Справа № 445/1387/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В. М.

з участю секретаря Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Золочівського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області, ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», про визнання майна спільною сумісною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом (з урахуванням уточнень) з вимогою визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок №28 по вул.Незалежності в с.Велика Вільшаниця Золочівського району Львівської області по ? частки кожному. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що право власності на спірний буди нок відповідач ОСОБА_2 набула у порядку спадкування за заповітом. Однак, у період існування шлюбних відносин між сторонами позивач виконав низку робіт на даному обєкті, що істотно вплинули на його вартість.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, подав заяву про розгляд справи без участі сторін.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя визнала повністю, просить суд позовні вимоги задоволити.

Представник Відповідача Золочівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечив, посилається на те, що позивачем не вказано жодного з трьох обовязкових критеріїв, які дозволили б надавати майну статус спільної сумісної власності подружжя: час набуття, джерело набуття та мету придбання такого майна.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» ОСОБА_6 просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що спірний будинок, який знаходиться в іпотеці, не може бути предметом спільної сумісної власності, оскільки набутий у порядку спадкування. Більше того, навіть у випадку задоволення вимог позивача, відповідне рішення не може бути виконаним, оскільки спірне майно знаходиться в іпотеці Банку і зняття заборони відбувається тільки за письмовою заявою заставодержателя у разі повного погашення позики.

Суд, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм належну правову оцінку, прийшов до наступних висновків.

Згідно Свідоцтва про одруження серії І-СГ №050237, виданого Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 1992 року.

Вирішуючи по суті даний спір, який виник між сторонами, щодо поділу майна подружжя, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

У відповідності до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Субєктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 березня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за №1530, спадкоємицею зазначеного в Заповіті майна гр.ОСОБА_7, померлої 15 грудня 1996 року є ОСОБА_8 Спадкове майно, на яке видано Свідоцтво, складається з одного житлового будинку цегляного, що складається з 3-х кімнат житловою площею 44,90 кв.м. та кухні, зазначеного в плані під літерами «А-І», стайні камінної «Б», що знаходиться у селі Велика Вільшаниця Золочівського району Львівської області, по вул.Незалежності, №28.

Відповідно до ст. 24 КпШС України (який діяв на момент виникнення відносин права власності на спадкове майно), майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них; кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

ОСОБА_2 зареєструвала право власності на зазначений житловий будинок, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №18472500 від 11.04.2008 року

15 квітня 2008 року між ВАТ «ОСОБА_5 Аваль», правонаступником якого являється ПАТ «ОСОБА_5 Аваль», та ОСОБА_2 укладено Кредитний Договір №014/9723/82/56771. Згідно п.п.1.1.1. сума кредиту 21000, 00 доларів США. Відповідно до п.п.1.1.6 Договору дата остаточного погашення Кредиту 15.04.2018 рік.

Для забезпечення виконання зобовязань позичальника за Кредитним договором №014/9723/82/56771 від 15.04.2008 року між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки №5172/9723/325570 від 15.04.2008 року, згідно п.1.2. предметом іпотеки є передане в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок цегляний, що складається з 3-ох житлових кімнат жилою площею 44,9 кв.м., та однієї кухні, зазначений в плані під літерами «А-1», загальною площею 56,7 кв.м. з господарськими спорудами та земельна ділянка площею 0,4318 га для обслуговування даного житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства і знаходять в селі Велика Вільшаниця вулиця Незалежності, 28 Золочівського району Львівської області.

17 червня 2008 року між ВАТ «ОСОБА_5 Аваль», правонаступником якого являється ПАТ «ОСОБА_5 Аваль», та ОСОБА_2 укладено Кредитний Договір №014/9723/82/57937. Згідно п.п.1.1.1. сума кредиту 17360, 00 доларів США. Відповідно до п.п.1.1.6 Договору дата остаточного погашення Кредиту 17.06.2018 рік.

Для забезпечення виконання зобовязань позичальника за Кредитним договором №014/9723/82/57937 від 17.06.2008 року між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки №5585/9723/325570 від 17.06.2008 року, згідно п.1.2. предметом іпотеки є передане в повторну іпотеку нерухоме майно: житловий будинок цегляний, що складається з 3-ох житлових кімнат жилою площею 44,9 кв.м., та однієї кухні, зазначений в плані під літерами «А-1», загальною площею 56,7 кв.м. з господарськими спорудами та земельна ділянка площею 0,4318 га для обслуговування даного житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства і знаходять в селі Велика Вільшаниця вулиця Незалежності, 28 Золочівського району Львівської області.

Даючи відповідь на питання, чи нерухоме майно, яке є особистою приватною власністю ОСОБА_2, за час шлюбу з ОСОБА_1 істотно збільшилось у своїй вартості, необхідно зясувати: чи відбулось збільшення вартості нерухомого майна; чи збільшення вартості нерухомого майна відбулось внаслідок спільних трудових чи грошових затрат подружжя або особисто позивача ОСОБА_1, чи внаслідок інших обєктивних чинників (наприклад, подорожчання нерухомого майна такого типу на ринку нерухомості); якими були трудові та грошові затрати саме ОСОБА_1

При вирішенні даного спору суд також опирається на правовий висновок Верховного суду у справі № 6-1447цс17 від 08 листопада 2017 року у якому йдеться про те, що згідно частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до обєктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою обєкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду обєктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як обєкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає зясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості обєкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як обєкта.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

На замовлення ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_9 було складено Звіт про дослідження виконаних будівельних робіт (покращень) щодо індивідуального житлового будинку на вул.Незалежна, 28 у с.Велика Вільшаниця Золочівського району Львівської області. Проведеними дослідженнями встановлено, що з моменту оформлення будівельного паспорта, на обєкті були виконані роботи спрямовані на покращення його експлуатаційних характеристик, а саме: споруджено 11,05 м3 стрічкових фундаментів та 21,1 м3 цегляних стін; влаштовано двосхилу покрівлю черепиці «Монтерей» площею 146,3 м2 та місцевий септик і відповідний каналізаційний колектор довжиною 10 м; встановлено металопластикові вікна загальною площею 7,0 м2; встановлено санітарно-технічне обладнання (ванна, унітаз, умивальник) та виконано необхідні підєднання до інженерних мереж, проведено оздоблювальні роботи ванни. Загальна вартість виконаних робіт, згідно Зведеного кошторисного розрахунку вартості обєкта становить 149,863 тис.грн.

Отже, на переконання суду, внаслідок спільних трудових чи грошових затрат позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 відбулось істотне збільшення вартості будинку № 28 на вул.Незалежна у с.Велика Вільшаниця Золочівського району Львівської області, його якісних характеристик, а відтак, вказаний будинок слід визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та такий слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя - задовольнити.

Визнати житловий будинок, що роз ташований за адресою: вулиця Незалежності. 28 с. Велика Вільшаниця, Золочівський район Львівська область, житловою площею 8.90 кв. м. , загальною площею 25.90 кв. м., спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ? частки кожному.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку з дня проголошення рішення, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду в 30- денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_10