Провадження № 2/200/4629/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«04» грудня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.
за участю секретаря: Лежньова О.Р.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
17 листопада 2016 року позивач ПАТ «Банк Форум» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
До відкриття провадження у справі, 13 квітня 2017 року позивач надав клопотання про залишення без розгляду позову в частині позовних вимог до ОСОБА_4, в зв'язку зі смертю останнього.
Ухвалою суду від 16 серпня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29 січня 2018 року.
Ухвалою суду від 23 травня 2018 року постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено наступне.
14 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Банк Форум» (правонаступником якого є позивач, що підтверджується витягом із Статуту) та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0026/08/03-CL, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 130000 грн., а позичальник зобовязався повернути банку кредитні кошти до 13.02.2015 року та оплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 16% річних.
14 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 07-81/08, згідно якого ОСОБА_4 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором.
Також, 14 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 07-80/08, згідно якого ОСОБА_3 поручилась перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2015 року у справі № 200/15976/14-ц з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 солідарно на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором № 0026/08/03-CL від 14 лютого 2008 року в розмірі 67439,75 грн., з яких прострочена заборгованість по кредиту 34734,47 грн., прострочена заборгованість по процентам 3398,66 грн., сума пені та штрафу 29306,62 грн.

З рішенням суду вбачається, що розмір заборгованості розраховано станом на 24 червня 2015 року.

Відповідно до ч.4 ст. 81 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини щодо укладення кредитного договору, невиконання умов кредитного договору відповідачами станом на дату закінчення дії договору доказуванню не підлягають.

Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі вказаного рішення суду, закінчено 07.06.2016 року в звязку з виконанням боржником у повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження державного виконавця Бабушкінського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Куземченко А.С.

Також в матеріалах справи наявна копія заяви ПАТ «Банк Форум» від 01.07.2016 року, з якої вбачається, що борг за виконавчим листом № 200/15976/14-ц погашений повністю.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги про нарахування відсотків посиланням на ст..1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч.1,2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Крім того, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 02.09.2015 року у справі № 6-369цс-15.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за кредитним договором відбувся 30.06.2016 року.

Відповідачами не надано доказів, що дата остаточного розрахунку за кредитним договором є іншою, та якою саме.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно та обгрунтовано нараховані відсотки за користування кредитом за період з 01 липня 2015 року по 30 червня 2016 року в сумі 5656,57 грн.

Відповідачами не надано заперечень щодо розміру нарахованих відсотків та доказів, що вказана сума була ними сплачена повністю чи частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки у випадку невиконання зобовязань по кредитному договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення відсотків з відповідачів підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення пені та штрафу суд зазначає наступне.

Згідно до п. 4.1 кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник зобовязаний сплатити Банку неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2 % за кожен день прострочення.

Згідно до п. 4.4 кредитного договору за кожен випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань передбачених п. 3.3 (крім п. 3.3.2) кредитного договору позичальник сплачує банк штраф у розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Позивач просить стягнути з відповідачів пеню відповідно до п.4.1 кредитного договору за прострочення виконання зобовязань по сплаті кредиту та відсотків в розмірі 22713,46 грн., а також штраф відповідно до п.4.4 кредитного договору за невиконання вимог щодо страхування предмета застави в сумі 5000 грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про не дотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Крім того, позивач нарахував штраф, як вбачається з позовної заяви, за невиконання позичальником умов п.3.3.7 кредитного договору щодо страхування предмета забезпечення. Разом з тим, позивач взагалі не надав доказів того, що між сторонами був укладений договір застави/забезпечення, я і доказів того, що предмет забезпечення позичальником не був застрахований.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно наданих позивачем та перевірених судом розрахунків суми позову, розмір нарахованих відсотків за користування кредитом складає 5656,57 грн., а розмір пені за прострочення виконання зобовязань по сплаті кредиту за відсотків загалом 22713,46 грн., що значно більше суми збитків.

Крім того, з розрахунків позивача вбачається, що пеня нарахована за період з 22.04.2013 року по 16.02.2015 року за несвоєчасне повернення кредитних коштів, та за період з 23.12.2014 по 09.08.2016 року за несвоєчасне повернення нарахованих процентів, в той час як відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним зменшити розмір пені, які підлягає до стягнення з відповідачів, до 6000 грн.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме у сумі 5656,57 грн. (прострочена заборгованість за відсотками) + 6000 грн. (сума пені) = 11 656,57 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» () заборгованість за кредитним договором № 0026/08/03-CL від 14.02.2008 року у розмірі 11656,57 грн., яка складається із простроченої заборгованості за нарахованими відсотками 5656,57 грн., пені за простроченим кредитом та відсотками 6000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» судовий збір у розмірі 1378 гривень 00 коп. у рівних частках з кожного, тобто по 689 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску