Справа № 2-3542/11
Провадження № 2/500/957/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя Швець В.М.,

при секретарі Кузьменко О.М.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі: ВУВКГ), який згодом уточнила (т.1 а.с.218-220) про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 139973грн. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідачі є власниками каналізаційного випуску розташованого по вулиці Адмірала Холостякова і підключеного до комунальної мережі каналізації на перехресті вулиць Пушкіна і Адмірала Холостякова в місті Ізмаїл. У вересні 2010 року відбулася розгерметизація зазначеного каналізаційного випуску, через що стічні води стали потрапляти в підвал позивача, що призвело до часткового руйнування підвалу та квартири позивача. Згідно акту обстеження ділянки каналізаційного випуску з житлового будинку вулиці Пушкіна, 32 від 27 жовтня 2010 року розгерметизація каналізаційного випуску сталася внаслідок неякісного виконання ремонтних робіт по будівництву і ремонту випуску. Згідно висновку експерта № 07/53 від 19 травня 2017 року вартість передбачених заходів по забезпеченню збереження житлового будинку позивача становить 139973 грн., тому позивач просить стягнути з відповідачів солідарно вказану суму матеріальної шкоди на її користь.

Представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, далі пояснення, що підключення до мережі каналізації відбулося з дозволу відповідача ВУВКГ, їх працівниками, тому вважають, що саме ВУВКГ повинно відшкодувати шкоду позивачу.

Представник відповідача ВУВКГ в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, дала пояснення, що каналізаційний випуск, розташований по вулиці Адмірала Холостякова в місті Ізмаїл на балансі у ВУВКГ не перебуває, цей випуск облаштовував ОСОБА_8 батько відповідача ОСОБА_7, потім до нього приєдналася відповідач ОСОБА_6, тому саме вони повинні нести відповідальність перед позивачем за шкоду, завдану аварією каналізаційного випуску.

У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним частково.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 27 липня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1420, позивач ОСОБА_1 є власником 3/13 частин житлового будинку №34 по вулиці Пушкіна в місті Ізмаїл, які складаються з літ. «А» квартира 4: приміщення № 1 - коридор; № 2,3 - житлові; № 4 - кухня; №1/2 ІV - коридор; VІ - тамбур; І - вхід в підвал; II, III, ІV - підвал, житловою площею 27,5 кв.м і 8/25 літ. «В». Даний договір зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21 вересня 2006 року (т.1 а.с.6-8).

По вулиці Адмірала Холостякова в місті Ізмаїл розташований каналізаційний випуск і підключений до комунальної мережі каналізації на перехресті вулиць Пушкіна і Адмірала Холостякова. Вказаний впуск був виконаний на замовлення ОСОБА_8 батька відповідача ОСОБА_7 з дозволу відповідача ВУВКГ (т.1 а.с.238, т.2 а.с.3). У вересні 2010 року відбулася розгерметизація зазначеного каналізаційного випуску через що стічні води стали потрапляти в підвал позивача що призвело до часткового руйнування підвалу та квартири позивача. Згідно акту обстеження ділянки каналізаційного випуску з житлового будинку вулиці Пушкіна, 32 від 27 жовтня 2010 року розгерметизація каналізаційного випуску сталася внаслідок неякісного виконання ремонтних робіт по будівництву і ремонту випуску (т.1 а.с.15).

Учасники справи в судовому засіданні визнали та не заперечували той факт, що у вересні 2010 року відбулася розгерметизація зазначеного каналізаційного випуску, а також той факт, що одночасно це призвело до часткового руйнування підвалу та квартири позивача, а тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України цей факт не підлягає доказуванню.

Згідно висновку експерта №07/53-2014 по судовій будівельно-технічній експертизі у від 19 травня 2017 року (т.1 а.с.149-170) встановлено наступне: відсутні видані ВУВКГ технічні умови за №121/56к від 7 червня 1993 року на розроблення проектної документації для підключення належної ОСОБА_8 АДРЕСА_2 до систем господарсько-питного водопостачання; відсутні проектна та виконавча документація щодо монтажу в належній ОСОБА_8 квартирі, також відсутня аналогічна документація щодо підключення до центральної мережі каналізації квартир №3 та №6 у будинку №32 по вулиці Пушкіна в місті Ізмаїл Одеської області; оглядовий колодязь, до якого підключено випуск каналізації з належної ОСОБА_8 квартири №5 перебуває над приміщенням № III підвалу літ. «а1», а випуск каналізації квартири №6 за цією ж адресою розташовується над приміщенням №ІV підвалу літ. «аі» у складі вказаного домоволодіння; наявність підвальних приміщень під проїжджою частиною вулиці Адмірала Холостякова мала бути врахована при проектуванні та спорудженні системи водовідведення з належної ОСОБА_8 квартири; каналізаційна зєднувальна лінія, до якої підключено квартири №4, №5 будинку №32 по вулиці Пушкіна в місті Ізмаїл та квартира АДРЕСА_3 не перебувала на балансі ВУВКГ, а відповідно до розділу 18 чинних з 1 жовтня 1994 року по 7 жовтня 2008 року (тобто чинних на час першої зафіксованої розгерметизації у 2003 році) Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України могла бути безкоштовно передана на баланс вказаного підприємства, оскільки в ньому зазначено: «18. Дворові каналізаційні мережі та каналізаційні з'єднувальні лінії 18.1 Для приймання стічних вод з внутрішньої каналізаційної мережі використовуються дворові каналізаційні мережі, а для випуску їх у вуличну каналізаційну мережу - каналізаційні з'єднувальні лінії. 18.2 Каналізаційні з'єднувальні лінії та дворові каналізаційні мережі споруджуються абонентами за власний рахунок 18.3 Каналізаційні з'єднувальні лінії та дворові каналізаційні мережі житлово- експлуатаційних організацій місцевих органів державної виконавчої влади, а також ЖБК після їх будівництва безкоштовно передаються абонентами на баланс Водоканалу в діючому стані разом з комплектом проектно-кошторисної документації». За наданим для дослідження документами зясовано, що у період з 2003 року по 2010 рік фіксувались неодноразові випадки розгерметизації на розташованій по вул. Адмірала Холостякова ділянці каналізації від належної ОСОБА_8 АДРЕСА_4 до колодязя централізованої вуличної системи каналізації, що саме по собі вказує на допущення недоліків при його спорудженні, але в цих документах вся ділянка названа випуском і в них не зазначено на якій саме частині (випуск, колодязь чи каналізаційна зєднувальна лінія) та яким чином (втрата цілісності трубопроводу випуску або каналізаційної зєднувальної лінії чи втрата цілісності контрольного колодязя) сталася розгерметизація.

Згідно ст.ст.22,1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, обовязок відшкодувати завдану шкоду покладається на цю особи незалежно від наявності її вини. Джерелом підвищеної небезпеки відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України є, в тому числі, й діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Відповідно до ст.2 Закону України «Про трубопровідний транспорт» систему трубопровідного транспорту України становлять: магістральний трубопровідний транспорт; промисловий трубопровідний транспорт. Згідно із ст.1 вказаного закону промислові трубопроводи (приєднані мережі) - всі інші немагістральні трубопроводи в межах виробництв, а також нафтобазові, внутрішньопромислові нафто-, газо- і продуктопроводи, міські газорозподільні, водопровідні, теплопровідні, каналізаційні мережі, розподільчі трубопроводи водопостачання, меліоративні системи тощо. Таким чином, враховуючи висновки експерта, суд доходить висновку, що каналізаційна мережа, до якої відноситься й каналізаційний випуск з житлового будинку вулиці Пушкіна, 32, експлуатувало на момент аварії та продовжує експлуатувати відповідач ВУВКГ, яке повинно було прийняти його на баланс. Разом каналізаційна мережа та каналізаційний випуск з житлового будинку вулиці Пушкіна, 32 - є промисловим трубопровідним транспортом. У відповідності до ст.21 зазначеного вище закону шкода, заподіяна майну громадян внаслідок аварій на вказаних об'єктах, підлягає відшкодуванню в повному обсязі за рахунок підприємств, установ та організацій трубопровідного транспорту. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому для покладення обовязку відшкодувати шкоду на джерело підвищеної небезпеки не потрібно доводити його вину.

Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач ВУВКГ не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову, а пояснення, що каналізаційний випуск не є на балансі ВУВКГ суперечать висновку експерта та вищенаведеним нормам, наданий позивачем розрахунок шкоди відповідач не спростував.

Таким чином, шкоду позивачу ОСОБА_1 має відшкодувати саме відповідач ВУВКГ. Що стосується розміру стягуваної шкоди, то висновком експерта №07/53-2014 по судовій будівельно-технічній експертизі у від 19 травня 2017 року встановлено, що вартість передбачених заходів по забезпеченню збереження житлового будинку позивача становить 139973 грн. Саме у цьому розмірах підлягає стягненню шкода з відповідача ВУВКГ на користь позивача.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.141 ЦПК України і відносить до нього суму судового збору 524грн. 24коп. та витрати на оплату збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., судові витрати підлягають стягненню з відповідача ВУВКГ на користь позивача в сумі 644грн. 24коп. (524,24+120).

Керуючись ст.ст.22,1166,1187 ЦК України, ст.ст.2,11-13,18,76-82,141,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (Одеська область, місто Ізмаїл, вулиця Дмитрівська, 65, ) на користь ОСОБА_1 139973грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 644грн. 24коп. судових витрат, а разом 140617 (сто сорок тисяч шістсот сімнадцять)грн. 24коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 12 жовтня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_9