Справа № 676/3605/18
Номер провадження 2/676/1845/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м.Камянець-Подільський

Камянець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря Слободенюк О.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Камянець-Подільський справу за позовом ОСОБА_2 до Подільського державного аграрно-технічного університету про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,- встановив:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Подільського державного аграрно-технічного університету про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона на протязі тривалого часу перебувала на посаді секретаря факультету вищого навчального закладу «Подільський державний аграрно-технічний університет». 03.05.2018 р., в день коли перебувала на лікарняному, відповідач звільнив її із займаної посади, відповідно до п. 1ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вказує, що її звільнення відповідач обгрунтував тим, що не погодилася на переведення на іншу посаду у зв'язку із реорганізацією підприємства. Позивач вважає, що її звільнено незаконно так як в день звільнення перебувала на лікарняному, також вважає, що саме вона а не інший працівник має зайняти посаду секретаря, її більша кваліфікація та фаховість підтверджується копіями грамот та відзнак. Позивач просить суд винести рішення яким: визнати незаконним та скасувати наказ про її звільнення № 95 к від 03 травня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_2 із посади секретаря факультету ветеринарної медицини вищого навчального закладу«Подільський державний аграрно-технічний університет» та поновити на зазначеній посаді; стягнути з відповідача оплату за вимушений прогулу з 03 травня 2018 року по 31 травня 2018 року у розмірі 5607,53 грн.. а також до дня поновлення на посаді; стягнути із відповідачів понесені судові витрати. В суді представник позивача позов підтримав, просить його задоволити. Суду представник пояснила, що в неї іншого лікарняного позивача ніж поданий в навчальний заклад 03.05.2018 р. не має. В судове засідання по розгляду справи призначене на 24.09.2018 р. на 10.00 год. представник позивача не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка яка знаходиться в матеріалах справи(а.с.100). В судове засідання по справі призначене на 17.10.2018 р. на 11.00 год. позивач та його представник не зявились, про розгляд справи повідомлялися судовими повістками за адресами зазначеними в позовній заяві(а.с.1) та в заяві представника(а.с.19), судові повістки повернулися без вручення. Суд, враховуючи розумність строків розгляду справи, положення п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, ст..131 ЦПК України, відповідно до п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України вважає за можливе розгляд справи закінчити без їх участі.

Представник відповідача в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Суду представник відповідача пояснив, що звільнення позивача було здійснено згідно діючого законодавства 03.05.2018 р. після надання позивачем особисто адміністрації навчального закладу лікарняного листа який був закритий 02.05.2018 р. і в якому вказано про необхідність приступити до роботи 03.05.2018 р., позивач в той же день була звільнена, отримала у відділі кадрів трудову книжку, витяг наказу про звільнення та в бухгалтерії розрахунок. При вирішенні спору просить суд також врахувати, що рішенням суду від 27.11.2018 р. по справі № 676/2115/17 відмовлено в задоволенні вимог позивача щодо визнання рішення комісії по трудових спорах незаконним, рішення суду набрало законної сили, просить суд не приймати до уваги поданий в порушення строків представником позивача копії диплому про перепідготовку позивача як спеціаліста з менеджменту організацій оскільки він був поданий не разом із позовною заявою, перешкод в його наданні позивач не мала, вказаний диплом було отримано на підставі підробного диплому про першу вищу освіту, кримінальне провадження по факту підробки було закрито в звязку з відсутністю оригіналу того диплому.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

03.05.2018 р. адміністрацією Подільського державного аграрно-технічного університету було винесено наказ № 95к «Про звільнення ОСОБА_2С.» згідно якого на підставі п.7 ст.34 закону України «Про вищу освіту», п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, ст..24 закону України «про відпустки» було звільнено позивача з посади секретаря факультету ветеринарної медицини 03.05.2018 р., вирішено виплатити компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 67 календарних днів та вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змінив організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Ч.3 ст.40 КЗпП України встановлено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Відповідно до ст.81 КЗпП України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд критично оцінює твердження позивача та його представника в суді, що її звільнення було здійснено адміністрацією навчального закладу під час перебування її на лікарняному 03.05.2018 р. Надана суду копія довідки видана на бланку Камянець-Подільської районної лікарні лікарем ОСОБА_3 та завірена печаткою Камянець-Подільської центральної районної лікарні із записом що позивач перебувала на лікуванні в поліклінічному відділенні районної лікарні з 24.04.2018 р. по 03.05.2018 р., не є належним доказом оскільки містить на собі відмітку «дублікат л/л». Згідно наданої суду відповідачем копії листка непрацездатності ОСОБА_2 серії АДО № 400376(а.с.60) видно, що вона була звільнена від роботи в звязку з перебуванням на амбулаторному лікуванні по 02.05.2018 р. включно, і їй необхідно було стати до роботи наступного дня «третього травня» хоча в листку зазначеного помилково «третього квітня». Таким чином звільнення позивача відбулося 03.05.2018 р. коли вона була працездатною. Належних та допустимих доказів підтверджуючих, що позивач 03.05.2018 р. була непрацездатна вона та її представник суду не надали.

Після предявлення позивачем адміністрації навчального закладу листа непрацездатності серії АДО № 400376(а.с.60) адміністрацією було винесено наказ про її звільнення за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, ознайомлено позивача з наказом, що підтверджується копією наказу із особистим підписом позивача про ознайомлення 03.05.2018 р.(а.с.63), вручено трудову книжку, що підтверджується копією з книги реєстрації трудових книжок(а.с.62), з нею було проведено розрахунок, що підтверджується копією банківської квитанції про перерахунок коштів позивачу(а.с.64). Тобто процедура звільнення позивача була проведена відповідно до вимог діючого трудового законодавства.

Що ж стосується вимог позивача щодо визнання наказу про її звільнення недійсним з підстав що саме вона а не інший працівник має зайняти посаду секретаря, її більша кваліфікація та фаховість підтверджується копіями грамот та відзнак, то при цьому суд враховує наступне.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 27.11.2018 р. по справі № 676/2115/17 за позовом ОСОБА_2 до вищого навчального закладу України "Подільський державний аграрно-технічний університет", ОСОБА_4 про визнання рішення комісії незаконним(а.с.52-55) було відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача яка просила суд: визнати рішення комісії із трудових спорів вищого навчального закладу України "Подільський державний аграрно-технічний університет" від 20.04.2017 р. № 3 незаконним та скасувати його; визнати наказ № 340-к від 05.12.2016 р. в частині призначення на посаду секретаря факультету ветеринарної медицини та технологій у тваринництві ОСОБА_4 незаконним та скасувати його; стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 10.04.2018 р. рішення суду залишено без змін(а.с.56-59).

Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Вказаною постановою апеляційного суду Хмельницької області від 10.04.2018 р. було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 має більш високу кваліфікацію ніж позивач, оскільки має кваліфікацію «магістр педагогічної освіти», а позивач має кваліфікацію «спеціаліст». В поставі апеляційний суд вказав, що оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, обґрунтовано виходив із того, що доводи позивача про те, що їй повинна бути запропонована посада секретаря факультету ветеринарної медицини і технологій у тваринництва, є безпідставними, оскільки роботодавцем було запропоновано наявні вакантні посади на момент попередження її про звільнення з посади.

Ч.4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В звязку з цим посилання позивача в позовній заяві, що не враховано її переважне право при скороченні на залишення на роботі не заслуговує на увагу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 32, 40, 42, 231-233 КЗпП України,

ухвалив:

в задоволені позову відмовити.

На рішення сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду виготовлено 22.10.2018 р.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В