АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року

м. Харків

Справа № 623/3092/17 (категорія: відшкодування шкоди)

Провадження № 22ц/790/4448/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого: - Кіся П.В.,

суддів: - Бровченка І.О.,

- Хорошевського О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 травня 2018 року (суддя - Гуренко М.О.)

у цивільній справі (№ 623/3092/17) за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4

про відшкодування матеріальної шкоди,-

встановив:

08.12.2017 року ОСОБА_5 і ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом у якому просили відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 11 150 грн., завдану залиттям квартири, розташованої АДРЕСА_1, шляхом стягнення вказаної суми на їх користь з ОСОБА_4 та вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 та ОСОБА_7 посилались на те, що їм на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2.

10 листопада 2017 року з вини відповідача була залита водою їх квартира, про що 13.11.2017 року комісією Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства - 1 було складено відповідний акт залиття квартири АДРЕСА_3.

Згідно із звітом про незалежну оцінку вартості відновлювального ремонту квартири, складений суб'єктом оціночної діяльності, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8, вартість відновлювального ремонту складає 11150 грн.

За проведення експертного дослідження позивач ОСОБА_5 сплатила на рахунок ОСОБА_8 - 1000,00 грн., що підтверджується товарними чеками від 14.11.22017 р. та 30.11.2017 р.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 травня 2018 року позов ОСОБА_5 та ОСОБА_7 задоволено.

Суд вирішив: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 5575 грн., судовий збір у розмірі 640,00 грн. та 1000 грн. за виконання незалежної оцінки, а всього 7215,00 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 5575 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_4 посилалася на неповне з'ясування судом обставини, які мають значення для справи, на невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, на ухвалення рішення, яке у подальшому зашкодить інтересам дітей.

Вказувала, що вона не заперечує факт залиття квартири позивачів, однак не згодна з розміром збитків. Фактично вартість ремонтних робіт та матеріалів, що зазначені в звіті про незалежну оцінку вартості відновлювального ремонту квартири, відображає вартість нового ремонту приміщень квартири, тоді як позивачі мають право лише на відновлення свого становища, яке існувало до порушення їх права, тобто до залиття квартири. В квартирі позивачів тривалий час більше 20 років не проводився ремонт, стеля була пофарбована водною сумішшю, шпалери на стінах в кухні та коридорі середньої якості. При проведенні ремонту приміщень квартири за даними незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту квартири її стан буде значно покращено, порівняно зі станом, що існував до затоплення.

Так, в локальному кошторисі на будівельні роботи відновлювального ремонту квартири зазначені шпалери покращені, ґрунтовані, які є дорожчими ніж ті, що були в квартирі( шпалери середньої якості). Значна частина коштів згідно оцінки витрачається на ремонт полу, який не пошкоджений внаслідок залиття.

Крім того, позивачі у відповіді на відзив на позовну заяву зазначали, що, нібито, напередодні залиття 20 жовтня 2017 року вони зробили ремонт в своїй квартирі на що витратили 9033,30грн., надали накладні та чеки на будівельні матеріали та фотографії стану квартири після проведеного ремонту. Виходячи з наданих чеків та накладних вбачається, що, нібито, в квартирі поновлено поли (ДВП, гвозді, лінолеум), однак з наданих фото видно, що в кухні, коридорі та коморі поли мають пошарпаний старий вигляд, вони не були відремонтовані напередодні, а тривалий час не ремонтувались, на полу лежить старе ДВП, обдерте від часу, старий радянський лінолеум. При цьому ДВП на полах не вздуте, не має ніяких пошкоджень від залиття, а тому я не маю нести за це матеріалах витрат.

Позивачем ОСОБА_5 надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу відхилити, вказуючи, що факт залиття квартири ОСОБА_4 не заперечує, що апеляційна скарга не містить переконливих доводів, щодо необ'єктивності розміру вартості відновлювального ремонту квартири, доводи апеляційної скарги в цій частині є припущеннями та міркуваннями апелянта.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважуючи на викладене та положення ч.ч.4,6 ст.19, статті 274 ЦПК України розгляд справи апеляційним судом здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Статтею 10 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) визначено, що громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

Відповідно до статті 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати і порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судовим розглядом встановлено, а учасниками справи не заперечується, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, кожному з них належить по 1/2 частці (а.с.11-14).

Відповідач ОСОБА_4 є власником розташованої поверхом вище квартири НОМЕР_1 в цьому ж будинку.

10 листопада 2017 року квартира позивачів була залита водою, цей факт підтверджено Актом залиття квартири від 13.11.2017 року, який затверджено директором КЖРЕП-1 та складено комісією у складі техніка доглядача КЖРЕП-1 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у присутності власниці квартири НОМЕР_2 ОСОБА_5

Згідно запису у книзі АДС від 10.11.2017 року залиття сталося внаслідок пошкодження гнучкого шлангу під мийкою на кухні квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_4 Факт залиття квартири ОСОБА_4 не заперечується.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості відновлювального ремонту квартири, складеного 14 листопада 2017 року суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 ( сертифікат ФДМУ № 253/17 від 28 березня 2017 року) , вартість відновлювального ремонту квартири станом на 14 листопада 2017 року становить 11 150,00 грн.

Судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що з вини відповідача відбулося залиття квартири позивачів, внаслідок чого пошкоджено майно, тобто установлено причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та шкодою завданою позивачам, визначено розмір шкоди.

Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності належних доказів визначення розміру вартості відновлювального ремонту з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 83 ЦПК України передбачає правила подання доказів до суду, згідно з якими відповідач зобов'язаний подати свої докази суду разом з поданням відзиву на позов, докази не подані у встановлений за коконом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа , яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Позивачі на підтвердження доводів про розмір заподіяної шкоди надали суду звіт суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_11, яка є уповноваженою особою на визначення розміру шкоди з огляду на сертифікат ФДМУ № 253/17 від 28 березня 2017 року.

Відповідач не спростувала встановлений суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_11 та зазначений позивачам розмір шкоди, а тому суд першої інстанції, враховуючи предмет спору, вірно поклав на неї відповідальність за завдану позивачам шкоду.

Інші доводи апеляційної скарги на вирішення справи по суті спору не впливають і не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

О.М. Хорошевський