Справа № 629/3723/18
Номер провадження № 2/629/1390/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що згідно договору купівлі продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Довгове, вул. Трояна, б. 12. В даному будинку окрім неї також зареєстровані її син ОСОБА_4 та його теща ОСОБА_2 З січня 2016 року відповідач у вказаному будинку не проживає, участі у сплаті комунальних платежів не приймає, витрат по утриманню житла не несе та не приймає участі у спільному побуті. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачці не чинила, за захистом своїх порушених прав на проживання відповідачка ні до суду, ні до інших державних органів не зверталася, особистих речей та майна, яке їй належить в будинку немає. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою добровільно знятися з реєстраційного обліку, але безрезультатно. В звязку з цим позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Довгове, вул. Трояна, б. 12.

Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності її довірителя. Крім цього в своїй заяві просила в разі неявки відповідача по справі ухвалити по справі заочне рішення, наслідки ухвалення заочного рішення їй відомі та зрозумілі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, але представник відповідача ОСОБА_6 надала суду заяву в якій просила розглянути справу за відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач ОСОБА_7 згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 від 01.08.2002 року набула право власності на житловий будинок, розташований за адресою: с. Довгове, Лозівського району, Харківської області, вул. Трояна, б. 12.

В даному будинку зареєстровані позивач та її теща - відповідач по справі ОСОБА_2.

З 15 січня 2016 року відповідач в спірному житловому будинку не проживає, вона забрала всі свої особисті речі та переїхала за іншою адресою, де і мешкає по теперішній час.

Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідач ніяких претензій на житло не мала.

Відповідач в квартиру не зявляється. Всі обовязки повязані з договором найму житлового майна виконує позивач по справі.

Позивач, як власник житлового будинку, ніяких договорів (оренди, найму чи піднайму) з відповідачем не укладала, ніяких обовязків перед нею не має.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені.

Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинна сплачувати з вини відповідача, тощо.

На неодноразові вимоги позивача щодо зняття з реєстрації відповідач відмовляла в звязку з зайнятістю.

Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідач не зверталася, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в будинку не має.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт не проживання відповідача по справі за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Довгове, вул. Трояна, б. 12 з січня 2016 року вбачається з актів, складених сусідами від 03.09.2017 року, від 16.01.2018 року та від 21.06.2018 року.

Відповідач вибула на інше постійне місце проживання, не проживає в будинку більш ніж один рік, отже з цього моменту вона втратила право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком, розташованим за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Довгове, вул. Трояна, б. 12.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с. Веселе, Лозівського району, Харківської області, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії МК № 482927, виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 10 квітня 1997 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 12.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Замісття, Грайворонського району, Бєлгородської області, громадянка України, паспорт серії МТ № 111414, виданий Лозівським МВ ГУМВС України в Харківській області 18 травня 2010 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 12.

Суддя Н.А.Смірнова