Справа № 361/738/17
Провадження № 2/361/178/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Латенко Л.П., Семінська Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частини боргу за договором кредиту,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання частини боргу за договором кредиту.

Позивач зазначав, що 04 грудня 2007 року він, перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_2, за кредитні кошти в розмірі 110 000 доларів США та на умовах кредитного договору № 06Г03-07 від 04.12.2007 р., строком на 20 років до 2027 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних, придбав трикімнатну квартиру у м. Бровари по бульвару Незалежності у будинку № 3-а загальною площею 60,10 кв.м., житловою площею 44,70 кв.м.

Із-за світової фінансової кризи, яка охопила Україну на кінець 2008 року, сплачувати кредитні кошти стало неможливим ні йому, ні на той час його поручителю та дружині ОСОБА_2 Фінансові труднощі, що виникли у них як у подружжя, призвели до розірвання шлюбу 01 березня 2011 року.

У звязку із простроченою заборгованістю за кредитним договором банк-кредитор звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до сторін про стягнення боргу, процентів та пені. Заочним рішенням суду на користь кредитора було стягнуто солідарно із позивача та відповідача суму боргу в розмірі 125 484 доларів США 36 центів.

Відповідно до рішення суду, було відкрито виконавче провадження №51057968 від 27.09.2012 р. Постановою державного виконавця від 23.12.2016 р. повернуто банку-кредитору виконавчий лист до боржника ОСОБА_3 за відсутністю майна в останньої.

У 2016 році між сторонами розпочався судовий процес стосовно поділу нерухомого майна, придбаного ними за кредитні кошти в якому відповідач наполегливо вимагає від позивача, поділити трикімнатну квартиру №9 по бульвару Незалежності у будинку №3-а, придбану за час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу та не зазначає про те, що квартира куплена ними за кредитні кошти, які вони не повернули банку-кредитору та відмовляється визнавати ? частину кредитної заборгованості на придбання спірної квартири. Рішення по справі не прийнято. Зустрічний позов у поділі майна подружжя позивачем не подавався.

У грудні 2016 року банк запропонував сторонам вигідну пропозицію з приводу погашення кредитної заборгованості, але відповідач переклала на позивача всю заборгованість в розмірі 125 484,36 доларів США та вимагає ? частину кредитного житла, але при цьому не визнає ? частини боргу, що становить 62 742,18 доларів США.

Посилаючись на викладене, з врахуванням заяв про збільшення та про зменшення позовних вимог, позивач просив суд визнати за ОСОБА_2 на момент розірвання шлюбу 01 березня 2011 року ? частину боргу за кредитним договором № 06Г03-07 від 04.12.2007 р., укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 на придбання трикімнатної квартири № 9 у м. Бровари по бульвару Незалежності у будинку № 3-а, загальною площею 60,10 кв.м., житловою площею 44,70 кв.м. в розмірі 62 742,18 доларів США що в еквіваленті до гривні на момент звернення до суду становить 1 692 784 гривень; повернути позивачу сплачені кошти судового збору із державного бюджету за позовні вимоги майнового спору щодо стягнення грошових сум на його користь так як такі вимоги при зменшенні розміру позовних вимог залишаються без розгляду; вирішити питання про розподіл судових витрат.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі.

Судом встановлено, що 04 грудня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» та позивачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №06Г03-07, згідно якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 110 000 доларів США на придбання трикімнатної квартири, розташованої за адресою: Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 3-а кв.9, загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5% річних, строком до 2027 року (а.с.8-9).

За іпотечним договором, укладеного між ВАТ «ВТБ Банк» та позивачем ОСОБА_1 04 грудня 2007 року, вищевказана квартира була передана в іпотеку (а.с.10-11).

В забезпечення належного виконання позивачем ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором, 04 грудня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» та відповідачем ОСОБА_2 (на той час ОСОБА_1) було укладено договір поруки №03Г10-07 (а.с.7).

01 березня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ОК №075618, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №42 від 01 березня 2011 року (а.с.18).

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2012 року стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №06Г03-07 від 04 грудня 2007 року в розмірі 125 484,36 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 грудня 2011 року складає 1 002 607,49 грн. (а.с.12-15).

Постановою головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_8 від 23 грудня 2016 року повернуто стягувачу виконавчий лист №2/1007/758/2012 від 27 вересня 2012 року про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №06Г03-07 від 04 грудня 2007 року в розмірі 125 484,36 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 грудня 2011 року складає 1 002 607,49 грн. у звязку із відсутністю у боржника ОСОБА_2 майна (а.с.16).

Листом №14863/1-2 від 15 березня 2017 року позивачу ОСОБА_1 було запропоновано ПАТ «ВТБ Банк» внести в рахунок погашення кредитної заборгованості 7 000 доларів США та прощення (списання) залишку заборгованості по кредитному договору (а.с.98).

Згідно повідомлення про анулювання (списання) боргу №177/110-2 від 17.03.2017 р., загальний розмір суми боргу, що підлягає анулюванню (списанню) за кредитним договором №06Г03-07 від 04 грудня 2007 року складає станом на 17 березня 2017 року складає 3 098 885,49 грн., що є гривневим еквівалентом 114 862,87 доларів США (а.с.99).

Відповідно до довідки №178/110-2 від 17 березня 2017 року, виданої ПАТ «ВТБ Банк», станом на 17 березня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №06Г03-07 від 04 грудня 2007 року повністю погашена. Будь-які спори за вищевказаним кредитним договором між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 відсутні та ПАТ «ВТБ Банк» не має претензій до позичальника (а.с.30,112).

Згідно довідок ПАТ «ВТБ Банк» щодо оплати заборгованості по кредиту, загальна сума сплати заборгованості за кредитом та процентами за кредитним договором №06Г03-07 від 04 грудня 2007 року за період з 28.07.2007 р. по 01.03.2011 р. становить 45 978,20 доларів США, а за період з 01.03.2011 р. по 22.05.2018 р. 7000 доларів США (а.с.134,135).

Договір поруки №03Г10-07 від 04 грудня 2007 року, укладений між ВАТ «ВТБ Банк» та відповідачем ОСОБА_2, діє до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується листом ПАТ «ВТБ Банк» №2454/1-2 від 20 березня 2017 року (а.с.100).

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 16 Цивільного кодексу України надає кожній особі право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Крім того, ч.2 цієї ж статті передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової] шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Такого способу захисту як визнання боргу Цивільним кодексом України не передбачено, а тому суду є невідомим про захист яких саме прав позивача йдеться.

Відповідно до п.24 Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Так, борги подружжя не входять до складу майна, що підлягає поділу та не розподіляються між ними, а враховуються при поділі майна.

Крім того, позивач в своїй позовній заяві зазначав, що відповідач ОСОБА_2 звернулася до нього з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, до якого входить спірна трикімнатна квартира, розташована за адресою: Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 3-а кв.9, загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., проте, з невідомих суду причин позивач ОСОБА_1 не звернувся до неї із зустрічним позовом з вимогою про стягнення на його користь понесених кредитних витрат, або останній міг доводити, що його частка в спільній сумісній власності повинна бути більшою, оскільки він самостійно після розірвання шлюбу сплатив 7000 доларів США на погашення кредиту.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року передбачено порядок повернення судового збору. Сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); 5) закриття провадження у справі. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року за № 3674-VI, в редакції чинній з 01 січня 2017 року, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2017 р. становить 1 600,00 гривень.

В п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру справляється 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 618 грн., згідно квитанції від 03 лютого 2017 року (а.с.1), замість правильного в розмірі 640 грн.

При подачі до суду заяви про збільшення позовних вимог та заявлення вимоги майнового характеру від 26 лютого 2018 року, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 8810,00 грн. (а.с.63-66). В подальшому позивачем було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, якою позовна вимога майнового характеру була залишена без розгляду (а.с.92-94).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сума, яка підлягає поверненню позивачу у звязку зі зменшенням позовних вимог становить суму в розмірі 8788 грн. (8810 грн. - 22 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 76, 79, 80, 81, 82, 89, 141, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частини боргу за договором кредиту відмовити.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, переплачену частину судового збору в розмірі 8788 (вісім тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн., згідно квитанції № 0.0.974228243.1 від 26 лютого 2018 року, на розрахунковий рахунок №0149, отримувач УДКСУ в Броварському районі, банк отримувача ГУ ДКСУ у Київській області, код отримувача 37893158, МФО отримувача 821018.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Сердинський