Справа №484/1856/17 12.09.2018
Провадження №22-ц/784/1271/18
Справа №486/1856/17 Головуючий у 1-ї інстанції Закревський В.І.
Провадження № 22ц/784/1271/18 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 вересня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Цуркан І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, подану в її інтересах адвокатом

ОСОБА_3

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухваленого під головуванням судді Закревського В.І. 7 травня 2018 року в залі судових засідань в місті Первомайську о 9 годині 35 хвилин, повний текст якого складено 14 травня 2018 року по справі

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2

про стягнення майнової та компенсації моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И Л А:

15 червня 2018 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової та компенсації моральної шкоди, завданих їй ушкодженням здоров'я.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 14 лютого 2017 року близько 15.00 години, знаходячись на вулиці Шевченко, 13 у місті Первомайську вона зі своєю знайомою зайшли до магазину, якій відкрився у колишньому приміщенні ресторану «Південний Буг». Оглядаючи товари та рухаючись у приміщенні магазину позивач через відблиск плитки, якою вкрита підлога, не побачила невелику сходинку, перечепилася та впала на підлогу, внаслідок чого вдарилася плечем.

У подальшому вона звернулася до лікарні, де їй встановили діагноз «закритий перелом хірургічної шийки правого плеча» та наклали гіпс, з яким вона проходила протягом двох місяців.

Посилаючись на вказане та тривалість лікування, позивач просила стягнути на її користь 2 477 грн. майнової шкоди, яка складається з витрачених нею коштів на придбання ліків, та 10 000 грн. компенсації моральної шкоди.

Відповідач через свого представника адвоката ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, заперечуючи факт отримання тілесних ушкоджень позивачем у належному їй приміщенні, та не підтвердженого розміру майнової шкоди.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 7 травня 2018 року позов задоволено частково, ухвалено про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2 477 грн. майнової шкоди та 1 000 грн. компенсації моральної шкоди, а також 640 грн. судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 посилаючись на те, що суд першої інстанції не дослідив належним чином та не дав належної оцінки доводам відповідача щодо порушення позивачем порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, внаслідок чого факт отримання ушкоджень позивачем у торговому залі магазину не доведено, у результаті чого відсутній причинно-слідчій зв'язок між шкодою, що заподіяна позивачу та діями відповідача, які не можна вважати протиправними. Тому просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Письмовий відзив на подану апеляційну скаргу позивач не надала.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичної або юридичної особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях покладає на позивача обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди і причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, у деліктних правовідносинах на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини, якщо позивачем доведено завдання йому шкоди.

Тому задовольняючи частково позов про стягнення майнової та компенсації моральної шкоди, суд керувався статтями 22, 23, 1166, 1167 ЦК України та виходив із того, що позивачем доведено факт отримання нею тілесних ушкоджень у приміщенні магазину, належного відповідачу, і як наслідок заподіяння їй шкоди. Одночасно відповідачем не спростована відсутність її вини в заподіяні шкоди позивачу, оскільки вона є власником приміщення, де відбулося падіння позивача з пошкодженням плеча.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 14 лютого 2017 року перебуваючи у приміщенні магазину, що належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, позивач ОСОБА_4 отримала травму у вигляді перелому шийки правого плеча.

Ці обставини судом встановлено на підставі досліджених належних доказів, а саме: довідки приймального відділення ЦМБЛ м. Первомайськ, показань свідка ОСОБА_5, фото приміщення магазину з наявними світлою плиткою на підлозі та маленькою сходинкою перед розміщеним товаром, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.12-13, 15, 18, 37-40).

В той же час заперечуючи проти заподіяння шкоди позивачу ОСОБА_4 з вини відповідача, сама ОСОБА_2 та її представник у судові засідання на спростування тверджень потерпілої не надали жодного доказу, посилавшись лише на недотримання ОСОБА_4 положень Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою КМУ від 22 березня 2001 року №270 (далі Порядок) і пункту 10 Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою КМУ від 15 червня 2006 року №833, що на їх думку виключає вину ОСОБА_2, а також підстави для відшкодування за її рахунок шкоди.

