Справа № 713/2367/18
Провадження №2/713/843/18
УХВАЛА

іменем України

26.12.2018 м. Вижниця

Суддя Вижницького районного суду Чернівецької області Кибич І.А., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, про стягнення невиплаченої премії та надбавки за інтенсивність, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про стягнення невиплаченої премії та надбавки за інтенсивність до відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації.

Просить зобовязати ОСОБА_2 районну державну адміністрацію провести виплату ОСОБА_1, першому заступнику голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації виплату премії за листопад 2018 року в межах місячного фонду преміювання працівників апарату районної державної адміністрації та виплату надбавки за інтенсивність праці за вересень 2018 року у розмірі 100 % посадового окладу та за листопад 2018 року в розмірі 100% посадового окладу.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст.19 ч.1 п.2 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну службу», державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо повязані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.2 ст.5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Визначення терміну «суб'єкт владних повноважень» надано в п.7 ч.1 ст.4 КАС України - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Як розяснив Пленум Вищого адміністративного суду України в п.3 постанови №8 від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», вирішуючи питання про віднесення спору до публічно-правового, суди повинні враховувати, що у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Також суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед субєктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх субєктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Виходячи зі змісту заявленого позову, позивачем порушується питання з приводу проходження публічної служби як державного службовця і спір направлений на реалізацію позивачем його прав, предметом спору є правомірність дій відповідача у вирішенні питання щодо невиплати позивачу ОСОБА_1, який являється державним службовцем, премії та надбавки за інтенсивність праці, в період проходження ним публічної служби, а тому суд вважає, що між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу проходження публічної служби, та вказані спірні правовідносини повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства, оскільки при їх розгляді підлягає встановленню зокрема питання відповідальності за рішення, дії чи бездіяльності, що призвели до не виплати вказаних сум позивачу ОСОБА_1

Таким чином, в даних правовідносинах відсутні елементи цивільно-правових відносин. За суб'єктним складом та предметом спору дані правовідносини повязані з виконанням відповідачем владних управлінських функцій, а тому має місце публічно-правовий спір.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо позовна заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наведеного вважаю, що у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, про стягнення невиплаченої премії та надбавки за інтенсивність, необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, 258-261 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, про стягнення невиплаченої премії та надбавки за інтенсивність.

Позовну заяву з додатком повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та за предметною підсудністю відповідно до ст.20 КАС України відноситься до компетенції Чернівецького окружного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич