Ухвала

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 461/1054/17-ц

провадження № 61-22305св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Головне управління Національної поліції у Львівській області, Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області,

третя особа - Залізничний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 13 лютого 2017 року у складі судді Мисько Х. М. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Мельничук О. Я., Крайник Н. П., Савуляк Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа - Залізничний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що йому на праві власності належить автомобіль марки «MERSEDES-BENZ VITO», фургон малотоннажний-В, на який постановою прокуратури Львівської області від 23 травня 2011 року в межах кримінальної справи № 181-0311 накладено заборону здійснення реєстраційних дій. Вказана заборона є протиправною і порушує його право власності, оскільки він не був підозрюваним чи обвинуваченим у згаданій кримінальній справі. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив усунути йому перешкоди у здійсненні права власності шляхом зобов'язання Головного управління Національної поліції у Львівській області та Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області зняти заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) щодо вказаного автомобіля, накладену постановою старшого слідчого прокуратури Львівської області Сапуцького Р. Я. від 23 травня 2011 року в межах кримінальної справи № 181-0311.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 13 лютого 2017 року відмовлено у відкритті провадження у цій справі. Матеріали позовної заяви та сплачений ОСОБА_1 на підставі квитанції від 10 лютого 2017 року № 37 судовий збір у розмірі 640 грн повернено позивачу. Роз'яснено ОСОБА_1, що відмова у відкритті провадження перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що справу слід розглядати в порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки позивач просив звільнити автомобіль від обтяження у виді заборони на проведення реєстраційних операцій, накладеного в межах кримінального провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилено, ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 13 лютого 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою і такою, що постановлена відповідно до норм процесуального права.

У травні 2017 року представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 13 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалами судів попередніх інстанцій було обмежено право ОСОБА_1 у доступі до правосуддя, яке гарантовано статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи освоюваного права власності в загальному порядку. Оскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій суперечать вимогам чинного законодавства, постановлені без врахування роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», та правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 15 травня 2013 року в справі № 6-26цс13. Справа має розглядатися за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, тобто в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 року відкрито провадження у цій справі, а ухвалою від 18 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

02 травня 2018 року справу № 461/1054/17-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

З урахуванням того, що представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 оскаржує ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 13 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції, справу слід передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостої статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа - Залізничний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 13 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик