Справа 752/9628/18
провадження № 4-с/752/163/18
УХВАЛА

26.09.2018 року Голосцївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П

з участю секретаря Конельської А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левицького Тимофія Костянтиновича, заінтересована особа: ОСОБА_3, -

В СТ А Н О В И В:

ОСОБА_1 в порядку ст. 447 ЦПК України звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левицького Т.К., заінтересована особа: ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що державним виконавцем безпідставно винесено постанову від 29.09.2017 року про накладення арешту на усе нерухоме майно зареєстроване на ім»я ОСОБА_3, винесену у виконавчому провадженні № 55295317 щодо примусового виконання судового наказу № 752/15324/17 Голосіївського районного суду м. Києві від 29.09.2017 року. Просила визнати постанову про накладення арешту неправомірною та зобов»язати державного виконавця усунути пору щеня та зняти арешт, накладений постановою від 29.09.2017 року.

Ввважає винесення державним виконавчем оскаржуваної постанови потягло за собою порушення її процесуальних прав як власника ? частини домоволодіння АДРЕСА_1 і на даний час вона не може реалізувати свої майнові права на частку, яка їй належить.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити з викладених в ній підстав.

Інші сторони в судове засідання не з»явились. Судом про розгляд скарги повідомлялись належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертались, в зв»язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Суд, вислухавши скаржника, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги за наступних підстав.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України). Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Судом встановлено, що відповідно до довідки-розрахунку заборгованості Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби № 55295317 від 25.04.2018 року, заборгованість боржника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 752/15342/17 від 29.09.2017 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - становить 18122,45 грн. (а.с.6-7).

Скаржниця вказує на те, що державним виконавцем Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левицьким Т.К. винесено постанову від 29.09.2017 року в рамках виконавчого провадження № 55295317 про накладення арешту на усе нерухоме майно зареєстроване на ім»я ОСОБА_3, а також заявниця зазначає про те, що вона є власницею ? частини майна - домоволодіння АДРЕСА_1.

Однак, будь-яких доказів наведеним твердженням до матеріалів скарги заявницею долучено не було, та жодних клопотань в частині витребування вказаних доказів судом, - в ході розгляду справи не заявлено.

Крім того, належних та допустимих доказів того, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем з порушеннямвимог Закону України «Про виконавче провадження», суду надано не було.

Також скаржниця вказує на те, що державним виконавцем не вживались заходи щодо повідомлення скаржника (боржника) про постанову про накладення арешту, а також інших документів в рамках виконавчого провадження, однак, наведене спростовується, зокрема, наданою скаржницею довідкою разрахунком, яка була направлена як боржнику, так і стягувану у справі.

Враховуючи те, що скаржником не надано суду будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів, суд вважає, що підстав вважати, що державним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» безпідставно винесена постанова про накладення арешту, - немає.

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Позиція скаржника про те, що з вказаних нею підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», - є недоведеною та безпідставною. Дій державного виконавця, не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавста прав боржника, скаржника, як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, - не встановлено та скаржником не доведено.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги відсутність належних та допустимих доказів тверджень скаржника, суд вважає, що скарга є необґрунтованою, безпідставною та недоведеною, в зв»язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення 452 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За таких підстав зі скаржника на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левицького Тимофія Костянтиновича, заінтересована особа: ОСОБА_3, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1), - на користь держави судовий збір в сумі 352 (триста п»ятдесят дві) грн. 40 (сорок) коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко