Провадження № 2/679/466/2018
Справа № 679/1140/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2018 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,
секретаря судового засідання Федорчук Л.О.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що 24.09.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №221.
В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 андрійович, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачка зазначає, що через несумісність характерів, постійні сварки та суперечки подружні стосунки між нею та відповідачем було припинено. З 2016 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, їх шлюб є формальним, а тому позивачка просить його розірвати.
Позивачка в підготовче судове засідання подала заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, зазначивши що підтримує позовні вимоги.
Відповідач в підготовче судове засідання не зявився. Подав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечив щодо розірвання шлюбу з позивачкою.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, зясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч.ч.3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.
Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-БК №155246 сторони по справі зареєстрували шлюб 24.09.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №221.
Судом встановлено, що з 2016 року сторони подружні стосунки не підтримують, проживають окремо, а їх шлюб став носити формальний характер.
Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Враховуючи, що сторони тривалий час подружні стосунки не підтримують, суд не знаходить підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя та приходить до висновку, що їх подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про розірвання шлюбу.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
У зв'язку з викладеним, поверненню позивачці з державного бюджету підлягають 352,40 гривень судового збору, а також стягненню з відповідача на користь позивачки 352,40 гривень судового збору.
Згідно положень ч.3 ст.7 Закону "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно зі ст. 30 цього ж Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, склад та розміри цих витрат, входить до предмета доказування у справі. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачкою долучено до позовної заяви приходний касовий ордер №27/18 від 30.08.2018 року, згідно якого адвокат ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 600 гривень за надання правничої допомоги.
Разом з тим позивачкою не долучено договору про надання правничої допомоги, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.), інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, а тому суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивачки про стягнення витрат понесених на оплату правової допомоги.
Відповідно до ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Борисовичеам, що зареєстрований 24 вересня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №221.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 352,40 гривень судового збору.
В стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 600 гривень витрат на правову допомогу відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 22 жовтня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП-, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 кім.231 м.Нетішин Хмельницька область.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії НА 411369 виданий Славутським МВ УМВС України в Хмельницькій області 04.12.1997 року, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Головуючий: Р.М. Стасюк