Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 21 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №295/12971/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Департамент реєстрації Житомирської міської ради, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору дарування квартири недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира, постановлену 08 травня 2018 року суддею Чішман Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.153-155), просив визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 03 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та скасувати запис № 5464053 від 14 квітня 2014 року в Державному реєстрі речових прав про державну реєстрацію речових прав на вказану квартиру.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги послався на помилковість висновку суду про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, посилаючись на те, що 17 жовтня 2017 року судове засідання відбувалося за його участю, про що зазначено у протоколі судового засідання. Цього ж числа він отримав під розписку повідомлення про дату та час наступного судового засідання. 20 лютого 2018 року він також зявився до суду та через канцелярію подав клопотання про витребування доказів. Проте, цього дня справа не розглядалась у звязку із відрядженням судді. Тому, на його думку, неявка 08 травня 2018 року є першою і не може бути підставою для залишення позову без розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 просив у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши учасників справи, які зявились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач не з'явився в судові засідання 17 жовтня 2017 року, 20 лютого 2018 року та 08 травня 2018 року.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, 20 лютого 2018 року справа не розглядалась у звязку із перебуванням судді у відрядженні (а.с. 195). Наявність клопотання ОСОБА_1 від 19 лютого 2018 року про відкладення розгляду справи для витребування нових доказів (а.с. 194) не може свідчити про неявку останнього в судове засідання 20 лютого 2018 року, яке не відбулося із незалежних від позивача причин.

Тому, суд дійшов помилкового висновку про наявність повторної неявки ОСОБА_1 в судове засідання та залишення позову без розгляду.

Враховуючи, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, скасовує таку ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, повязаних з розглядом апеляційної скарги, оскільки у даному випадку, відповідно до розяснень викладених у п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», таке питання вирішується судом першої інстанції за результатами розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 08 травня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 13 вересня 2018 року.