Справа № 567/1064/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Самолюк А.В.

з участю

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось в Острозький районний суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 12023 грн. 51 коп. заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову АТ КБ "ПРИВАТБАНК" зазначає, що 23.10.2014 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту Універсальна, GOLD.

Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зазначає, що відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Вказує, що відповідно до тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, GOLD, за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, базова відсоткова ставка в місяць становить 2,7% (32,4% на рік), а за тратами здійсненими з 01.04.2015 року 3,5% (42% на рік), обовязковий щомісячний платіж складає 5% від суми заборгованості, але не менше 100 грн. і не більше залишку заборгованості, але не менше 100 грн. і не більше залишку заборгованості.

Окрім того, пеня за несвоєчасне погашення кредиту визначається в розмірі 0,233% від суми загальної заборгованості та 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. або 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше.

Зазначаючи про те, що відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, яка станом на 02.07.2018 року становить 12023 грн. 51 коп. та складається з 3404 грн. 72 коп. заборгованості за кредитом; 1835 грн. 52 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 5734 грн. 53 коп. заборгованості за пенею, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 548 грн. 74 коп. - штраф (процентна складова), а також витрати на сплату судового збору у розмірі 1762 грн.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданій до суду заяві, позов підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечила проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та пояснила, що дійсно 23.10.2014 року, з метою отримання кредитної картки, підписувала заяву в АТ КБ ПРИВАТБАНК.

Вказала, що їй була видана кредитна картка Універсальна, GOLD" із встановленим кредитним лімітом 500 грн., який вподальшому було збільшено до 4000 грн.

Зазначила, що плату за вказаним кредитом вона мала здійснювати до 25 числа поточного місяця та при цьому за кредитним договором було визначено відсоткову ставку за користування кредитом, розміру якої вона не пам'ятає, як і не пам'ятає розміру штрафів та пені, які також було визначено при укладенні кредитного договору.

Вказала, що за вказаним кредитним договором нею було повернуто більше 2000 грн. та ще біля 2000 грн. лишилось неповернутими.

Пояснила, що не мала можливості повністю погасити кредит, оскільки була змушена звільнитися із попереднього місця роботи, щоб мати можливість доглядати хвору матір, окрім того, на даний час вона здійснює догляд за батьком та має намір влашуватися на роботу.

Зазначила, що жодних листів чи повідомлень про існуючу заборгованість по вказаному кредиту від позивача не отримувала.

Вказала, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитом вона здійснила десь рік тому.

Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 23.10.2014 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку Універсальна, GOLD в розмірі 4000 грн. з базовою відсотковою ставкою в місяць 2,7% (32,4% на рік), а за тратами здійсненими з 01.04.2015 року 3,5% (42% на рік), обовязковий щомісячний платіж складає 5% від суми заборгованості, але не менше 100 грн. і не більше залишку заборгованості (витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна (умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, GOLD).

Відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може збільшити або зменшити його в будь-який момент.

З анкети-заяви ОСОБА_1 від 23.10.2014 року вбачається, що вона була ознайомлена та згідна з Умовами надання банківських послуг і Тарифами банку.

Вказаний договір відповідає вимогам ст.634 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Оскільки за договором, укладеним між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1, остання взяла на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно в розмірі 5% від суми заборгованості, але не менше 100 грн. і не більше залишку заборгованості в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним та зазначені обов'язки порушила, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, то у банку виникло право вимоги повернення частини позики, що лишилася в розмірі 3404 грн. 72 коп. та сплати процентів.

При вирішенні спору судом береться до уваги, що остання проплата заборгованості за кредитом зі сторони відповідача мала місце 27.06.2017 року в сумі 105 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором визначено, що ОСОБА_1 отримала кредит зі сплатою з базовою відсотковою ставкою в місяць 2,7% (32,4% на рік), а за тратами здійсненими з 01.04.2015 року 3,5% (42% на рік).

Оскільки така відсоткова ставка відповідає умовам договору і станом на 02.07.2018 року заборгованість по процентам за користування кредитом становила 1835 грн. 52 коп. і на даний час відповідачем не сплачена, то в цій частині позовні вимоги слід задоволити.

При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався.

Умовами договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна (умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, GOLD"), у разі виникнення прострочених зобовязань, клієнт сплачує банку пеню за несвоєчасне погашення кредиту, яка визначається в розмірі 0,233% від суми загальної заборгованості та 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. або 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше.

Оскільки ОСОБА_1 зобов'язання перед банком порушила, то відповідно до тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна (умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, GOLD") та вимог ст.549 ЦК України з неї на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягає стягненню пеня в розмірі 5734 грн. 53 коп., розмір якої підтверджується, доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за кредитним договором.

Окрім того, при укладенні кредитного договору від 23.10.2014 року сторони домовились, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню коштів більш ніж на 30 днів ОСОБА_1 зобов'язалася сплатити на користь банку штраф в фіксованій частині в розмірі 500 грн. та в розмірі 5% від суми позову (п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг), в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та в розмірі 548 грн. 74 коп. (процентна складова).

Водночас суд вважає, що вимоги АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення із ОСОБА_1, окрім неустойки, ще і штрафів, задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Умовами договору, а саме п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

Водночас, згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення штрафів в фіксованій частині в розмірі 500 грн. та в розмірі 548 грн. 74 коп. (процентна складова) задоволенню не підлягають.

При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не подав.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 1762 грн. судового збору, а тому за правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1603 грн. 42 коп. витрат на сплату судового збору.

З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача, становить 10974 грн. 77 коп., з яких: 3404 грн. 72 коп. заборгованість за кредитом, 1835 грн. 52 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 5734 грн. 53 коп. заборгованості за пенею та 1603 грн. 42 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі ст. 549, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст. 10, 57, 62, 88, 212, 224-226, 273, 274 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) 10974 грн. 77 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: 3404 грн. 72 коп. заборгованість за кредитом, 1835 грн. 52 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 5734 грн. 53 коп. заборгованості за пенею та 1603 грн. 42 коп. витрат на сплату судового збору.

В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.10.2018 р.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_2