Справа № 369/1244/18 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/2366/18 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 49 21.06.2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Журби С.О.,

суддів Лівінського С.В., Сержанюка А.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його наступним:

Позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сумісне життя не склалось, на даний час вони проживають окремо. Неповнолітня дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Для повноцінного розвитку дитини є необхідним стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Крім того, оскільки позивач на даний час не працює та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має надавати їй утримання до досягнення дитиною трьох років. У зв'язку з наведеним просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 лютого 2017 року, а також аліменти на утримання позивача у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років, починаючи з 01 лютого 2017 року. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Частково не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції в частині розміру стягнення аліментів на її утримання, збільшити такий розмір до 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача. При цьому посилалась на неповне з'ясування та неправильність встановлення судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору в цій частині. Скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції незаконно відмовлено у стягненні з відповідача на її користь аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

За результатами розгляду справи суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що в повній мірі відповідає вимогам закону та обставинам справи. Не заперечував проти цього й сам відповідач, визнавши в цій частині позовні вимоги. За таких умов підстави для критичного відношення до рішення суду в цій частині у колегії суддів апеляційного суду відсутні.

Погоджується колегія й з висновком суду першої інстанції щодо наявності передбачених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини додосягнення дитиною, що проживає разом з нею, трьох років, оскільки таке право прямо передбачене положеннями ч. 2 ст. 84 СК України та відповідає обставинам справи. В той же час при вирішенні питання про розмір таких аліментів на утримання дружини суд свою позицію обґрунтовував матеріальним станом позивача та недоведеністю нею її посилань про те, що вона на даний час не працює. При цьому така позиція суду першої інстанції прямо суперечить положенням ч. 4 ст. 84 СК України, відповідно до якої право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За таких умов розмір такого утримання судом першої інстанції було визначено не у відповідності до вимог закону. В той же час колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку й про те, що заявлений позивачем розмір такого утримання також не відповідає обставинам справи та є завищеним.

Зважаючи на викладене, враховуючи обставини справи та докази, представлені сторонами на підтвердження їх позицій, виходячи із принципу розумності та справедливості, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання позивача до досягнення їх сином ОСОБА_4, який проживає разом з позивачем, 3-х років, має бути визначений у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Окрім наведеного, при перегляді справи колегія суддів апеляційного суду звертає увагу й на порушення судом першої інстанції принципу диспозитивності судового розгляду. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. В той же час, незважаючи на те, що у своїй позовній заяві позивач ставила питання про стягнення як аліментів на утримання дитини, так і аліментів на її утримання, починаючи від дня пред'явлення позову, суд в оскаржуваному рішенні безпідставно ухвалив стягувати такі аліменти, починаючи з часу за один рік, що передував пред'явленню позову, тим самим вийшовши за межі позовних вимог. За таких умов оскаржуване рішення в цій частині не може вважатися законним та підлягає зміні.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 лютого 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років, починаючи з 01 лютого 2018 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, крім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: С.В. Лівінський

А.С. Сержанюк