Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/3290/18
Провадження № 2/191/967/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05.10.2018 Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Гречко Ю.В.
за участю секретаря Борисової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на проживання і зняття її з реєстрації,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на проживання і зняття її з реєстрації, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.10.2005 йому належить право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область Синельниківський район смт.Іларіонове вул.Мічуріна,3.
З 16.06.2011 у вказаному будинку зареєстрована, але фактично не проживає його рідна сестра ОСОБА_2 З 2011 року вона проживає у Німеччині.
Реєстрація відповідача в належному позивачеві будинку створює йому суттєві незаконні перешкоди у здійсненні права власності. Знятися з реєстрації за вказаною адресою відповідач добровільно не бажає.
Позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право на проживання в житловому будинку, розташованому за адресою: Дніпропетровська область Синельниківський район смт.Іларіонове вул.Мічуріна,3, та зняти її з реєстрації за вказаною адресою.
До початку судового засідання від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилася по невідомій суду причині, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується право власності позивача ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область Синельниківський район смт.Іларіонове вул.Мічуріна,3.
Згідно з довідкою голови квартального комітету ОСОБА_3 від 20.08.2018, посвідченою секретарем виконкому Іларіонівської селищної ради Синельниківського району ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично не проживає за місцем реєстрації в будинку №3 по вул.Мічуріна смт.Іларіонове з 16 червня 2011 року.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область Синельниківський район смт.Іларіонове вул.Мічуріна,3, оскільки відповідач має інше постійне місце проживання та тривалий час не проживає за місцем реєстрації (більше одного року) без поважної причини. Вимога про примусове зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою є безпідставною, оскільки функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. При відмові відповідача знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе за остаточного рішення суду. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і не входить до компетенції суду, тобто рішення суду є лише підставою для зняття з реєстрації, а тому в цій частині позову слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область Синельниківський район смт.Іларіонове вул.Мічуріна,3.
В задоволенні іншої частини позовних вимог- відмовити.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_5