Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 755/11168/14-ц

провадження № 61-24727св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

представник позивача - Федоренко СергійВікторович,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року у складі колегії суддів: Панченка М. М., Ратнікової В. М., Борисової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 13 листопада 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 59 550,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,40 % на рік з кінцевим терміном повернення кредиту до 20 листопада 2012 року.

13 листопада 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_6 було укладено договір поруки, згідно з яким остання поручилася перед кредитором за належне виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором від 13 листопада 2007 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 1 354 936,69 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 386 374,03 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 199 686,06 грн, пені у розмірі 77 860,28 грн, штрафу у розмірі 687 152,58 грн, комісії у розмірі 3 863,74 грн, яку ПАТ «КБ «Надра» просило солідарно стягнути з ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2014 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 13 листопада 2007 року у загальному розмірі 1 354 936,69 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір у розмірі 1 827,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір у розмірі 1 827,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору. Тому, встановивши, що основне зобов'язання за кредитним договором не виконано, суд стягнув заборгованість солідарно з позичальника і поручителя.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 задоволено частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 667 784,11 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 386 374,03 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 199 686,06 грн, пені у розмірі 77 860,28 грн, комісії у розмірі 3 863,74 грн.

У задоволенні інших позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ПАТ «КБ «Надра» сплачений судовий збір по 1 827,00 грн з кожного.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно виходив із того, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору у нього виникла заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з боржника і поручителя, при цьому суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу, оскільки в кредитному договорі була передбачена сплата позичальником одночасно пені і штрафу за одне і теж правопорушення - прострочення погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитом, що суперечить вимогам статті 61 Конституції України.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення штрафу, оскільки в силу положень статті 627 ЦК України сторони були вправі встановлювати додаткову відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Відзив на касаційну скаргу відповідачами не подано.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Статтею 1054 ЦК України передбачено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до пункті 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

У статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Судом установлено, що умовами кредитного договору від 13 листопада 2007 року, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_5, передбачена сплата позичальником одночасно і пені і штрафу за одне й теж правопорушення - прострочення погашення тіла кредиту і процентів за користування кредитом.

Оскільки штраф і пеня, передбачені умовами кредитного договору від 13 листопада 2007 року, є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

На підставі вказаного апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» про стягнення штрафу.

Вказаний висновок апеляційного суду узгоджується із правовою позицією висловленою у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Інших доводів касаційна скарга не містить, а апеляційний суд, відмовляючи банку у стягненні штрафу, належним чином і мотивовано дав оцінку його запереченням

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк