Провадження № 2/229/992/2018
РІШЕННЯ

іменем України

24 жовтня 2018 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лопатко Н.В.,

секретаря судового засідання Гумірової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку за адресою: м. Дружківка, вул. Ватутіна, 25, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Зазначає, що у вказаному будинку зареєстрована її онука ОСОБА_2 Онука фактично не мешкає в будинку з 2016 року, оскільки виїхав за межі міста, проживає у Російській Федерації. Факт реєстрації в будинку відповідача заважає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушує безпідставно сплачувати зайві кошти за комунальні послуги. Відповідач добровільно знятися з реєстрації не може, що змусило позивача звернутися до суду з вказаним позовом.

В супереч вимогам ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду повідомлялась належним чином та своєчасно, проте надала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Підпис відповідача завірений нотаріально.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого в місті Дружківка по вулиці П.Орлика (Ватутіна), 25 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 27 березня 2004 року зареєстровано в реєстрі за № 1-396 завідуючою Дружківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.03.2005 року номер витягу 6820602.

З домової книги вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 13.07.2018 року підписаною начальником загального відділу виконкому Дружківської міської ради.

З акту від 11.07.2018 року підписаного головою територіального комітету № 6 (Центральний) вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована, але фактично з 2013 року не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Ватутіна), 25.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Статтею 72 ЖК України встановлено визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Члени сім`ї власника житла втрачають право на користування житловим приміщенням у разі відсутності їх без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Проте відповідач ОСОБА_2, яка є онукою позивача в будинку не мешкає більше року, перешкод їй в цьому не чиниться, витрат по утриманню житла ОСОБА_2 не несе, не є членом сім`ї власника, оскільки з врахуванням тривалості їх мешкання окремо один від одного, їх не можна вважати членами однієї сім`ї, його реєстрація в будинку порушує охоронюване законом право власності позивача, позивач заперечує проти реєстрації відповідача у її житлі, суд вважає, що відповідача слід визнати такою, що втратила право на користування житлом позивача, а задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заяву сплачений судовий збір у сумі 704,80 гривень, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, сума судового збору, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 13, 76 - 80, 89, 141, 259, 263 - 265, п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, мешкає за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. П.Орлика, буд. 25) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 25, по вул. П. Орлика (Ватутіна), м. Дружківка Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 жовтня 2018 року.

Суддя: Н.В. Лопатко