ЄУН №337/1970/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Нещеретної Л.М.

з участю секретаря Шварцер Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

17.05.2018 р. позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики.

Ухвалою суду від 06.06.2018 року позовну заяву Варги ОСОБА_3 ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики прийнято до судового розгляду та відкрито у цивільній справі спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

10.08.2018 року представник відповідача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою суду від 21.09.2018 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, та цивільну справу призначено в загальне позовне провадження.

Ухвалою від 21.09.2018 року було частково задоволено заяву представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_6 про забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок загальною площею 330 кв. м., розташований за адресою: Запорізька обл., Запорізький р., сщ. Сонячне, вулиця Зелена Діброва, будинок 18; квартиру загальною площею 61,52 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, які належать на праві власності відповідачеві за зустрічним позовом.

Ухвалою від 23.11.2018 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

13.12.2018 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2, у якій остання просила суд залишити первісний позову без розгляду, закрити провадження в справі, заяву розглянути за її відсутності.

Ухвалою від 14.12.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики залишено без розгляду.

У судове засідання позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 не зявилися, надали суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово не зявилася, про слухання справи сповіщалася належним чином, у відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України.

Суд, враховуючи згоду позивача за зустрічним позовом і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст. 223 ЦПК України розглянути справу за відсутності відповідача за зустрічним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить зустрічний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У серпні 2018 року представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, який обґрунтовував тим, що 5 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно умов якого позивач за зустрічним позовом передав, а відповідач за зустрічним позовом прийняла у позику грошові кошти в сумі 3563200 грн. 00 коп. Факт передачі грошей підтверджується договором позики. Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики мав бути здійснена не пізніше 5 липня 2018 року. Оскільки відповідач за зустрічним позовом запозичені грошові кошти в визначений договором позики строк не повернув, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, пеню за неповернення позики в сумі 28366740,00 грн. та понесені ним судові витрати.

Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 05.06.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_1 (позикодавець) передав, а ОСОБА_2 (позичальник) прийняла у позику гроші кошти в сумі 3563200 грн. 00 коп. (а.с.81-82).

Сторони домовились, що позика є безпроцентною (п. 2.1 Договору позики). Відповідно до п. 2.2 Договору позики остаточний розрахунок щодо повернення суми позики ОСОБА_2 зобовязалась здійснити не пізніше 5 липня 2018 року. Виконання зобовязання мало бути здійснено в готівковій формі у строки та в поряду, визначеному п. 2.7 договору.

Відповідно до п. 2.7 договору позики відповідач за зустріним позовом зобовязалась повернути позику частинами в такому порядку:

-в строк до 5 серпня 2017 року 78600 грн. 00 коп.;

-в строк до 5 вересня 2017 року 78600 грн. 00 коп.;

-в строк до 5 жовтня 2017 року 78600 грн. 00 коп.;

-в строк до 5 листопада 2017 року 78600 грн. 00 коп.;

-в строк до 5 грудня 2017 року 78600 грн. 00 коп.;

-в строк до 5 січня 2018 року 78600 грн. 00 коп.;

-в строк до 5 лютого 2018 року 78600 грн. 00 коп.;

-в строк до 5 березня 2018 року 78600 грн. 00 коп.;

-в строк до 5 квітня 2018 року 78600 грн. 00 коп.;

-в строк до 5 травня 2018 року 78600 грн. 00 коп.;

-в строк до 5 червня 2018 року 78600 грн. 00 коп.;

-в строк до 5 липня 2018 року 2698600 грн. 00 коп.

05 липня 2017 року з метою забезпечення виконання зобовязання, що виникло у відповідача за зустрічним позовом на підставі вищезазначеного договору позики, сторонами було укладено договір іпотеки (а.с. 83-87), згідно умов якого, відповідач передала позивачеві в іпотеку житловий будинок, літ. А-2, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, селище Сонячне, вулиця Зелена Діброва, будинок 16а, загальною площею 370,9 кв.м, житловою площею 129 кв.м., з відповідними господарськими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,0722 га, наданій для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: :08:001:2226; земельну ділянку площею 0,0722 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: :08:001:2226, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, селище Сонячне, вулиця Зелена Діброва, будинок 16.

ОСОБА_1 зобовязання за договором позики виконав належним чином та передав відповідачеві за зустрічним позовом грошові кошти в сумі 3563200 грн. 00 коп., що підтверджується підписом ОСОБА_2 під договором позики відповідно до п. 4 Договору позики.

Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, які надані суду позивачем за зустрічним позовом, тому суд приймає їх при постановленні рішення.

Доказів належного виконання зобовязання з повернення позики ОСОБА_2 суду надано не було. Відзив на зустрічний позов відповідачем суду не надавався.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги те, що на момент розгляду справи в суді ОСОБА_2 має заборгованість перед ОСОБА_1 з повернення коштів за Договором позики, доказів її погашення суду не надала, тому вимога про стягнення з відповідача за зустрічним позовом коштів в сумі 3563200 грн. 00 коп. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. В силу ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Вимоги щодо форми правочину про забезпечення виконання зобов'язання передбачені ч. 1 ст. 547 УК України, згідно якої такий правочин вчиняється у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 Договору позики відповідач за зустрічним позовом зобовязався сплачувати пеню у розмірі 10 (десять) відсотків від суми простроченого платежу за кожен день прострочки сплати боргу.

Загальна сума пені, що заявлена до стягнення за зустрічним позовом, яка нарахована за загальний період з 05.08.2017 по 10.08.2018 (день звернення ОСОБА_1 до суду з зустрічним позовом) становить 28366740 грн. 00 коп., з яких:

- пеня за період з 05.08.2017 по 10.08.2018 від суми 78600 грн. 00 коп. (черговий платіж, який мав бути здійснений до 05.08.2017 згідно п. 2.7 Договору позики) становить 2735280 грн. 00 коп.;

- пеня за період з 05.09.2017 по 10.08.2018 від суми 78600 грн. 00 коп. (черговий платіж, який мав бути здійснений до 05.09.2017 згідно п. 2.7 Договору позики) становить 2664540 грн. 00 коп.;

- пеня за період з 05.10.2017 по 10.08.2018 від суми 78600 грн. 00 коп. (черговий платіж, який мав бути здійснений до 05.10.2017 згідно п. 2.7 Договору позики) становить 2428740 грн. 00 коп.;

- пеня за період з 05.11.2017 по 10.08.2018 від суми 78600 грн. 00 коп. (черговий платіж, який мав бути здійснений до 05.11.2017 згідно п. 2.7 Договору позики) становить 2185080 грн. 00 коп.;

- пеня за період з 05.12.2017 по 10.08.2018 від суми 78600 грн. 00 коп. (черговий платіж, який мав бути здійснений до 05.12.2017 згідно п. 2.7 Договору позики) становить 1949280 грн. 00 коп.;

- пеня за період з 05.01.2018 по 10.08.2018 від суми 78600 грн. 00 коп. (черговий платіж, який мав бути здійснений до 05.01.2018 згідно п. 2.7 Договору позики) становить 1705620 грн. 00 коп.;

- пеня за період з 05.02.2018 по 10.08.2018 від суми 78600 грн. 00 коп. (черговий платіж, який мав бути здійснений до 05.02.2018 згідно п. 2.7 Договору позики) становить 1461960 грн. 00 коп.;

- пеня за період з 05.03.2018 по 10.08.2018 від суми 78600 грн. 00 коп. (черговий платіж, який мав бути здійснений до 05.03.2018 згідно п. 2.7 Договору позики) становить 1241880 грн. 00 коп.;

- пеня за період з 05.04.2018 по 10.08.2018 від суми 78600 грн. 00 коп. (черговий платіж, який мав бути здійснений до 05.04.2018 згідно п. 2.7 Договору позики) становить 998220 грн. 00 коп.;

- пеня за період з 05.05.2018 по 10.08.2018 від суми 78600 грн. 00 коп. (черговий платіж, який мав бути здійснений до 05.05.2018 згідно п. 2.7 Договору позики) становить 762420 грн. 00 коп.;

- пеня за період з 05.06.2018 по 10.08.2018 від суми 78600 грн. 00 коп. (черговий платіж, який мав бути здійснений до 05.06.2018 згідно п. 2.7 Договору позики) становить 518760 грн. 00 коп.;

- пеня за період з 05.07.2018 по 10.08.2018 від суми 2698600 грн. 00 коп. (черговий платіж, який мав бути здійснений до 05.07.2018 згідно п. 2.7 Договору позики) становить 9714960 грн. 00 коп.

Суд зазначає, що право вимоги про сплату 10 (десяти) відсотків від суми простроченого платежу за кожен день прострочки сплати боргу є правовим наслідком прострочення боржником грошового зобовязання, способом захисту майнового права та інтересу позивача за зустрічним позовом, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за невиконання зобовязання з повернення позики.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення пені, суд встановив, що його здійснено позивачем за зустрічним позовом вірно. Підстав для зменшення розміру неустойки, передбачених ст. 661 ЦК України, судом не встановлено. Контррозрахунок розміру заборгованості ОСОБА_2 суд не надавався. Із заявами про зменшення розміру неустойки відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 до суду не зверталась. Отже вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 28366740 грн. 00 коп. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до законодавства України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законодавством випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При зверненні до суду з зустрічним позовом позивачем було сплачено судовий збір у сумі 8810 грн. 00 коп., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 352 грн. 40 коп. Крім того, ОСОБА_1 були понесені витрати повязані із проведенням оцінки вартості майна ОСОБА_2 для звернення до суду із заявою про забезпечення позову в суиі 1800 грн. 00 коп., та витрати з оплати банківської комісії за сплату судового збору в сумі 186 грн. 99 коп. Зазначені вище витрати підтверджені належними та допустимими доказами, які надані суду позивачем за зустрічним позовом, повязані з розглядом справи, розмір їх є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. Докази понесення ОСОБА_1 інших витрат, повязаних з розглядом справи, позивачем за зустрічним позовом суду не надавались.

Керуючись ст. 202, 207, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (49054, м. Дніпро, пр-т Олександра Поля, буд. 107-Г, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (69097, місто Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка (Задніпровська)АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 05.07.2017 року в сумі 3563200 грн. 00 коп., пеню за порушення зобовязання з повернення позики в сумі 28366740 грн. 00 коп., судові витрати в сумі 11149 грн. 39 коп., а всього 31 941 089 (тридцять один мільйон девятсот сорок одна тисяча вісімдесят девять) гривень 39 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Нещеретна