Справа № 589/164/18
Провадження № 2/589/768/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Литвинко Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Афанасенко Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шостка цивільну справу в спрощеному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь шкоду, завдану відповідачем внаслідок пошкодження належного йому на праві власності автомобіля марки «ВМW» моделі 3201 державний номер НОМЕР_6, яка складається з матеріального збитку й відновлювального ремонту ТЗ на суму 137 640 грн (сто тридцять сім тисяч шістсот сорок грн), суми за проведення експертного дослідження ТЗ, що становить 831 (вісімсот тридцять одна) грн 60 коп та моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) грн, а всього - 148 471 (сто сорок вісім тисяч чотириста сімдесят одна) грн 60 коп. Обґрунтовуючи свої вимоги, послався на положення ст.ст. 22, 1166, 1167, 1192 ЦК України, згідно яких особа, що завдала шкоду, зобов'язана її відшкодувати.

В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представником позивача надана до суду заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, який належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, повторно в судове засідання не з'явився, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надійшли. Відзив на позовну заяву відповідач до суду не надав.

На підставі вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на праві власності позивачу належить транспортний засіб автомобіль марки «ВМW» моделі 3201 державний номер НОМЕР_6, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 9).

24 квітня 2017 року о 17 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_2, керуючи належним ОСОБА_1 технічно справним автомобілем марки «ВМW» моделі 3201 державний номер НОМЕР_6, рухаючись зі швидкістю біля 80-100 км/год. польовою дорогою з ґрунтовим покриттям в напрямку від с. Митків Гайсинського району до автодороги сполученням Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка (М-12), не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним автомобіля, внаслідок чого втратив змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, на відстані 1,3 км від перехрестя польової дороги з автодорогою М-12 здійснив виїзд за межі правого краю проїзної частини дороги, де автомобіль перекинувся, чим грубо порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України; в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВМW» моделі 3201 державний номер НОМЕР_6 ОСОБА_3 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, перелому тіла грудини, множинних двобічних переломів ребер, контузії легень, яка ускладнилась двобічним гемотораксом, є небезпечною для життя в момент спричинення, середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої плечової кістки зі зміщенням.

Як вбачається з копії вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2017 року ОСОБА_2 за вчинення вищезазначених дій визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням прав керування всіма видами транспортних засобів на строк два роки. На підставі п. «в» ст. 1, ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році» ОСОБА_2 від відбування призначеного основного та додаткового покарань звільнено (а.с. 11).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За умовами пункту 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вимогами ст.1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз'ясненнями п.9 постанови Пленуму ВС «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Як вбачається з копії висновку автотехнічної експертизи Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 22 травня 2017 року №326а, яка проведена на підставі постанови слідчого в межах вищезазначеного кримінального провадження, на момент експертного огляду в робочій гальмівній системі, рульовому керуванні та ходовій частині автомобіля «ВМW 320І» д.н. НОМЕР_6 несправностей, які б могли стати причиною втрати керування водієм (ОСОБА_2В.) транспортного засобу, не виявлено (а.с. 12-17).

За висновками експертного товарознавчого дослідження Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 4679/17-21 від 17.08.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого належному позивачу на праві власності автомобіля марки «ВМW» моделі 3201 державний номер НОМЕР_6 складає 137 640 (сто тридцять сім тисяч шістсот сорок) грн (а.с. 19-31).

Згідно копії акту № 4679/17-21 здачі-приймання висновку судового експерта та банківської квитанції №54 від 07 серпня 2017 року, за проведення вищевказаного дослідження позивачем було сплачено експерту автотоварознавцю кошти у сумі 831 (вісімсот тридцять одна) грн 60 коп (а.с. 32, 34).

З огляду на викладені норми закону в сукупності зі встановленими судом обставинами з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода завдана пошкодженням транспортного засобу в розмірі 138471,60 грн.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Відповідно до змісту ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивач наголошує, що вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн пов'язані з фактом отримання стресу, в зв'язку з пошкодженням майна, неможливістю налагодити звичний спосіб життя, оскільки він не може користуватися належним йому автомобілем як в особистих цілях, так і в роботі., а також не має коштів, які необхідні для ремонту автомобіля. Позивач є приватним підприємцем з надання послуг таксі і вказаний пошкоджений транспортний засіб він використовував в цілях своєї підприємницької діяльності, що є єдиним джерелом доходу його сім'ї. Починаючи з 2013 року, позивачем було укладено трудові договори (належним чином зареєстровані у відповідному органі) з фізичними особами, які працювали на належному йому транспортному засобі, а починаючи з моменту скоєння ДТП відповідачем по справі, він перестав отримувати від своєї праці будь-які доходи, що також значним чином позначилося на рівні проживання його сім'ї. Позивач офіційно одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

З огляду на вказані обставини, які судом визнано доведеними, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі - 1484,71 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-81, 95, 141, 258-259, 264-265, 268, 272-273, 280-282, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_5, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2) матеріальну шкоду, яка завдана пошкодженням майна у розмірі 138471 (сто тридцять вісім тисяч чотириста сімдесят одну) грн 60 коп, моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн та сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 1484 ( тисяча чотириста вісімдесят чотири) грн 71 коп, загалом визначивши до стягнення 149956 (сто сорок дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість) грн 31 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його складення повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2018 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Т.В.Литвинко