Справа № 758/3429/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М.,

при секретарі судового засідання Горбані О.В, Мариненко Я.С.,

за участю: представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

представників відповідача - Фатенка В.П. та Піскової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Державного підприємства «Житомирторф», третя особа: в.о. директора Державного підприємства «Житомирторф» Вдовенко Андрій Андрійович про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5, уточнивши свої позовні вимоги, звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним його звільнення з посади директора Озерянського торфзаводу на підставі наказу в.о. директора Державного підприємства «Житомирторф» від 21.02.2017 р. № 4-к; стягнути з Державного підприємства «Житомирторф» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.08.2017 р. по 29.01.2018 р. у розмірі 35 777,77 грн.

Обгрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що наказом в.о. директора ДП «Житомирторф» від 25.12.2014 р. № 30-к позивач був призначений на посаду директора Озерянського торф заводу - філії ДП «Житомирторф» з 01.01.2015 р. Наказом в.о. директора ДП «Житомирторф» від 21.02.2017 р. № 4-к позивача звільнено з посади директора Озерянського торф заводу - філії ДП «Житомирторф» у зв»язку з припиненням повноважень посадової особи згідно п.5 ст. 41 КЗпП України (припинення повноважень посадової особи). Стверджує, що звільнення відбулось з порушенням норм трудового законодавства в зв'язку з тим, що розірвання трудового договору з такими посадовими особами, до яких відносився позивач, за даною підставою неможливо, оскільки п.5 ст. 41 КЗпП України поширюється лише на посадових осіб господарських підприємств, які є спеціальними суб'єктами, до яких може бути заснована вказана норма. Під час перебування на посаді позивач працював бездоганно, не мав жодного стягнення та робив все для покращення фінансового стану підприємства та його представників.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 17.03.2017 р. (суддя Декаленко В.С.).

В червні 2017 р. представником відповідача подані заперечення, в яких сторона відповідача зазначає, що позивач з 01.01.2015 р. по 21.02.2017 р. перебував на посаді директора філії Озерянський торфзавод ДП «Житомирторф». Зважаючи на численні порушення позивача за період роботи на посаді директора філії Озерянський торфзавод ДП «Житомирторф», в тому числі і трудової дисципліни, а також на численні звернення Лугинської районної державної адміністрації , рішенням засідання правління ДК «Укрторф», до складу якого входить ДП «Житомирторф», керівнику відповідача було поставлено завдання підвести підсумки діяльності «Озерянського торфзаводу» за період 2016 р. та визначити доцільність перебування на займаній посаді директора ОСОБА_5 За підсумками діяльності Озерянського торфзаводу за період 2016 р., було зроблено висновок про неефективність перебування ОСОБА_5 на посаді директора Озерянського торфзаводу. Крім того, показники Озерянського торфзаводу з 30.09.2016 р., тобто з дня, коли на посаду в.о. директора ДП «Житомирторф» було призначено Вдовенка А.А. почався жорсткий контроль позивача стали покращуватись, а після звільнення позивача з займаної посади окремі показники покращилися в рази що підтверджується відповідними довідками. 21.02.2017 р. позивач отримав трудову книжку, ознайомлюватись з наказом під розписку та від отримання розрахунку відмовився, що підтверджується відповідними актами. 22.02.2017 р. ОСОБА_5 отримав розрахунок.

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 19.10.2017 року матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М.

Ухвалою від 12.04.2018 р. до участі в справі як третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог був залучений в.о. директора Державного підприємства «Житомирторф» Вдовенко А.А.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним в позові.

Представники відповідача проти позову заперечили, просили відмовити позивачу в задоволенні позову з підстав, наведених в запереченні.

Третя особа в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог закону, про причину неявки суд не повідомив.

Відповідно до п.9 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення ЦПК України (2017 р.) розгляд даної справи підлягає за нормами ЦПК України (2017 р.), чинного з 15.12.2017 р.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Судом встановлено, що наказом в.о. директора ДП «Житомирторф» № 30-к від 25.12.2014 р. ОСОБА_5 був призначений на посаду директора Озерянського торф заводу ДП «Житомирторф» з 01.01.2015 р.

Наказом в.о. директора ДП «Житомирторф» Вдовенка А.А. від 21.02.2017 р. № 4-к ОСОБА_5 звільнено з посади директора Озерянського торфзаводу у зв»язку з припиненням повноважень посадової особи на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України.

21 лютого 2017 року позивач отримав трудову книжку, ознайомлюватись з наказом під розписку та від отримання розрахунку відмовився, що підтверджується відповідними актами.

22 лютого 2017 року позивач отримав розрахунок, що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 22.02.2017 р.

Відповідно до чинного на час звільнення позивача Статуту, погодженого Державним концерном «Укрторф» 26.12.2016 р. та затвердженим Міненерговугілля 27.12.2016 р., відповідач у справі - ДП «Житомирторф» є державним підприємством, заснованим на державній власності, належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості та входить до складу Державного концерну «Укрторф».

Як вбачається з Положення про Озерянський торфозавод, затвердженого ДП «Житомирторф» 10.01.2017 р., яке є чинним на час звільнення позивача з посади директора заводу, Озерянський торфозавод є філією ДП «Житомирторф».

Відповідно до п.6.2 даного Положення призначення та звільнення директора заводу здійснюється керівником Відповідно до п.6.3 Положення директор заводу

Відповідно до п.6.3 даного Положення директор заводу діє на підставі довіреності, виданої директором ДП «Житомирторф».

Наказом в.о.Директора ДП «Житомирторф» від 25.11.2016 р. № 21 скасована з 29.11.2016 р. довіреність № 2 від 19.01.2015 р., видана директору Озерянського торфозаводу - філії ДП «Житомирторф» ОСОБА_5 та наказано повернути оригінал даної довіреності та її копії протягом 3-х днів з дати скасування довіреності.

Наданими відповідачем копіями наказів та листами ДП «Житомирторф» підтверджено, що протягом грудня 2016 р. позивачу неодноразово пропонувалось та наказувалось прибути до ДП «Житомирторф» для повернення вищевказаної довіреності.

Розпискою від 05.12.2016 р. позивача зобов'язався повернути вищевказану довіреність, яка була скасована наказом № 21 від 25.11.2016 р. Озерянського торфозаводу - філії ДП «Житомирторф» ОСОБА_5

Наказом в.о.Директора ДП «Житомирторф» від 08.12.2016 р. № 26 позивачу наказано прибути на Підприємство для отримання довіреності № 3 від 30.11.2016 р.

Як вбачається з наказу в.о.Директора ДП «Житомирторф» від 13.01.2017 р. № 1, п.2 якого директору Озерянського торфозаводу - філії ДП «Житомирторф» ОСОБА_5 наказано ознайомитись з посадовою інструкцією директора, що вводиться в дію з 16.01.2017 р., не ознайомився з даною інструкцією та не з'явився на ознайомлення.

Згідно пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Відповідно до ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У законодавстві про працю визначення поняття «посадова особа» відсутнє.

Суд не може погодитися з твердженням позивача про те, що ОСОБА_5 не є посадовою особою в розумінні п. 15 ст.2 Закону України «Про акціонерні товариства» та ст. 89 ГК України, виходячи з такого.

Відповідно до пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо захисту прав інвесторів)», проектом Закону України пропонується внести до Кодексу відповідні зміни, які дозволяють скасувати обмеження щодо обрахування розміру завданої шкоди (ст.130 КЗпП), забезпечивши можливість включити до неї неодержані доходи та суттєво зменшити випадки застосування до менеджерів обмеження майнової відповідальності посадової особи (ст.ст.132, 133 КЗпП), зокрема, виключивши з переліку такі поширені випадки зловживань, як «зайві виплати», «розкрадання» та «випуск недоброякісної продукції».

Відповідно до п. 15 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» посадові особи органів акціонерного товариства - фізичні особи - голова та члени наглядової ради, виконавчого органу, ревізійної комісії, ревізор акціонерного товариства, а також голова та члени іншого органу товариства, якщо утворення такого органу передбачено статутом товариства.

Відповідно до ст. 89 Господарського кодексу України, управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну службу» посадовими особами вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату,інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Отже, вказаною нормою передбачено дві групи посадових осіб, діяльність яких підпадала під регулювання змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» - це посадові особи органів управління господарського товариства та інші посадові особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень, тоді як згідно з п. 5 ст. 41 КЗпП України передбачено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: припинення повноважень посадових осіб.

Тлумачення пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України та частини третьої статті 99 ЦК України свідчить, що припинення повноважень члена виконавчого органу може відбутися у будь-який час та з будь-яких підстав. При цьому припинення повноважень члена виконавчого органу гарантується нормами цивільного права для припинення або запобіганню негативного впливу на управлінську діяльність товариства. Необхідність таких правил обумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління.

