Постанова

Іменем України

08 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 210/1029/17

провадження № 61-20167св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач -публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року у складі судді Хлистуненко О. В. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 рокуу складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі -

ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловік ОСОБА_5 загинув внаслідок раптового обвалу породи під час виконання посадових обов'язків прохідника ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Вважаючи відповідальними за смерть чоловіка посадових осіб

ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», просила стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану загибеллю чоловіка, розмір якої вона визначила у

487 200,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_4 відшкодування за спричинену моральну шкоду, у зв'язку зі смертю чоловіка

90 000,00 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами статей 1167, 1168 ЦК України і виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку із смертю її чоловіка.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відхилено.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», суд апеляційної інстанції погодився з висновком суд першої інстанції.

30 травня 2017 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» через засоби поштового зв?язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Аргументи касаційної скарги є аналогічними аргументам наведеним в апеляційній скарзі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційна скарга разом із матеріалами цивільної справи надійшла до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 - чоловік позивача - загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 року при виконанні посадових обов'язків прохідника (підземного) четвертого розряду прохідницької дільниці шахтоуправління підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від нещасного випадку на виробництві, про що було складено акту форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, та проведено спеціальне розслідування нещасного випадку.

За результатами розслідування, комісією установлено, що смерть

ОСОБА_4 наступила внаслідок сумісної травми голови та тулуба з численними переломами ребер, зруйнуванням легень, закритою спинальною травмою, внутрішньочерепною травмою, яка ускладнилась шоком, в результаті значної глибини розробки, що перевищує 1100м, і пов'язаного з нею гірничого тиску, під впливом якого почався процес «просідання» люка, а також невиконання вимог інструкції з охорони праці потерпілим ОСОБА_4 та посадових обов'язків майстром гірничим ОСОБА_6, начальником дільниці ОСОБА_7 та головним інженером ОСОБА_8

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Системний аналіз вказаної статті дає підстави дійти висновку про те, що підставами відповідальності за завдану моральну шкоду є наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина останнього.

Вказані підстави відповідальності ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за моральну шкоду, спричинену внаслідок загибелі ОСОБА_5, судами першої та апеляційної інстанцій встановлені в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.

Частина друга статті 1168 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з рахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічні роз?яснення містяться в пунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів встановив родинні зв'язки позивача та загиблого. Тому обґрунтованого дійшов висновку про те, що вимога позивача, про відшкодування моральної шкоди підприємством - ґрунтуються на законі та відповідає вимогам частини другої статті 1168 ЦК України та підлягає стягненню з підприємства на користь позивача. При цьому визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі

90 000,00 грн, суди попередніх інстанцій врахували засади розумності, виваженості та справедливості, характер немайнових втрат, моральні страждання які зазнала позивач, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, наслідки такої шкоди та їх невідворотність.

Доводи касаційної скарги є безпідставними, зводяться до переоцінки доказів та не спростовують висновок судів попередніх інстанцій.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська