АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 660/92/18 Головуючий у І інстанції Гончаренко О.В.
Номер провадження 22-ц/791/999/18 Доповідач Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Базіль Л.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

Семиженка Г.В.,

секретар Павловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 16 березня 2018 року, ухвалене у складі судді Гончаренко О.В., в цивільній справі № 660/92/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 22.02.2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого з урахуванням додаткових угод, остання отримала кредит у розмірі 39600 доларів США зі сплатою 12,5% річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 21 лютого 2013 року.

01.10.2007 року між сторонами кредитного договору укладено додаткову угоду №1 відповідно до якої, банком реструктуризовано кредитну заборгованість шляхом зміни валюти кредитування з долару США на гривню, за діючим курсом НБУ на момент укладення додаткової угоди, збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 12.%% річних до 14,5% річних.

Неналежне виконання позичальником умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості, яка станом на 07.11.2017 року становить 544973 грн 70 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 128652,54 грн; сума заборгованості за відсотками - 260951,42 грн; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 34532,48 грн; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 66 112,84 грн; інфляційні витрати за кредитом - 18783,28 грн; інфляційні витрати за відсотками - 35 941,14 грн.

Посилаючись на невиконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредитних коштів позивач просив стягнути суму виниклої заборгованості з відповідача на свою користь та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 16 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі уповноважений представник ПАТ «Укрсоцбанк» Шевцов О.С. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції невірно обраховано початок перебігу строку позовної давності, який на думку позивача ним не пропущено, оскільки датою відліку строку позовної давності є дата закінчення дії правочину.

ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що доводи скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з п.8 ч.1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

За вказаних обставин справа розглядається Апеляційним судом Херсонської області.

В судове засідання сторони не з'явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає, що неявка сторін належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, вважає їх законними, обгрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та положеням матеріального закону.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За положеннями ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За змістом статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що 22.02.2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 39600 доларів США зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 21.02.2013 року.

01 жовтня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №1, відповідно до умов якої сторони домовились та дійшли згоди здійснити заміну валюти зобов'язання (долар США) за договором кредиту №Ф060109П від 22.02.2006 року шляхом переведення у національну валюту України та викласти кредитний договір у новій редакції.

Відповідно до п.1.1 додаткової угоди внаслідок перерахунку заборгованості, який здійснено з курсом 507.00 гривень України за 100 доларів США, станом на 01.10.2007 року заборгованість позичальника за кредитом згідно з договором кредиту № Ф060109 П від 22.02.2006 року становить 157788,54 грн зі сплатою 14,5% річних з порядком погашення згідно графіку.

Погашення кредиту здійснюється до 10 числа місяця наступного за місяцем, передбаченим у графіку та в останній день користування кредитом з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 21 лютого 2013 року п.1.1.2 договору.

Відповідно до п.4.5 у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п.3.3.8, 3.3.9 цього договору протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до п. п 3.3.8, 3.3.9 договору позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному підпунктом 1.1 договору.

Процентну ставку за користування кредитом з 20.10.2008 року змінено з 14,5 до 22 % річних, відповідно до додаткової угоди №2 від 20.10.2008 року про внесення змін до договору кредиту №Ф060109 П від 22.02.2006 року. Інші умови договору залишаються незміними.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, станом на 07.11.2017 року утворилась заборгованість, розмір якої становить 544973 грн 70 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 128652,54 грн; сума заборгованості за відсотками - 260951,42 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 34532,48 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 66 112,84 грн; розмір інфляційних витрат за кредитом - 18783,28 грн; розмір інфляційних витрат за відсотками - 35 941,14 грн.

Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснила 20.10.2008 року, з позовом банк звернувся лише 05.02.2018 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності про застосування якого заявлено відповідачкою.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Так, посилання позивача на те, що банк звернувся до суду в межах строку позовної давності, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами до 21 лютого 2013 року та передбачають зміну строку кредитування у разі невиконання позичальником свого обов'язку щодо погашення кредиту більше ніж на 60 днів, отже право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Останній платіж відповідачкою здійснено 20.10.2008 року, позивач звернувся до суду 05.02.2018 року, тобто поза межами загального строку позовної давності. Навіть, якщо вважати початком перебігу строку позовної давності 22.02.2013 року (строк на який надано було кредит), звернувшись до суду 05.02.2018 року, банк пропустив загальну позовну давність.

Оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові відповідно до положень ч.4 ст.267 ЦК України, посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд при вказаних обставинах мав би залишити позов без руху на увагу не заслуговують.

Безпідставними є посилання позивача на правові висновки ВСУ у справі №6-157 цс16, оскільки вони стосуються інших обставин ніж ті, що встановлені в цій справі.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 16 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.В. Бугрик

Г.В. Семиженко

Повний текст постанови складено і підписано 11 вересня 2018 року.

Головуючий Л.В. Базіль