Справа № 541/824/18
Номер провадження 2/541/603/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 вересня 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

судді Городівського О.А.,

за участю секретаря Ніколаєнко М.В.

представника позивача адвоката ОСОБА_1

представника відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1, 39333) до ОСОБА_4 (адреса: с. Вовнянка, Миргородський р-н, Полтавська обл., 37601) про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

18.04.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, стягнутих з нього рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.09.2009 року (справа №2-1210/2009) на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку до досягнення сином повноліття. Постановити рішення яким зменшити розмір частки аліментів, яка обраховується від його щомісячного доходу з ? на 1/8 частину.

В своїх доводах позивач посилається на те, що в період шлюбу з відповідачкою в них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після розірвання шлюбу він сплачує аліменти на утримання сина на підставі рішення суду в розмірі 1/4 частини всіх видів свого доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. На даний час сімейний стан позивача змінився, він уклав новий шлюб. В шлюбі він має двох малолітніх дітей: ОСОБА_6, 18.10.2016 р. н. та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 Отже, після народження третьої дитини змінився його сімейний стан, що свідчить про погіршення його матеріального стану, оскільки він тепер повинен утримувати трьох дітей. Він є самозайнятою особою та займається підприємницькою діяльністю, отримує мінливий та не постійний дохід. У звязку зі зміною сімейного стану позивач вважає, що всі його діти потребують однакового утримання, тому розмір аліментів на сина ОСОБА_5 має бути зменшеним з 1/4 частки на 1/8.

Відповідачка, скориставшись своїм правом, 29.05.2018 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила позовні вимоги ОСОБА_3 Вказує, що позивач подав неправдиві дані про відсутність заборгованості по сплаті аліментів на утримання їх сина ОСОБА_8 та вказує на злісне ухилення позивача від сплати аліментів з 2009 року.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала, просила їх задовольнити. Суду додатково пояснила, що позивач сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_8 з 2009 року. На даний час має заборгованість по виплаті аліментів 34324,50 грн. Дружина ОСОБА_9 не працює, отримує допомогу при народженні щомісячно на утримання дітей. Позивач працездатний, здоровий чоловік, однак він навіть не справляється із сплатою аліментів у мінімальному розмірі, який визначений рішення суду, а саме 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку.

Відповідачка в судове засідання не зявилась. Її інтереси в ході судового розгляду представляв адвокат ОСОБА_2, який заперечив позовні вимоги ОСОБА_3. Вказує, що позивач постійно має значну суму заборгованості по аліментам перед ОСОБА_4, що призводить до неналежного утримання сина ОСОБА_8 та його матеріального забезпечення. Навпаки, діти від другого шлюбу позивача проживають разом з ним та мають кращі умови матеріального забезпечення, окрім того увагу батька, який проживає з ними разом. Зменшення розміру аліментів, які і так не сплачуються в мінімальному розмірі визначеному законом, призведе до порушення прав неповнолітнього ОСОБА_3. Позивач не надав доказів погіршення матеріального стану та здоровя. ОСОБА_3 працездатній, хронічних захворювань не має, займається підприємницькою діяльністю. Неможливо вважати погіршенням матеріального становища одруження та народження дітей. Дружина відповідача отримує допомогу при народженні дитини, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Внаслідок зменшення розміру аліментів діти опиняться у нерівних умовах.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 народився 01.09.2007 року, батьками якого є позивач та відповідачка.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.09.2009 року (справа №2-1210/2009) з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку до досягнення сином повноліття.

08.02.2014 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10.

В новій сімї позивача 12.03.2014 року народився син ОСОБА_7, а 22.10.2016 року народився син ОСОБА_6.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3 з 07.10.2014 року зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. Довідками Новосанжарського відділення ДФС у Полтавській області підтверджено отримання доходу ОСОБА_3 за квартал близько 5000 грн. (а.с. 69-70).

Відповідач є здоровою, працездатною людиною, має на утриманні ще двох синів від нового шлюбу, працює, однак нарахування аліментів на утримання сина ОСОБА_3 здійснюється не в повному розмірі від мінімуму, а саме 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку. Станом на 01.07.2018 року наявна заборгованість в сумі 34324 грн. 50 коп. (а.с. 80-83)

Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд враховує, що стягнення аліментів з позивача повинно здійснюватись у розмірі 1/4 частці від заробітку, тобто розмір аліментів, який відповідачка повинна отримувати на сина ОСОБА_8, залежить від розміру доходу позивача, тобто розмір аліментів не є фіксованим, однак протягом період часу стягнення, аліменти нараховувались в мінімальному розмірі визначеному ст. 182 СК України, окрім того позивач їх сплачував не в повному обсязі. (а.с. 80-83). Таким чином, позивачем ніколи не сплачувались аліменти, які були більші ніж мінімальний їх розмір визначений чинним законодавством. Доказів які б вказували на сплату позивачем аліментів в значних сумах, або перспективи їх нарахування в надмірно великих сума суду не надані, тому формальна зміна розміру аліментів на переконання суду не вплине на їх нарахування та належну сплату позивачем.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 182 СК України у редакції, чинній на час розгляду справи, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Вирішуючи спір, суд дослідив обставини, передбачені статтею 182 СК України, дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на підставі статті 192 СК України, оскільки позивач не надав доказів погіршення його матеріального стану.

Керуючись ст. 192, СК України та ст.ст. 206, 263, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_11 про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до апеляційного суду Полтавської.

Повний текст рішення виготовлено 10.09.2018 року.

Суддя : О.А. Городівський