Справа № 521/9346/18
Провадження № 2/521/3324/18

24 жовтня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді: Мирончук Н.В.,
при секретарі судового засідання: Власової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилалася на те, що 12 жовтня 2017 року ОСОБА_2 отримала від позивача в борг грошові кошти в сумі, еквівалентній 400 євро, що станом на 31.05.2018 р. за офіційним курсом НБУ дорівнює 12 160 грн.
Як вказує позивач, на підтвердження отримання коштів ОСОБА_2 була власноруч складена розписка, згідно якої запозичені гроші відповідачка зобовязалась повернути до 20.10.2017 р.
Оскільки, на час звернення до суду, ОСОБА_2 зобовязання за договором позики не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі: 13 396 (тринадцять тисяч триста девяносто шість) гривень 31 коп., з яких: 12 160 грн. - борг за договором позики від 12.10.2017 р.; 1043,42 грн. - відсотки за користування позикою; 192,89 грн. - 3% річних та судовий збір у сумі 704,80 грн.
Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просив розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надав письмове клопотання.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання двічі повідомлялася за зареєстрованою адресою, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.
У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримала від позивача в борг грошову суму у розмірі 400 євро.
Як вбачається з розписки, написаної власноруч ОСОБА_2, відповідач отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 400 євро, які зобов'язується повернути до 20.10.2018 року. (а.с. 4)
Згідно зі статтею 1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від сум. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
З цих підстав суд робить висновок про те, що представлена позивачем на підтвердження укладання договору позики між нею та відповідачем, розписка позичальника, свідчить про виникнення між сторонами правовідносин, які регулюються положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики.
Таким чином, між сторонами був укладений договір позики грошей на строк до 20.10.2017 року. За умовами даного договору позивач передала відповідачу зазначену грошову суму у позику, а відповідач зобов'язалася, відповідно, повернути отримані кошти до вищевказаної дати.
За договором позики, відповідно до статі 1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики, або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів, від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Позивач належним чином виконала умови договору позики - передала відповідачу зазначену суму, а відповідач зобов'язання не виконала, отримані в борг кошти, не повернула.
Закінчення строку договору, відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Таким чином, стягненню з ОСОБА_2М, на користь ОСОБА_1 підлягає сума еквівалентна 400 євро, що станом на 31.05.2018 р. за офіційним курсом НБУ (30,40 грн. за 1 євро) дорівнює 12 160 грн.
Також, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За таких обставин, суд приходить до висновку, про обґрунтованість вимоги позивача, щодо стягнення відсотків за користування грошима в сумі 1043,42 грн.
Щодо стягнення з відповідача 3% річних, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, суд погоджується з вимогою та розрахунками позивача про стягнення з ОСОБА_2 3% річних від простроченої суми у розмірі 192,89 грн.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача (а.с. 1).
Керуючись ст.ст.525, 526, 530, 549, 624-625, 629, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 223, 259, 264, 280 - 284 ЦПК України, суд.-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку, шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: Н.В. Мирончук