РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15826/18

пр. № 2/759/6867/18

10 грудня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Коваль О.А. при секретарі Грень О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 даних про нього, як батька дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він не є біологічним батьком вказаної дитини, тоді як відомості про нього як про батька були внесенні у свідоцтво про народження на підставі ч.3 ст. 122 СК України, зокрема тому, що їх із відповідачкою шлюб було розірвано рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 15.03.2018 року, а датина народилася від іншого чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто в межах спливу десятимысячного строку.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Суду пояснив, що будучи у зареєстрованому з відповідачем шлюбі з 2016 року з нею фактично не проживав, шлюбно-сімейних відносин вони не мали, як і спільного бюджету сім"ї, інтимні стосунки не підтримували, а тому народжена ІНФОРМАЦІЯ_1 року дитина ОСОБА_3 не його. Зазначив позивач і те, що про реєстрацію його батьком цієї дитини йому не було відомо раніше, його згоди на це у нього не запитували.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила суд їх задовольнити. Суду пояснила, що дійсно народжений нею ІНФОРМАЦІЯ_1 року син ОСОБА_3 не є біологічно від її колишнього чоловіка ОСОБА_1, якого лише в силу Закону було записано його батьком. Зазначила і те, що справжній біологічний батько сина є інший чоловік, з яким тепер не спілкується, відносини не підтримує.

Третя особа Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві свого представника в судове засідання не направила, письмово просила розглядати справу без їх участі.

Заслухавши з"явившихся у судове засідання сторін, свідків, дослідивши надані суду докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, сторонами не заперечується, належними та допустимими доказами підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.05.2005 рок, який рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 15.03.2018 року було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають двох спільних дітей дочку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після розірвання шлюбу, позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила сина ОСОБА_5, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини (а.с. 10) із якого також вбачається, що батьком дитини записано ОСОБА_1, що відповідає вимогам ч.3 ст. 122 СК України.

Так, згідно ч.3 ст. 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

Отже, як зазначили позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні, батьком дитини ОСОБА_6, саме в силу ч.3 ст. 122 СК України було записано ОСОБА_1, оскільки народження дитини було в межах десятимісячного строку після розірвання шлюбу, тоді як біологічним батьком ОСОБА_1 не явля.ться дитині.

Згідно ч.1 ч. 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства тта стягнення аліментів" від 15.05.2006 N 3 судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК ( 2947-14 ), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Так, у судовому засіданні окрім пояснень позивача та відповідача, яка позов визнала в повному обсязі, були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які під присягою суду пояснили, що добре знаючи сім"ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, знають, що ті давно, приблизно з 2016 року разом як сім"я не проживають, народжена дитина не є біологічною дитиною ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_2 довгий час зустрічалася з іншим чоловіком від якого і завагітніла та вирішила народжувати.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:показаннями свідків.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, заслухаши пояснення сторін у судовому засіданні, покази свідків, надані суду докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про достатність підстав для задоволення позову, враховуючи, що сама відповідачка проти нього не заперечує та навпаки вказує на відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Відтак враховуючи спірний характер правовідносин сторін, наведена міра обгрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи щоб продемонструвати сторонам що вони були почут. Міра, до якої суд має виконати обов"язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішеня у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 року.

Керуючись ст. ст. 122, 136, 138 СК України; ст.ст. 3, 10, 15, 59, 60, 76, 80, 143, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини задовольнити.

Виключити відомості про особу ОСОБА_1, уродженця м. Києва, ІНФОРМАЦІЯ_5, як батька дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, з актового запису про його народження за № 2246 01 вересня 2018 року, внесеного Святошинським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного тереторіального управління юстиції у м.Києві.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Рішення суду на бирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя: