КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2215/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року місто Київ

справа № 361/4914/17

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Петришин Н.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з онуком,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визначити:

вільне спілкування з онуком засобами мобільного, телефонного та поштового зв'язку;

вільне відвідування онука за місцем проживання;

1/2 частину проведення усіх канікул у бабусі в с. Йосипівка Брусилівського району Житомирської області.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що у її дочки ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3, які не перебували в зареєстрованому шлюбі народився син (її онук) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказувала, що її онук з січня 2010 року по 28 січня 2016 року постійно проживав з нею, вона займалася його вихованням, доглядом та утриманням.

Зазначала, що 28 січня 2016 року вона передала онука відповідачу, з того часу вона не може ні бачитися, ні спілкуватися з онуком, оскільки відповідач створює перешкоди у такому спілкуванні.

З огляду на викладені обставини та неможливістю вирішити спір мирним шляхом, позивач звернулася із даним позовом до суду.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні баби ОСОБА_1 з її неповнолітнім онуком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши такі дні та години побачень з дитиною: друга та четверта середа щомісяця з 14.00 год. до 16.00 год., у присутності батька дитини за місцем проживання відповідача ОСОБА_3

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просила ухвалити нове рішення, яким доповнити про вільне спілкування її з онуком засобами мобільного, телефонного та поштового зв'язку; 1/2 частину канікул проводити у бабусі в с. Йосипівка Брусилівського району Житомирської області.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції проігнорував відсутність відповіді на відзив та не врахував, що через сімейні обставини позивач не приймала участі у судовому засіданні 30 травня 2018 року та не встигла надати відповідь на відзив відповідача і не приймала участі у судових дебатах у зв'язку з чим, судовий розгляд було проведено односторонньо та необ'єктивно.

Зазначала, що при розгляді справи суд першої інстанції прийняв сторону відповідача, що виражено в тому, що ухвали виносились тільки по відношенню до позивача, позовна заява прийнята до розгляду 06 вересня 2017 року, а відзив на позов був наданий під час чергового слухання справи у суді аж 19 квітня 2018 року.

Вказувала, що суд першої інстанції не призначив спілкування з онуком засобами мобільного, телефонного зв'язку, виходячи тільки з врахування думки дитини.

Від відповідача ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому останній посилався на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Позивач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Від Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області до суду апеляційної інстанції надійшла заява, в якій останні просили розглядати справу у відсутність їх представника.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що висновок органу опіки та піклування від 18 грудня 2018 року №1-18/1240 наданий щодо спірних правовідносин є обґрунтованим, а запропонований графік побачень позивача із онуком жодним чином не суперечить інтересам дитини та не позбавляє відповідача брати активну та повноцінну участь у вихованні свого сина.

Як вбачається з матеріалів справи, малолітній ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позивач по справі ОСОБА_1 є бабусею малолітнього ОСОБА_5

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2013 року ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав щодо її дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з його бабусею ОСОБА_1

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 січня 2017 року звільнено ОСОБА_1 від повноважень опікуна над малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторони у судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційному суді пояснювали, що після вищевказаного судового рішення від 23 січня 2017 року та по теперішній час малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з батьком ОСОБА_3

З висновку про результати перевірки по рапорту оперативного чергового Броварського ВП від 24квітня 2016 року, затвердженого начальником Броварського ВП ГУНП в Київській області вбачається, що 23квітня 2016 року до Броварського ВП ГУНП в Київській області надійшов рапорт ОЧ Броварського ВП про надходження повідомлення по телефону від ОСОБА_1 про те, що зять перешкоджає бачитися з онуком. Опитана ОСОБА_1 пояснила, що 23 квітня 2016 року близько 10:00 год. в АДРЕСА_1, вона приїхала побачити свого онука, але зять ОСОБА_3заборонив їй бачитися з онуком, якого вона виховувала на протязі шести років.

Згідно протоколу діагностично-консультаційної зустрічі від 15 липня 2016 року, яка була проведена на вимогу батька дитини ОСОБА_3 головним спеціалістом служби у справах дітей та сім'ї з малолітнім ОСОБА_5 зроблено висновок, що у світогляді дитини головною авторитетною фігурою є його батько, хлопчик має з ним стійкий емоційний зв'язок та прив'язаність. ОСОБА_6 проживає у батьківській сім'ї, яка задовольняє всі його емоційні потреби. Батько ОСОБА_6 належно виконує всі батьківські обовязки щодо виховання, утримання та створення належного сімейного оточення для дитини. Також, враховуючи сімейну ситуацію ОСОБА_5, його емоційну прихильність до батька і його сім'ї, зазначено, що переміщення дитини, або розлука з біологічним батьком нанесе ОСОБА_5невиправних негативних психоемоційних наслідків.

Як вбачається з протоколу діагностично-консультаційної зустрічі від 01 лютого 2018 року, складеного головним спеціалістом служби у справах дітей та сім'ї малолітній ОСОБА_5 на запитання про те, як звати бабусю та дідуся, з якими він жив у селі , ОСОБА_5 сказав, що не пам'ятає їхні імена. На запитання про те, чи хоче він поїхати в гості у село, хлопчик категорично сказав, що не хоче, бо пам'ятає, як бабуся його дуже сильно била лозою і кричила. На запитання, чи хочеш поїхати в село до дідуся, ОСОБА_5відповів, що не хоче, бо дідусь живе разом з бабусею, а її він бачити не хоче, тому що вважає, що бабуся забере його з собою. На варіант, якщо бабуся пообіцяє не забирати його, а просто бачитися з ним, ОСОБА_5категорично не погодився, пояснивши це тим, що не вірить бабусі, бо вона на його думку «бреше».

Відповідно до висновку від 27 вересня 2016 року №1-18/1972 орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне та необхідне визначити бабі, ОСОБА_1, порядок участі у вихованні малолітнього онука: друга та четверта середа місяця з 14.00 до 16.00, у присутності спеціаліста Броварського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді до 01 січня 2017 року, враховуючи інтереси дитини (а.с. 22-23).

Як вбачається з показів свідків, які були допитані в судовому засіданні суду першої інстанції: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 малолітній ОСОБА_5 не хоче бачитися з позивачем, боїться її, не хоче розмовляти про неї. При згадці про бабусю дитина замикається в особі, а при її виді ховається і тікає.

Частиною 8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У зв'язку з тим, що висновок №1-18/1972, який було надано органом опіки та піклування Броварської міської ради Київської області датований 27 вересня 2016 року та останній надавався в іншій справі, Київським апеляційним судом було запропоновано органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області надати письмовий висновок, відповідно до ч.5 ст.19 СК України у вказаній справі щодо розв'язання спору про визначення участі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 у вихованні малолітнього онука ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З висновку органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області від 18 грудня 2018 року №1-18/1240 вбачається, що орган опіки та піклування, на даний час, вважає недоцільним визначення ОСОБА_1, порядку участі у вихованні малолітнього онука, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з батьком, ОСОБА_3, враховуючи інтереси дитини.

При цьому у вказаному висновку зазначено, що в ході розмови, ОСОБА_10 попросив взяти до уваги перш за все побажання дитини, і погодився на такий порядок участі: кожна третя субота місяця з 11.00 до 15.00 год. у присутності батька, ОСОБА_10, в межах міста Бровари.

Також, у висновку вказано, що відповідно до протоколу бесіди спеціаліста служби у справах дітей Броварської міської ради від 05 грудня 2018 року з малолітнім ОСОБА_5, останній повідомив, що навчається в 4 класі Броварської загальноосвітньої школи №10. Проживає разом з татом, дружиною тата (яку називає мама ОСОБА_9), бабусею ОСОБА_7 та дідом ОСОБА_8, який наразі поїхав у відрядження.

Дитині було озвучено, що його бабуся, ОСОБА_2, хоче з ним спілкуватися та визначити порядок участі у його вихованні.

ОСОБА_6 повідомив, що взагалі не хоче бачитися з бабусею ОСОБА_1, бо вважає, що бабуся хоче викрасти його від батька та забрати жити до себе. Хлопчик розповів, що іноді йому згадуються часи, коли він проживав у бабусі ОСОБА_1, йому стає страшно від тих спогадів і він не хоче, щоб спогади поверталися.

Також, ОСОБА_6 розповів про випадок, який стався влітку 2018 року: «був вихідний день, я йшов із магазину додому, біля під'їзду побачив бабусю ОСОБА_1. Вона сказала щоб я підійшов до неї. Я подумав, що бабуся ОСОБА_1 хоче мене забрати, мені стало дуже страшно, я від неї втік, побіг у квартиру і заховався під ліжко. Там я ховався дві години, не хотів вилазити звідти через страх. Тато і бабуся ОСОБА_7 довго мене вмовляли, щоб я виліз з-під ліжка».

У висновку зазначено, що коли хлопчик розповідав про випадок, який стався влітку, по його міміці було помітно, що він переживає негативні емоції, має актуальний страх щодо спілкування з бабусею ОСОБА_1. ОСОБА_6 не може перебувати з бабусею ОСОБА_1 сам на сам, її присутність викликає у ОСОБА_5 негативні спогади, занурює його психоемоційний стан до повторного інтенсивного переживання глибинного страху та тривоги минулого.

Статтею 3Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 рокувизначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до ст.263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод охоплює щонайменше зв'язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

За відсутності виключних обставин, які б могли свідчити про те, що особисте спілкування батька, діда і баби дитини між собою суперечить інтересам дитини, встановлення такого обмеження є порушенням не лише прав батька, діда і баби, а і самої дитини. Вказане підтверджується також рішеннями Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року, «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року).

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що позивач, як і батько малолітнього ОСОБА_5 має право приймати участь у виховані та спілкуванні з онуком.

А відтак, висновок органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області від 18 грудня 2018 року №1-18/1240 є рекомендаційним, а тому не має для суду наперед установленої сили і оцінюється судом у сукупності з наданими доказами.

При цьому, колегія суддів враховує ставлення позивача до онука, те, що ОСОБА_1 з трьох років виховувала та здійснювала догляд за онуком, а також те, що сам відповідач не оскаржував рішення щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5

Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між бабою та онуком та визначаючи порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з онуком суд першої інстанції врахував законодавчо закріплене право бабусі спілкуватись з онуком та брати участь у його вихованні та визначаючи місце спілкування з ОСОБА_5 за місцем проживання відповідача ОСОБА_3, судом першої інстанції правильно враховано необхідність присутності батька дитини при спілкуванні онука з бабою, з урахуванням того, що малолітній ОСОБА_5 проживає з батьком у місті Бровари Київської області, а позивач ОСОБА_1 проживає в іншому населеному пункті.

Проте, задовольняючи частково позовні вимоги позивача в частині визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні баби ОСОБА_1 з її неповнолітнім онуком ОСОБА_5 суд першої інстанції не витребував висновок органу опіки та піклування відповідно до ч.5 ст.19 СК України, достатньо не звернув уваги на те, що відповідно до всіх наведених вище норм права, при розгляді справ, що стосуються дітей, насамперед слід враховувати інтереси дитини, в даному випадку ставлення малолітнього ОСОБА_5 до позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом викладення другого абзацу резолютивної частини рішення в наступній редакції : визначити порядок участі у вихованні та спілкуваннібаби ОСОБА_1 з її неповнолітнім онуком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши такі дні та години побачень з дитиною: друга та четверта середа щомісяця з 14.00 год. до 16.00 год., у присутності батька дитини за місцем проживання відповідача ОСОБА_3 з урахуванням бажання дитини на проведення зустрічей.

Посилання апелянта про надання можливості дитині проводити 1/2 частину усіх канікул у неї в с. Йосипівка Брусилівського району колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом було встановлено, що бабуся ОСОБА_1 та її онук ОСОБА_5 не спілкуються тривалий час, дитина боїться позивача, не бажає з нею спілкуватися.

Крім того, позивачем не було надано доказів напідтвердження того, що спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онуком, який був нею запропонований відповідає інтересам дитини на даний час і не спричинить йому психоемоційної травми.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не призначив спілкування з онуком засобами мобільного, телефонного зв'язку, виходячи тільки з врахування думки дитини, колегія суддів відхиляє, оскільки відмовляючи в цій частині позовних вимог позивача суд першої інстанції вірно виходив виключно з інтересів та віку малолітньої дитини, а також балансу інтересів дитини та ставленням ОСОБА_5 до бабусі ОСОБА_1

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни рішення в частині задоволених позовних вимог позивача, а в решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2018 року в частині задоволених позовних вимог змінити.

Викласти другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні баби ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 її неповнолітнім онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши такі дні та години побачень з дитиною: друга та четверта середа щомісяця з 14.00 год. до 16.00 год., у присутності батька дитини за місцем проживання відповідача ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням бажання дитини на проведення зустрічей.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: