Справа № 369/3702/18 Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/3089/18 Доповідач у 2 інстанції Фінагеєв В. О.
Категорія 26 04.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2018 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача суму боргу за розпискою від 22 лютого 2016 року у сумі 22 000 доларів США, що еквівалентно 580 800 грн.; проценти від суми позики за період з 29 квітня 2016 року по 29 березня 2018 року у сумі 153 656 грн. 29 коп.; суму трьох процентів річних за період 29 квітня 2016 року по 29 березня 2018 року, яка складає 31 840 грн. 94 коп. та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за період з 29 квітня 2016 року по 27 березня 2018 року у сумі 307 312 грн. 58 коп.

ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0833 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер НОМЕР_1 та житловий будинок загальною площею 151,4 кв. м., житлова площа, 54,9 кв.м., які знаходяться по АДРЕСА_1 та належать на праві приватної власності ОСОБА_3; заборонити вчиняти дії, спрямовані на перереєстрацію вказаного нерухомого майна.

Заява обґрунтована тим, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, які були отримані останнім під розписку. Згідно розписки ОСОБА_3 мав повернути борг 29 квітня 2016 року, однак до цього часу борг не повернуто. Позивачу стало відомо, що відповідач має намір відчужити майно, а тому просить забезпечити позов з метою забезпечення виконання майбутнього рішення суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду. Відповідач, будучи власником нерухомого майна, не позбавлений можливості його відчужити. У зв'язку з цим є реальна загроза переходу права власності на зазначений житловий будинок та земельну ділянку до третіх осіб. З інформаційних джерел інтернету вбачається, що відповідач неодноразово намагається продати нерухоме майно. Предметом позову є значна сума коштів, яку відповідач не хоче повернути, а у його власності є лише вищевказані об'єкти нерухомого майна. За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні достатні підстави вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз'яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник спір, що випливає з договірних відносин, а саме договору позики у виді розписки. Позивач зазначає, що ОСОБА_3 отримав у нього в борг кошти у сумі 22 000 доларів США строком повернення до 29 квітня 2016 року. Однак, від дня укладення розписки відповідач не сплатив борг та не виконує умови договору і всіляко ухиляється від розмови про сплату боргу. Загальна сума боргу, яку просить стягнути позивач, становить 1 073 609 грн. 81 коп. Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_2 просить накласти арешт на нерухоме майно, оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно, які просить вжити позивач, відповідають позовним вимогам та є співмірними. ОСОБА_3, будучи власником майна, на яке може бути звернуто стягнення на стадії виконання рішення у разі задоволення позову, має можливість відчужити його на користь інших осіб. Враховуючи те, що між сторонами виник спір щодо стягнення суми боргу, позивач вказує на те, що відповідач не бажає добровільно повернути кошти, які він отримав за договором позики, є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини та безпідставно дійшов висновку про відсутність достатніх підстав вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, апеляційний суд вважає, що накладення арешту на нерухоме майно буде достатнім та у повній мірі забезпечить виконання рішення суду у разі задоволення позову. Під арештом майна розуміється заборона власнику належним чином розпоряджатися своїм майном та вчиняти відносно цього майна дії, спрямовані на його відчуження. У зв'язку з цим, будь-які особи не матимуть можливості вчиняти дії, спрямовані на перереєстрацію майна, належного відповідачу по справі.

Отже, підстав для застосування заборони вчиняти дії, спрямовані на перереєстрацію земельної ділянки та житлового будинку, немає, оскільки арешт нерухомого майна, що належить відповідачу, охоплює в тому числі і зазначену заборону.

За таких обставин, вимоги позивача про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, спрямовані на перереєстрацію земельної ділянки та житлового будинку, задоволенню не підлягають.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування судового рішення з постановленням нової постанови про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149, 150, 151, 374, 376, 381, 382-384 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2018 року скасувати та прийняти постанову.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0833 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер НОМЕР_1 та житловий будинок загальною площею 151,4 кв. м., житлова площа, 54,9 кв. м., які знаходяться по АДРЕСА_1 та належать на праві приватної власності ОСОБА_3.

В задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2018 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Сержанюк А.С.