АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/7581/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/29511/18-ц

06 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Пікуль А.А.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року, постановлену під головуванням судді Остапчук Т.В., про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

15 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві про зобов'язання вчинити дії та просила визнати незаконними дії Територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ №8041 в м. Києві та висновок Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві щодо відмови їй у перереєстрації на її ім'я транспортного засобу автомобіля «INFINITI FX 37» та реєстраційного номерного знаку НОМЕР_1 без здачі даного номерного знаку та повторної сплати вартості номерного знаку; зобов'язати Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ в м. Києві здійснити перереєстрацію транспортного засобу автомобіля «INFINITI FX 37» та номерного знаку НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2 без здачі даного номерного знаку та повторної сплати вартості номерного знаку, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що у 2011 році вона та ОСОБА_7, з яким вона перебувала у шлюбі, придбали легковий автомобіль марки «INFINITI» модель FX 37, колір чорний, рік випуску 2010, номер кузову НОМЕР_3. 07 грудня 2011 року при реєстрації автомобіля «INFINITI FX 37» ОСОБА_7 за 20 000, 00 грн. був придбаний реєстраційний номер НОМЕР_1. Даний транспортний засіб та реєстраційний номер є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя, її та ОСОБА_7, оскільки вони були придбані під час перебування у шлюбі. Після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 20 лютого 2015 року, вона успадкувала транспортний засіб «INFINITI FX 37» та реєстраційний номер НОМЕР_1, як дружина власника зазначеного майна. 16 листопада 2017 року, з метою переоформлення автомобіля «INFINITI FX 37» і номерного знаку НОМЕР_1 вона через свого представника ОСОБА_8 звернулась з відповідною заявою до Територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ №8041 в м. Києві, однак у прийнятті документів та у подальшому переоформленні документів на зазначене майно без повернення вказаного номерного знаку та повторної сплати вартості за цей номерний знак, у разі його подальшої наявності, представником відповідача було відмовлено на підставі того, що номерний знак не може належати позивачу, так як він знаходився у її чоловіка ОСОБА_7 лише на праві користування, а не на праві приватної власності. Крім того, її представнику було роз'яснено, що для перереєстрації транспортного засобу з даним номерним знаком у порядку спадкування на позивача, необхідно здати номерний знак НОМЕР_1 в сервісний центр відповідача, а після цього в разі наявності даного номерного знаку, сплатити його вартість, з подальшим оформленням його за транспортним засобом позивача. Не погоджуючись з таким обґрунтуванням, її представником було подано відповідну заяву на ім'я начальника Сервісного центру з проханням надати обґрунтоване роз'яснення підстав відмови у здійсненні перереєстрації номерних знаків НОМЕР_1 на її ім'я без його здачі та повторної сплати вартості номерного знаку. У відповідь на дане звернення, Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ в м. Києві листом від 12 грудня 2017 року №31/26-К-1197 відмову здійснити перереєстрацію номерних знаків НОМЕР_1 пояснив тим, що відповідно до пункту 33 Порядку перереєстрації транспортних засобів, перереєстрація проводиться у разі, зокрема, зміни їх власників. При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться. Проте, вона не вимагала здійснити зняття з обліку свого транспортного засобу, так як звернулась до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві лише з метою переоформлення автомобіля «INFINITI FX 37» і номернихзнаків НОМЕР_1 на своє ім&q?их;я, як це передбачено порядком, проте, у здійсненні такого переоформлення без здачі номерного знаку їй було відмовлено. Зазначає, що пояснення відповідача щодо підстав відмови здійснити перереєстрацію транспортного засобу та номерного знаку НОМЕР_1 є необґрунтованими, неналежними, а також такими, що не відповідають чинному законодавству.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві про зобов'язання вчинити дії.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 07 серпня 2018 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовувавтим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції помилково послався на те, що позовні вимоги, з якими позивач звернулась до суду, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Зазначає, що такий висновок суду першої інстанції не грунтується на вимогах ч. 8 ст. 30 ЦПК України, яка визначає, що вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q? з;Голос України&q?дя; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147 - VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві в судове засідання не з&quвн;явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві про зобов'язання вчинити дії.

Постановляючи ухвалу від 18 червня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві про зобов'язання вчинити дії, суд першої інстанції керувався положеннями п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, зазначаючи, що позовна заява ОСОБА_2 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як позовні вимоги стосуються оскарження лише реєстраційних дій, рішень, бездіяльності суб&q? л;єкта владних повноважень, між сторонами немає спору щодо належності майна чи майнових прав, а тому даний спір носить публічно-правовий характер.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги його не спростовують, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Стаття 55 Конституції України закріплює право кожної особи на судовий захист. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.

Згідно зі статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, а саме у спорах фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що вона звернулася до суду загальної юрисдикції з позовом про визнання незаконними дій відповідача Територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ №8041 в м. Києві та висновку Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві щодо відмови їй у перереєстрації на її ім'я транспортного засобу автомобіля «INFINITI FX 37» та реєстраційного номерного знаку НОМЕР_1 без здачі даного номерного знаку та повторної сплати вартості номерного знаку та зобов'язання Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві здійснити перереєстрацію транспортного засобу автомобіля «INFINITI FX 37» та номерного знаку НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2 без здачі даного номерного знаку та повторної сплати вартості номерного знаку, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та обґрунтовано, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, відмовив у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року про відмову у відкритті провадження у даній справі є помилковою та постановлена з порушенням вимог ч.8 ст. 30 ЦПК України, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.8 ст. 30 ЦПК України, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

З позовних вимог ОСОБА_2 вбачається, що між нею та відповідачем Регіональним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ в м. Києві відсутній спір щодо належності майна або майнових прав, позивачкою оскаржуються лише дії та бездіяльність відповідача при здійсненні ним владних управлінських функцій, а тому такі вимоги у даній справі є основними, а не похідними і підстав для застосування вимог ч.8 ст. 30 ЦПК України у даному випадку немає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови зазначений строк обчислюється з дня складеного повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2018 року.

Головуючий: Судді: