Ухвала

20 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 688/3786/17

провадження № 61-41292ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 21 червня 2018 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилалося на те, що відповідно до укладеного кредитного договору від 27 березня 2008 року відповідач ОСОБА_1 отримав у ПАТ «УкрСиббанк» кредит в розмірі 352 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,40% річних з визначеним строком користування кредитом до 26 березня 2015 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 27 березня 2008 року було укладено договір поруки № 191574, відповідно до якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником за повне виконання ним своїх зобов'язань за вказаним вище кредитним договором. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором було передано в іпотеку чотирикімнатну квартиру, власниками якої є ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Позичальник станом на 05 грудня 2013 року має заборгованість по сплаті простроченого основного боргу в розмірі 167 844,28 грн, а станом на 17 листопада 2016 року виникла заборгованість по процентах в розмірі 2 659,40 грн. і 123 337,91 грн. боргу по прострочених процентах. Остання оплата по кредиту була здійснена ОСОБА_1 08 жовтня 2013 року в сумі 8 155,19 грн. Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь 355 128,70 грн кредитної заборгованості, яка складається з 167 844,28 грн простроченого основного боргу, 2659,40 грн - нарахованих процентів, 123 337,91 грн - прострочених процентів, 8 984,31 грн - 3% річних та 52 303,80 грн - сума збитків, завданих інфляцією.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 червня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Українська факторингова компанія» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 06 серпня 2018 року касаційну скаргу ТОВ «Українська факторингова компанія» було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 серпня 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 355 128,70 грн,яка станом

на 01 січня 2018 року не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*500 = 881 000).

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 21 червня 2018 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик