Справа № 156/265/18 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Провадження № 22-ц/802/265/18 Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Карпук А.К.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 08 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд із зазначеним позовом, який обгрунтував тим, що 05 липня 2011 року між банком і ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №б/н шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг. За умовами цього договору позичальник отримав на платіжну картку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.01.2018 року у нього виникла заборгованість в розмірі 34 637,52 грн., з яких: 2 318,27 грн. - заборгованість за кредитом; 30 093,65 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 100 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1625,60 грн. - штраф (процентна складова). Покликаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, а також судові витрати по справі в розмірі 1 762,00 грн.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 08 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову банку.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просив її задовольнити, представник відповідача апеляційну скаргу заперечив та просить її залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, а відповідачем, в свою чергу, заявлено клопотання про застосування такого строку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з дотриманням вимог закону.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 05 липня 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (січень 2015 року). Підписавши відповідну заяву-анкету, відповідач підтвердив свою згоду на те, що даний договір разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір (а.с.8).

Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 31.01.2018 року у нього утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 34 637,52 грн., з яких: 2 318,27 грн. - заборгованість за кредитом; 30 093,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 625 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком, наданим позивачем (а. с. 5-7).

Позичальник ОСОБА_6 останній раз вносив кошти на погашення кредиту 28.07.2014 року (зворот а.с.73).

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За положеннями статей 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил боржник доручає банку проводити договірне списання з усіх відкритих у банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами невиконаних зобовязань перед банком.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно зі статтями 525, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Кредитор, крім того, має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, тобто грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Разом з тим, як убачається із відзиву на позовну заяву, відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності (а.с.50).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Стаття 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін (ст. 260 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до умов договору кінцевий термін виконання відповідачем ОСОБА_5 своїх зобовязань за кредитним договором відповідає строку дії картки, який визначений січнем 2015 року.

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором 19 березня 2018 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, оскільки строк дії кредитної картки закінчився в січні 2015 року.

Позивачем, при цьому, не надано доказів отримання відповідачем ОСОБА_5 у ПАТ КБ «ПриватБанк» за цим кредитним договором нової кредитної картки з іншим строком дії, або ж доказів, які б свідчили про збільшення сторонами строку позовної давності.

Враховуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки закінчився у січні 2015 року (а.с.51).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем пропущений строк позовної давності, в звязку з чим суд обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні його вимог з підстав пропуску строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги позивача не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 08 жовтня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді

Повне судове рішення складено 3 січня 2019 року.