законодавства та Закону України «Про іпотеку», ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», що на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором стало іпотекодержателем, було реалізовано право на позасудове задоволення вимог шляхом переоформлення права власності з ОСОБА_4 на ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо». На даний час відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності орендований будинок належить ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на праві власності.

В період з 31.08.2018 року по 02.09.2018 року ОСОБА_2 було здійснені неодноразові спроби здійснити вселення до будинку за адресою АДРЕСА_1. Проте відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснювали порушення громадського порядку у формі висловлення нецензурних висловів у сторону позивача та його родичів, фізично перешкоджали особам, що мають право проживати у будинку здійснити вселення до нього, шляхом пошкодження майна позивача. Крім того, ОСОБА_4 неодноразово погрожував, що ним будуть вчинятися дії, направлені на знищення/пошкодження нерухомого майна шляхом підпалу.

З приводу дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відкрито кримінальне провадження № 0002952, але жодного результату ані спілкування з представниками правоохоронних органів, ані спілкування з представниками ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» не принесло. Відповідачі продовжують створювати перешкоди у здійснені позивачем права користування будинком та проживання в ньому у спосіб, що унеможливлюють проживання з ними в одному будинку.

Звертав увагу на те, що згідно з пунктом 6.1. договору оренди будинку, ОСОБА_2 зобов'язаний забезпечувати збереження орендованого приміщення та майна будинку, запобігати його пошкодженню і псуванню.

Зважаючи на викладене, позивач має намір подати позов про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі статті 116 ЖК України. Оскільки будинок за адресою АДРЕСА_1 є єдиним на даний час можливим місцем проживання ОСОБА_2 та з метою збереження майна, що може бути пошкоджене ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вважає, що заборона ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчиняти дії по перешкоджанню ОСОБА_2 та особам, що проживають разом з ним, у користуванні будинком буде необхідним, обґрунтованим заходом забезпечення позову та забезпечить ефективний захист порушеного права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також, що такі заходи забезпечення позову, як заборона вчиняти дії по перешкоджанню заявнику у користуванні житловим будинком є співмірними із заявленими позовними вимогами. Крім того, у заяві пред'явлені вимоги про захист прав неконкретизованих інших осіб, які не повідомляли про намір пред'явити позов (за змістом заяви інші особи, що мають право проживання у будинку), тому подібні вимоги не узгоджуються із приписами ЦПК України.

Виходячи зі змісту заяви та поданих заявником доказів, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також, що такі заходи забезпечення позову, як заборона вчиняти дії по перешкоджанню заявнику у користуванні житловим будинком є співмірними із заявленими позовними вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2018 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» було укладено договір оренди житлового будинку, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець зобов'язується передати орендареві у строкове платне користування, а орендар зобов'язується прийняти у строкове платне користування житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язується сплачувати орендодавцеві орендну плату. Пунктом 2.1 договору передбачено, що будинок надається орендарю для постійного проживання.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві власності ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на підставі іпотечного договору від 13.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.M., договору про відступлення прав за іпотечним договором (з додатком), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З.

Зі змісту заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову вбачається, що він має намір пред'явити позов про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі ст. 116 ЖК України, посилаючись на порушення його прав як орендаря будинку, що належить на праві власності ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо».

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про виселення. Однак на даний час провадження у справі не відкрито.

Колегія суддів вважає, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову представником позивача не було надано доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза ускладнення чи унеможливити виконання рішення суду за наслідками розгляду заявлених позовних вимог про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, щодо визнання права власності на який існує спір, а заявник ОСОБА_2 заявляє позовні вимоги як орендар будинку.

Враховуючи викладене, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову, в тому числі спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, колегія суддів дійшла висновку про те, що заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії по перешкоджанню заявнику у користуванні житловим будинком не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Отже, враховуючи предмет позову, з яким ОСОБА_2 має намір звернутись до суду, вимоги позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову є необгрунтованими та неспівмірними з позовними вимогами, оскільки невжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб жодним чином не вплине на можливість виконання рішення суду.

Таким чином, судом першої інстанції надано належну оцінку відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, не встановлено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та обґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що відносно спірного будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчиняються дії, які порушують право користування заявника будинком та майном, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини підлягають доведенню в судовому засіданні при вирішенні спору по суті заявлених позовних вимог.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у заяві пред'явлені вимоги про захист прав неконкретизованих інших осіб, які не повідомляли про намір пред'явити позов (за змістом заяви інші особи, що мають право проживання у будинку), тому такі вимоги не узгоджуються із приписами ЦПК України.

Крім того, до відзиву на апеляційну скаргу представником ОСОБА_4 - ОСОБА_6 надано копію рішення Обухівського районного суду Київської області від 5 листопада 2018 року, яке на даний період часу не набуло законної сили, яким позов ОСОБА_5 до ПАТ «Банк Форум», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Кредо», третя особа: ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович, Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України про визнання недійсним договору про відступлення вимоги та скасування реєстрації задоволено.

Визнано іпотечний договір від 06.03.2008 року, реєстровий номер 4598к, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. недійсним. Визнано договір про відступлення прав вимоги №491 -Ф від 13.04.2017 року укладений між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» недійсним. Визнано незаконними та скасовано рішення, прийняті державним реєстратором Київської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_10, про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, яке стало предметом іпотечного договору №4598к від 13.12.2007 року за новим власником - ТОВ «Фінансова компанія інвест-Кредо».

Отже, оскільки подана заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих посилань, а матеріали заяви - відповідних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 05 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2018 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.