Провадження № 2/638/100/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Грищенко І.О.
при секретарі Самогньозд О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2017 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» та ФОП ОСОБА_1 01.01.2016 р. уклали договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (промислові споживачі та інші субєкти господарювання) № 1141718M3HGP016, далі - Договір. 30 січня 2017 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, (копія Витяга з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань додається). Інформація щодо припенення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» надана не була. Відповідно до положень п.1.1 Договору ТОВ ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» зобов'язувалось передати у власність природний газ, а Споживач зобов'язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п. 4.2. Договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем в розмірі 100% місячної вартості запланованого обсягу газу до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.
Позивач на виконання умов Договору надав Відповідачу послуги з постачання природного газу у кількості: січень 2017 р. - 0,642 тис.м.куб. на загальну суму 6 006,76 грн.; лютий 2017 р. - 0,738 тис.м.куб. на загальну суму 7 894,76 грн.; березень 2017 р. - 0,258 тис.м.куб. на загальну суму 2 656,25 грн.; квітень 2017 р. - 0,291 тис.м.куб. на загальну суму 2 656,25 грн. Відповідач розрахунки за надані йому послуги здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі, чим порушував суттєві умови Договору.Відповідно до п. 2.9 Договору послуги з постачання природного газу підтверджуються підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання-передачі природного газу. Станом на 01.07.2017 р. сума заборгованості Відповідача перед Позивачем складає 12 580,83 грн. Відповідно до умов Договору (п. 6.2.1.) у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.Отже, в зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором нарахована пеня, загальна сума якої складає 999,87 грн.. У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором № 1141718МЗНGР016 від 01.01.2016 р. нараховано 3 % річних за зобовязаннями, загальна сума якої складає 116,00 грн. Загальна сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 582,81 грн.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_3, не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду справи шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення поштового відправлення. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки єдень проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином .
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав:
Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п.2.2.2 Статуту ТОВ «Харківгаз збут» однією з основних функцій товариства є надання послуг по забезпеченню газом підприємств усіх форм власності і населення шляхом постачання природного газу.
З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2016 року між ТОВ «Харківгаз збут» та ФОП ОСОБА_1 було договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання) № 1141718МЗНGР016, відповідно до умов якого ПАТ «Харківгаз збут» зобов'язаний належним чином виконувати постачання природного газу, а позивач належним чином проводити оплату отриманих послуг у розмірах, строках та на умовах, передбачених Договором.
30 січня 2017 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.
Відповідно до п.2.9 Договору - послуги з постачання природного газу підтверджуються підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання - передачі природного газу.
ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» було направлено акти для підписання за січень-квітень 2017 p., з проханням підписати та повернути один примірник кожного. Відповідно до умов Договору, у випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від підписання до 10 числа місяця, наступного за звітнім, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність.
Згідно виписки з ПАТ «Банк «Кліринговий дім» від 01.02.2017 року ОСОБА_1 сплатив основну суму боргу завищезазначеним договором.
Згідно з пунктом 30 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 газопостачальне підприємство має право вимагати від споживача відшкодування збитків згідно з Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу цих Правил.
Відповідно до правової позиції Верховного суду України по справі №6-125цс13 в постанові від 04 грудня 2013 року - однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.
Суд приймає зазначені пояснення позивача, що інформація щодо припенення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» відповідачем надана не була.
Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.
Отже, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.
З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.
Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми.
Положення ст. 16 ЦК України передбачає спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як відшкодування збитків та припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до вимогст. 22 ЦК України: особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно дост. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. ст. 13; 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з газопостачання віднесено до комунальних та відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 зазначеного закону споживачі зобовязані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Харківгаз збут» обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених судом доказів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
У звязку з тим, що відповідачем вимоги позивача виконані після звернення заявою ТОВ «Харківгаз збут» з позовними вимогами до суду, з відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 141, 142, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також встановлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи..
Головуючий суддя