Ухвала

Іменем України

03 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 487/6920/16-ц

провадження № 61-39349ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2018 року у складі колегії суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю., Ямкової О. О. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, обслуговуючий кооператив «Леваневець» про визнання права власності на гараж,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на гараж вартістю 186 265 грн.

Позов мотивував тим, що 08 серпня 2007 року його троюрідний брат ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу придбав у власність гараж АДРЕСА_1 загальною площею 29,7 кв.м з кам'яним підвалом площею 6,9 кв.м.

11 серпня 2007 року ОСОБА_6 зареєстрував право власності на гараж, а у 2014 році передав його позивачу у повне володіння.

У подальшому, зі згоди брата, позивач перебудував гараж, збільшивши його площу та добудувавши другий поверх.

27 вересня 2014 року позивача було прийнято до членів обслуговуючого кооперативу «Леваневець».

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер. За його життя реєстрації зміни площі гаражу здійснено не було.

Позивач вказував, що про наявність чи відсутність у спадкодавця спадкоємців йому на час подання позову нічого не було відомо.

Посилаючись на те, що внаслідок здійснення будівельних робіт та ремонту гаражу ним створено нову річ, позивач на підставі статті 332 ЦК України просив встановити факт правомірного перероблення вищезазначеного гаража та визнати за ним право власності на нього.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на гараж АДРЕСА_1.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2018 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_6, скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

У поданій до Верховного Суду 05 липня 2018 року касаційній скарзі, ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що особа, яка подала касаційну скаргу, дружина та спадкоємець майна померлого власника гаража, ОСОБА_6 не надала суду доказів придбання гаража за спільні кошти, а тому не має прав на спірний гараж.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Встановлено, що 08 серпня 2007 року ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу придбав гараж АДРЕСА_1 загальною площею 29,7 кв.м. з підвалом загальною площею 6,9 кв.м.

На час придбання гаражу ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_6. Шлюб між ними тривав з 14 лютого 2004 року до 23 травня 2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 помер.

Як вбачається зі спадкової справи, заведеної після смерті останнього з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися його доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу ОСОБА_7 перебував у шлюбі з ОСОБА_5, яка є відповідачем по справі, до 17 грудня 2003 року.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка 16 грудня 2016 року зареєстрована в Управлінні державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, гараж було реконструйовано ОСОБА_4 (дата початку будівництва - 11 листопада 2016 року, дата закінчення - 05 грудня 2016 року). Загальна площа будівлі 88,3 кв.м.

Стаття 41 Конституції України гарантує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судового рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивач просив визнати за ним право власності на гараж, на який претендують в порядку спадкування доньки померлого ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також колишня дружина ОСОБА_6 у зв'язку з придбанням вказаного майна у період шлюбу, однак цих осіб суд першої інстанції до участі у розгляді справи не залучив, та дійшов обґрунтованого висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв'язку з ухваленням судового рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Такий висновок апеляційного суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Таким чином безпідставними є доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи касаційної скарги про те, що рішенням суду першої інстанції не було вирішено питання про права та обов'язки ОСОБА_6, оскільки нею не доведено належність спірного гаража до спільного майна подружжя, є також безпідставними, оскільки заявник в касаційній скарзі зазначає, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2017 року було визнано за ОСОБА_6 право власності на ? частку спірного гаража.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення не вбачається неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а також порушення норм процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, обслуговуючий кооператив «Леваневець» про визнання права власності на гараж.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта