КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 759/8146/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1385/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» про визнання недійсними планових калькуляцій собівартості утримання машиномісця та встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2017 року,

встановив:

у травні 2017 року позивач ПрАТ СП «Партнер» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором обслуговування та експлуатації гаражного боксу №994 від 16 жовтня 2010 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2017 року у справі було відкрито провадження.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 06 серпня 2018 року було об'єднано в одне провадження позовні вимоги ПрАТ СП «Партнер» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ПрАТ СП «Партнер» про визнання недійсними планових калькуляцій собівартості утримання машиномісця та встановлення факту, що має юридичне значення, а також залучено у якості співвідповідача за первісним позовом ОСОБА_4

Не погоджуючись із ухвалою суду про відкриття провадження у справі, ОСОБА_4 після залучення її до розгляду справи у якості співвідповідача подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ПрАТ СП «Партнер» у травні 2017 року звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором, укладеним між сторонами 16 жовтня 2010 року, відповідно до умов якого позивач взяв на себе обов'язок по зберіганню та охороні транспортного засобу, належного ОСОБА_4, у гаражі, належному ОСОБА_3, встановленого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, відведеній ПрАТ СП «Партнер» на праві довгострокової оренди. Пунктом 2.3 вказаного договору визначено обов'язок власника гаражу вносити кошти на оплату охорони автомобіля та експлуатаційних витрат. Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 вказаного пункту договору у відповідача утворилась заборгованість, яку ПрАТ СП «Партнер» просив стягнути.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2017 року у справі було відкрито провадження.

ОСОБА_4, після залучення її до розгляду справи у якості співвідповідача за первісним позовом, звернулась до суду із апеляційною скаргою на ухвалу про відкриття провадження у справі, просила її скасувати та направити справу за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області, посилаючись на те, що провадження у справі було відкрито з порушенням правил підсудності, оскільки на момент постановлення ухвали відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, а тому справа не підсудна Святошинському районному суду м.Києва. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали.

Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України у редакції, яка діяла на момент відкриття провадження у справі, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

В даному випадку, матеріали справи свідчать про те, що позивач звернувся до суду з позовом, предметом якого є стягнення заборгованості за договором з утримання та експлуатації нерухомого майна - гаража, розташованого по АДРЕСА_1, що територіально знаходиться у Святошинському районі м.Києва.

Доводи апеляційної скарги про те, що при зверненні до суду у позивача було відсутнє право вибору підсудності, зокрема посилання на положення ч. 8 ст. 110 ЦПК України у попередній редакції, також не можуть бути підставою для передачі справи на розгляд до іншого суду, оскільки такий вибір підсудності поширюється лише на позови, для яких встановлено загальну територіальну підсудність, тоді як у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Предметом позову у справі є зобов'язання, які випливають з надання послуг щодо утримання гаражу, тобто нерухомого майна, що знаходиться на території Святошинського району міста Києва.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, ухвала була постановлена судом першої інстанції при дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 19 жовтня 2018 року.

Головуючий

Судді