Норму частини першої статті 41 КЗпП було доповнено пунктом 5 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" від 13 травня 2014 року N 1255-VІІ. Закон набрав чинності 1 червня 2014 року та метою його прийняття було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) господарських товариств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства. Як гарантію в таких випадках передбачено виплату працівникам вихідної допомоги в розмірі не менше, як шестимісячний середній заробіток (ст. 44 КЗпП).

Зокрема, стаття 41 КЗпП доповнена пунктом п'ятим, який встановлює додаткову підставу розірвання трудового договору - «припинення повноважень посадових осіб».

Викладена норма характеризується юридичною невизначеністю, внаслідок чого неможливо встановити коло таких посадових осіб, а також випадки та підстави (причини) припинення їх повноважень. Формулювання цього положення є загальним та не містить посилань як щодо змісту та обсягу поняття «посадових осіб», так і типу та організаційно- правових форм юридичних осіб, яких вони стосуються.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 р. № 5 організаційно-розпорядчими обов»язками є обов»язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів ( начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт ( майстри, виконроби, бригадири тощо).

Перелік посадових осіб , з якими може бути припинений трудовий договір на підставі п.5 ч. 41 КЗпП України та обмеження щодо застосування звільнення працівника на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України в залежності від виду трудового договору (строковий чи безстроковий), законодавством не передбачена.

В судовому засіданні Положенням про Озерянський торфозавод достеменно встановлено, що Озерянський торфозавод є філією - відокремленим підрозділом Державного підприємства «Житомирторф», який не має статусу юридичної особи; керівництво філією здійснюється начальником філії, що має функції управління заводом.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що ОСОБА_5, як керівник філії, обіймав посаду, пов'язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а тому відносився до категорії посадових осіб і на нього поширювалась дія п.5 ст.41 КЗпП України.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що на час звільнення позивача (21.02.2017 р.) дія попередньої довіреності була скасована керівником ДП «Житомирторф» наказом від 25.11.2016 р., а нова довіреність, яка надавала би ОСОБА_5 права на дії як керівника Озерянського торфозавода відповідно до п.6.3 Положення, не була отримана позивачем. Тим самим, на час звільнення позивача (21.02.2017 р.) його керівництвом були припинені повноваження ОСОБА_5 як посадової особи - директора Озерянського торфозавода.

Отже, суд дійшов висновку, що застосування п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України щодо звільнення посадової особи можливе незалежно від категорії, до якої відноситься така посадова особа, якщо відповідно до неї прийняте рішення про припинення її повноважень рішенням вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників. При цьому таке звільнення не передбачає необхідності з'ясування вини працівника, доцільності та причини звільнення, врахування попередньої роботи та інших позитивних результатів, а обумовлюється виключно правомірністю рішення вищого органу управління або виконавчого органу товариства, що прийняв таке рішення. Така ж правова позиція викладена в ухвалі від 19 квітня 2017 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про звільнення позивача у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи згідно п. 5 ч. 1 ст 41 КЗпП України, прийняте в.о.Директора ДП «Житомирторф» в межах його повноважень.

Враховуючи те, що відповідачем виконані усі вимоги чинного на момент звільнення позивача законодавства щодо застосування п. 5 ст. 41 КЗпП України, то підстави для визнання звільнення позивача незаконним, для поновлення його на роботі відсутні. Тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Всі інші письмові документи щодо діяльності Озерянського торфозавода, надані сторонами, суд не приймає до уваги, оскільки вони не впливають на висновки суду про правомірність звільнення позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення позивача на роботі, а позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від даних вимог, то суд вважає за необхідне відмовити і в задоволенні вимог в цій частині.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та такими, що не засновані на законі.

Позивач при зверненні до суду не сплачував судовий збір, оскільки був звільнений від сплати його сплати на підставі ст.5 ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір», стороною відповідача про понесені судові витрати не заявлено. А відтак, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі викладеного, ст.ст. 4, 21, 41, 232, 235 КЗпП України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Державного підприємства «Житомирторф» (місцезнаходження за адресою: м.Житомир, вул.Велика Бердичевська, 25; ), третя особа: в.о. директора Державного підприємства «Житомирторф» Вдовенко Андрій Андрійович про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова