Провадження № 2/756/957/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Яценко Н.О.,

за участі секретаря - Хоменко І.І.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за борговою розпискою і просить стягнути з останнього на свою користь борг у розмірі 130 100,00 грн та судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 15 листопада 2012 року вона з відповідачем уклали договір позики, котрий був оформлений розпискою, згідно умов якого позивач передала, а відповідач прийняв у борг грошові кошти в сумі 5 000,00 доларів США, що становить 130 100,00 грн, які зобов'язувався повернути до 01 грудня 2013 року.

В зазначений розпискою строк відповідач ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання перед позивачем належним чином не виконав, грошові кошти не повернув.

11 жовтня 2017 року за вищевказаним позовом ухвалою Оболонського районного суду м. Києва відкрито провадження.

У судові засідання 04.04.2018, 09.08.2018 та 08.10.2018 позивач не з'явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.10.2018 проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що його довіритель не брав у борг грошові кошти, про які зазначає позивач. Окрім того представник відповідача просив суд застосувати строки позовної давності у зв'язку з їх пропуском для звернення до суду.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_2 надала суду копію розписки від 15 листопада 2012 року, згідно якої відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача грошові кошти в сумі 5 000,00 доларів США зі строком повернення до 01 грудня 2013 року (а.с.4).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Частиною 6 ст. 95 ЦПК України встановлено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Для надання оригіналу боргової розписки позивач, будучи повідомленою належним чином, у судові засідання не з'являлася, тому у зв'язку із невизнанням факту отримання грошових коштів відповідачем та ненаданням оригіналу боргової розписки суд вважає необхідним копію боргової розписки від 15.11.2012 не брати до уваги, а факт отримання відповідачем коштів у борг від позивача вважати недоведеним

Разом з тим згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що станом на день звернення позивача до суду сплили строки позовної давності, передбаченої ЦК України, оскільки згідно спірного договору позики відповідач зобов'язувався повернути кошти позивачу ще до 01 грудня 2013 року, а позивач звернулася до суду лише 11 серпня 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Беручи до уваги наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та те, що сплив строк позовної давності, про застосування якого просив представник відповідача, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості необхідно відмовити.

Враховуючи вищенаведене, ст. 257, 261, 267, 1046, 1047, 1049 ЦК України, та керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 89, 95, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 жовтня 2018 року.

Суддя,- Н.О. Яценко