Разом з тим, колегія суддів вважає такі твердження відповідача помилковим тлумаченням діючого законодавства, так як вищенаведений Порядок не покладає на потерпілого від нещасного випадку невиробничого характеру обов'язок повідомлення щодо такого випадку компетентним органам, та не ставить в залежність від наявності чи відсутності такого повідомлення і проведеного на підставі нього розслідування право позивача на відшкодування шкоди, заподіяної особою внаслідок невідповідності приміщення для провадження торговельної діяльності санітарним чи технічним нормам.

Навпаки, за пунктом 4 Порядку факт ушкодження здоров'я внаслідок нещасного випадку встановлює і засвідчує лікувально-профілактичний заклад.

Документом, який підтверджує ушкодження здоров'я особи, є листок непрацездатності чи довідка лікувально-профілактичного закладу.

Така довідка додана позивачем до свого позову та є належним підтвердженням факту ушкодження її здоров'я внаслідок нещасного випадку, якій відбувся 14 лютого 2017 року близько 15.00 години у приміщенні магазину Євросток по вулиці Шевченко, 13 у місті Превомайську (а.с.12,18).

За витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно комплекс цих нежитлових приміщень, у яких розташовано торговельний зал магазину, належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 (а.с.15).

У відповідності до змісту статті 319 ЦК України власність зобов'язує, в тому числі власника від використання свого права власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, а отже повинна використовуватися за загальними нормами, які забезпечують безпеку громадян.

Так, за положеннями, що викладені у пунктах 6.1.7, 6.1.12 ДБН України В.2.2-23:2009 торговельні зали з тривалим перебуванням людей рекомендується забезпечувати, як правило, природним освітленням. Підлога на шляхах переміщення товарів і евакуації з торговельних залів не повинна мати порогів. Асфальтова підлога допускається лише в розвантажувальному приміщенні на майданчику для автомобілів. У решті приміщень матеріал підлоги визначається проектом за погодженням із органами державного пожежного та санітарного нагляду, де особлива увага повинна бути приділена покриттю підлоги у торговельних і підсобних приміщеннях. У торговельних залах магазинів, де проходять значні потоки покупців, покриття повинні бути міцними на стиранність і гігієнічними.

Тому, у справі, яка переглядається, враховуючи вимоги наведених норм закону і підзаконних актів, суд першої інстанції вірно встановив, що шкоду ОСОБА_4 заподіяно внаслідок відблиску плитки, якою вкрита підлога, та наявності невеликої сходинки у торговельному залі перед розміщеним товаром без відповідного попередження відвідувачів, тобто через неналежне облаштування підлоги та попередження щодо можливого травмування при пересуванні по залу, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача ОСОБА_4 шкоди з відповідача ОСОБА_2 як власника нежитлового приміщення. Відповідачем та її представником у судових засіданнях також не доведено, що ця шкода заподіяна не з її вини.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку.

Судом також встановлено, що під час лікування ОСОБА_4 понесла витрати на придбання ліків в загальному розмірі 2 477 грн..

Вартість та перелік придбаних та вжитих ліків відповідачем та її представником у судових засіданнях не оспорювалося, та в апеляційної скарзі таких доводів не наведено.

Водночас, задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вірно керувався статтями 23, 1167 ЦК України та виходив із того, що у заподіяні позивачу моральних страждань і хвилювань вина відповідача доведена, а тривалість, характер та наслідки перенесеної фізичної і моральної болі, а також зусилля, які знадобляться позивачу для поновлення свого фізичного стану і додаткової організації особистого та суспільного життя, є підставою для відшкодування грошової компенсації шкоди в розмірі 1 000 грн. 00 коп.. Підстав для зменшення розміру моральної шкоди, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову частково.

Щодо недотримання процедури проведення перевірки за фактом нещасного випадку, то судом апеляційної інстанції враховується, що Первомайської ЦМБ лікарнею за зверненням позивача 14 лютого 2017 року до виконкому Первомайської міської ради у відповідності до пункту 6 Порядку надіслано повідомлення №431 про нещасний випадок невиробничого характеру, за яким перевірка не проводилася.

Разом з тим у цьому повідомлені зазначено, що місцем нещасного випадку є вулиця, але одночасно в ньому відсутнє посилання на джерело такої інформації, яка в-цілому суперечить даним вказаним в інших медичних документах.

За такого, враховуючи межі та доводи апеляційної скарги відповідача, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її адвокатом ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 7 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з цього дня як дати складення повного судового рішення.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді О.В. Локтіонова С.Ю. Колосовський