РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17967/18

пр. № 2/759/7326/18

19 грудня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Крічфалушій М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання втратившими право користування та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, згідно договору-дарування квартири від 16 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макухою О.О.

29 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівської області було зареєстровано шлюб її з ОСОБА_3, про що зроблено актовий запис № 56.

09 квітня 2013 року, позивач зареєструвала в своїй квартирі АДРЕСА_1 на той час, чоловіка ОСОБА_3.

11 листопада 2013 року, рішенням Святошинського районного суду м. Києва у.н. 759/9906/13-Ц, шлюб було розірвано. ОСОБА_3 забрав свої речі, та майно з квартири та пішов жити до іншого та позивачу невідоме місце проживання. На прохання позивача знятися з місця реєстрації не реагував, з того часу в квартирі не проживає.

26 вересня 2014 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з громадянином Грузії, ОСОБА_2, якого 14.07.2015 року також зареєструвала в АДРЕСА_1.

02 листопада 2016 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва, у.н. №759/9080/16-ц шлюб було розірвано. Відповідач забравши свої речі, та майно виїхав з квартири. На прохання знятися з реєстраційного обліку не реагував. На данний час за наявною інформацією перебуває за межами України, а саме на батьківщині в Грузії.

Зокрема наявність реєстрації відповідачів в квартирі порушує право вільного володіння, користування та розпорядження квартирою позивачем та негативно впливає на права позивача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлялася належним чином про день, час та місце судового розгляду в тому числі через офіційний сайт суду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, згідно договору-дарування квартири від 16 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макухою О.О. (а.с. 10-11).

29 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівської області було зареєстровано шлюб позивача з ОСОБА_3, про що зроблено актовий запис № 56 (а.с 16).

09 квітня 2013 року, позивач зареєструвала в своїй квартирі АДРЕСА_1 на той час, чоловіка ОСОБА_3.

11 листопада 2013 року, рішенням Святошинського районного суду м. Києва у.н. 759/9906/13-Ц, шлюб було розірвано (а.с. 17-18)

26 вересня 2014 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з громадянином Грузії, ОСОБА_2, якого 14.07.2015 року також зареєструвала в АДРЕСА_1 (а.с. 14-15).

02 листопада 2016 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва, у.н. №759/9080/16-ц шлюб було розірвано (а.с. 19).

Згідно довідки форми № 3 КК «Центру Комунального сервісу» м. Києва, вих. № 02/08/2-2616, позивач ОСОБА_1 є власником особового рахунку. На даний час в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1 (власник квартири) з 19.04.2011 р. та відповідачі ОСОБА_3 (фізична особа) з 09.04.2013 р, ОСОБА_2 (фізична особа) з 14.07.2015 р. (а.с. 21).

Відповідно до складених актів майстрами технічної дільниці ЖЕД-2, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 не проживають у квартирі АДРЕСА_1. Дані обставини щодо факту непроживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_1, засвідчені сусідами, що проживають поряд з даним житловим приміщенням (квартирою) (а.с. 22-29).

Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідачів немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідачів у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе захистити його права, усунувши перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю.

При цьому, позивачем ставиться питання про зняття з реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3. Дана позовна вимога не може бути задоволена судом з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині зняття ОСОБА_2, ОСОБА_3 з реєстраційного обліку, оскільки наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття особи з реєстрації.

У разі відмови компетентного органу зняти особу з реєстраційного обліку на підставі даного судового рішення, в разі набрання ним законної сили, така відмова (бездіяльність) може бути оскаржена в адміністративному порядку.

З викладеного, керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст.383, 391, 402 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 258, 259, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, таким, що втратив користування житловим приміщенням, а саме: АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_2, таким що втратив користування житловим приміщенням, а саме: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Журибеда