Ухвала

03 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 310/8265/17

провадження № 61-40573ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до регіонального виробничого управління «Донецькавтогаз» дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про визнання протиправними та скасування наказів про дисциплінарне стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати накази про дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

РішеннямБердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконними та скасовано накази в.о. начальника регіонального виробничого управління «Донецькавтогаз» Бугар О. В. №№ 48 та 49 від 31 жовтня 2017 року про дисциплінарне стягнення в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани ОСОБА_1, начальнику АГНСК м. Бердянськ регіонального виробничого управління «Донецькавтогаз».

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, враховуючи наступне.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення ухвалені у справі щодо визнання протиправними та скасування наказів про дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки дочірнє підприємство «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до регіонального виробничого управління «Донецькавтогаз» дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про визнання протиправними та скасування наказів про дисциплінарне стягнення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслатизаявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь