Справа № 361/5598/16-ц
Провадження № 2/361/116/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3

ОСОБА_1

ОСОБА_4

ОСОБА_5

представників відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 10690 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Свій позов обґрунтовував тим, що він та його родина проживають в АДРЕСА_1. Домоволодіння та земельна ділянка приватизовані. Земельні ділянка позивача межує з земельною ділянкою та будинком за адресою: АДРЕСА_2, власником якої була мати позивача.

Позивач зазначає, що в даному будинку проживає рідний брат позивача ОСОБА_8 зі своєю родиною. Після смерті матері ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 виникли неприязні відносини з приводу межі ділянок.

Також і погіршилися стосунки і з рідними сестрами позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5 та братом ОСОБА_3. Відповідачі постійно ображали, принижували позивача та його родину.

Оскільки паркану між двома будинками не було і відповідачі кожного разу при зустрічі на подвір'ї ображали позивача, останній, для уникнення неприязних стосунків між сторонами, для законного встановлення паркану, викликав комісію у складі землевпорядника, дільничного та депутата сільської ради, в присутності яких землевпорядником згідно актів було встановлено межі між земельними ділянками.

У жовтні - листопаді 2015 року позивач встановив паркан згідно меж які зазначені в Державному акті про право власності на земельну ділянку.

Позивач зазначає, що відповідачі постійно погрожували позивачу та його родині у пошкодженні паркану. Позивач неодноразово з цього приводу звертався до правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування.

07 квітня 2016 року біля 19.00 відповідач ОСОБА_8 підійшов зі своєї сторони земельної ділянки, за допомогою болгарки почав обрізати та руйнувати паркан. Дружина позивача викликала поліцію, тоді останній зібрав речі та втік. Про даний випадок було заявлено в поліцію Броварського району.

30 квітня 2016 року відповідачі разом з іншими членами їхніх родин почали зрізати та ламати паркан за допомогою болгарки. Все що було зруйновано відповідачі викинули на територію позивача.

Позивач зазначає, що пошкоджено та зруйновано 14 метрів паркану.

Не витримавши моральних страждань які були нанесені відповідачами у вигляді погроз, словесних образ та пошкодженням майна, сім'я позивача звернулась до швидкої допомоги с. Літки. Позивачу та його донці, яка є інвалідом 2-ї групи поставлено діагноз ситуативний стрес.

Також, щодо подій 30 квітня 2016 року позивач вказує, що він звернувся до поліції. У відповіді 30 травня 2016 року Броварського відділу поліції зазначено, що між позивачем та відповідачами склались цивільно-правові відносини, які потрібно вирішувати у суді. Також зазначено, що відповідачами було завдано матеріальний збиток позивачу у вигляді пошкодження паркану.

Позивач зазначає, що спільними неправомірними діями відповідачів йому була нанесена матеріальна шкода, яка становить 10690 грн.

Крім завданих матеріальних збитків позивач вказує, що йому була завдана моральна шкода, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна (паркану) та неможливості нормального користування ним, порушення звичайного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. На підтвердження завданої моральної шкоди надані довідки дільничного лікаря с.Літки від 13 травня 2016 року № 5 та № 6.

Завдану моральну шкоду позивач оцінив у 50000 грн., яку слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

21 жовтня 2016 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Білик Г.О. відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 10 листопада 2016 року.

06 грудня 2016 року до суду надійшли заперечення на позов представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в якому зазначається про те, що позовні вимоги відповідач не визнає в повному обсязі, вважає, що не зрозуміло яким чином позивач розраховував шкоду, та з яких міркувань він виходив при її обчисленні. В запереченні представник відповідача зазначає, що до матеріалів позовної заяви додано як доказ завдання матеріальної шкоди доданий чек від 22 вересня 2015 року на суму 1690 грн., де вказано матеріали шифер, труба та інші, виданий не відомо на чиє ім'я, також додані три видаткові накладні під одним номером та від однієї дати та й підпис на них про отримання даного товару відсутній. Таким чином, такі докази ніяким чином не можуть підтвердити факт завдання шкоди позивачу відповідачами та її розмір, а є нічим іншим як припущення придбання такого товару невідомою особою. Жодного чека, а саме розрахункового документу до даних накладних не надано та не підтверджено отримання позивачем даного товару. Та навіть отримання даного товару не є доказом завдання матеріальної шкоди.

Щодо завданої моральної шкоди у розмірі 50000 грн. 00 коп. представник відповідача зазначає, що позивач вказує, на те, що моральні страждання йому були нанесені у вигляді погроз, словесних образ та пошкодження майна, і не витримавши моральних страждань сім'я позивача звернулась до швидкої допомоги с. Літки, позивачу та його донці поставлений діагноз ситуативний стрес. В даному випадку предметом доказування є вина відповідача, причинно-наслідковий зв'язок між неправомірними діями відповідача та спричинення моральної шкоди позивачу. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність вищевказаних обставин, але на підтвердження своїх вимог про стягнення моральної шкоди, позивач зазначив лише перелік обставин, які на йому думку, свідчать про заподіяння моральної шкоди, однак позивачем не надано будь-яких доказів у розумінні ст.ст. 59, 60 ЦПК України на підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру саме внаслідок неправомірних дій відповідачів та з яких міркувань виходи в позивач при визначені розміру моральної шкоди. (текст заперечень від 06 грудня 2016 року).

15 червня 2017 року позивачем подана позовна заява про збільшення позовних вимог та залучення співвідповідачами ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Позивач просив суд стягнути солідарно на його користь матеріальну шкоду в розмірі 10690 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 50000 грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 1950 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 5500 грн. 00 коп.

08 грудня 2017 року згідно розпорядження № 177 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу цивільної справи", відповідно до рішення зборів суддів Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2017 року № 33 та пунктів 2.3.13., 2.3.17 й 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (зі змінами та доповненнями), вирішено призначити повторний автоматизований розподіл цивільної справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 грудня 2017 року справу розподілено головуючому судді Радзівіл А.Г.

14 грудня 2017 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до провадження справу та призначений судовий розгляд на 18 січня 2018 року.

18 січня 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог, залучено співвідповідачами у справі ОСОБА_9 та ОСОБА_10, призначено підготовче судове засідання на 06 березня 2018 року.

12 червня 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 25 липня 2018 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали збільшені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Суду надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Вважають, що стягненню з відповідачів підлягає вартість пошкодженого забору про що були надані відповідні видаткові накладні та квитанції, які містяться в матеріалах справи. Щодо завданої моральної шкоди позивач пояснив, що у зв'язку із знищенням забору 30 квітня 2016 року, неправомірними діями відповідачів, йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливістю нормального користування ним, порушення звичайного способу життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його нормалізації, тому оцінив її в розмірі 50000 грн. На підтвердження спричинення моральної шкоди посилається на довідку дільничного лікаря с.Літки від 13 травня 2016 року за № № 5,6.

Відповідач ОСОБА_5 та її представники ОСОБА_6, ОСОБА_7 заперечували проти задоволення позову в повному обсязі, просили в його задоволенні відмовити. Пояснення надали аналогічні поданим письмовим запереченням. Відповідач ОСОБА_5 вважає, що паркан встановлений позивач не законно, частково займає територію домоволодіння, що належала її матері ОСОБА_1, та перешкоджає проходу та проїзду для обробки городу. Суду пояснила, що між ОСОБА_1 та відповідачами дійсно виник спір щодо користування частиною земельної ділянки після смерті їх матері.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову, зазначив, що він взагалі участі у демонтажі паркану не брав. Приїхав значно пізніше, за дзвінком своєї сестри ОСОБА_5, та намагався шляхом переговорів із позивачем ОСОБА_1 уникнути сварок між братами та сестрами, наголошуючи, що позивач незаконно встановив паркан.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не заперечували своєї участі у демонтажі паркану, але не погодились із заявленими вимогами, просили в їх задоволенні відмовити.

Відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Поважність причин неявки в судове засідання не повідомили.

Суд вислухавши сторін та їх представників, вивчивши письмові матеріали справи, та додані на флешносіях відеозаписи, встановивши обставини та відповідні їм правовідносин, приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1, п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) .

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що неодноразово між позивачем та відповідачами виникали конфлікти та непорозуміння з приводу користування земельною ділянкою на якій встановлений паркан та спір щодо встановлення даного паркану між суміжними земельними ділянками по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1, вказані обставини не заперечували сторони під час розгляду справи та вони підтверджуються письмовими доказами у справі.

Згідно Державного акту на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого на ім'я ОСОБА_1, йому належить на праві власності на підставі рішення Літківської сільської ради 18 сесії 06 скликання № 1278 від 12 липня 2012 року 0,1900 га земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Вказана земельна ділянка від точки Г до точки А межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 (а.с. 6)

До матеріалів цивільної справи доданий план схема забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1, ОСОБА_1. Забудова земельної ділянки дозволена на підставі свідоцтва виданого згідно рішення виконавчого комітету Броварської районної Ради народних депутатів № 20 від 14 січня 1985 року. (а.с. 8)

30 квітня 2016 року між позивачем та відповідачами виникла сварка щодо встановленого забору позивачем ОСОБА_1 між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявами, в яких вказував, що відповідачі вчиняють неправомірні дії щодо нього, членів його сім'ї та намагаються пошкодити належне йому на праві власності майно, а саме побудований ним паркан між суміжними земельними ділянками.

Так, 19 грудня 2015 року ОСОБА_1 звертався до начальника Броварського ВПГУНП в Київській області із заявою про те, що зважаючи на те, що між ним та ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4 виниклі напружені стосунки і у зв'язку з тим, що вони весь час погрожують спиляти стовпи та труби, які він ставить для забору, повикопувати їх із землі, чим спричинять матеріальну шкоду і він буде змушений звертатись до суду.

Також ОСОБА_1 звертався до керівника Броварської місцевої прокуратури, оскільки йому в телефонному режимі став погрожувати фізичною розправою ОСОБА_7, чоловік ОСОБА_5, та дав на роздуми дві доби щоб відмовитись від частки у спадщині і прибрати паркан.

09 грудня 2015 року ОСОБА_1 звертався до начальника Броварського РВ із заявою про те, щоб були прийняті міри щодо неправомірної поведінки його сестер ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які вчиняють сварки, скандали, кричать, погрожують його сім'ї, що негативно впливає на його здоров'я та здоров'я його дітей.

06 травня 2016 року начальнику Броварського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_1 подав скаргу щодо вжиття заходів у письмовій формі та притягнути до відповідальності сусідів ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_12 які руйнують його паркан.

На вищевказані звернення до правоохоронних органів ОСОБА_1 отримав наступні відповіді.

Так, у висновку по матеріалам ЄО № 10918 від 27 травня 2016 року від 15 червня 2016 року, в якому зазначається, що в ході перевірки по факту встановлено, що в провадженні Броварського ВП вже знаходиться аналогічна заява ЄО № 8706 від 30 квітня 2016 року за якою було проведено перевірку та прийнято рішення, матеріалами перевірки встановлено, що між братами склалися спірні відносини які носять цивільно-правовий характер та не входять до компетенції ОВС, а вирішуються судом в приватному порядку. Сума завданого матеріального збитку є малозначною, а тому для її відшкодування необхідно звернутися із заявою до суду. 30 травня 2016 року № П-491 ОСОБА_1 з Броварського відділу поліції отримав листа про те, що були розглянуті його заяви від 30.04.2016 року, 05.05.2016 року, 10.05.2016 року з приводу того, що у заявника із сусідами будинку АДРЕСА_2 виник конфлікт з приводу пошкодження паркану. Вказані заяви були розглянуті, перевіркою встановлено, що між заявником та сусідом ОСОБА_8 склались цивільно-правові відносини з приводу розміщення пошкодження паркану. Завданий матеріальний збиток є незначним. Грубого порушення громадського порядку під час даного непорозуміння та пошкодження паркану не було. Вирішення даного питання цивільно-правового характеру можливе в суді шляхом подачі цивільного позову. Заявнику ОСОБА_1 було запропоновано звернутися до суду із позовом для відшкодування завданого матеріального збитку.

Крім того, питання щодо користування земельною ділянкою та використанням паркану вирішувалось на засіданні виконавчого комітету Літківської сільської ради Броварського району Київської області, рішенням виконавчого комітету Літківської сільської ради за № 32 від 30 березня 2016 року "Про розгляд заяви ОСОБА_5 щодо вирішення конфліктної ситуації між нею та її братом ОСОБА_1" розглянувши заяву ОСОБА_5 про вирішення конфліктної, а саме: заборонити заходити на належну їй частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та його сім'ї та зобов'язати його прибрати паркан з зазначеної земельної ділянки, керуючись Законом України " Про місцеве самоврядування в Україні" вирішив рекомендувати ОСОБА_5 для вирішення конфліктної ситуації, яка склалася між нею та ОСОБА_1 звернутися до суду.

До матеріалів справи, як підтвердження завданих матеріальних збитків додані видаткові накладні (дублікати) на придбання будівельних матеріалів, а саме: видаткова накладна № Инт-16419293 від 19 вересня 2015 року, постачальник ТОВ "Интерметалпласт" на придбання профнастилу RAL 8017 ПС-10 мат, довжиною 1,000 в кількості 76,870 за ціною 95 грн. на загальну суму 7302 грн. 65 коп.; видаткова накладна № Инт-16419293 від 19 вересня 2015 року на придбання труби профільної 20*40 довжиною 84,000 в кількості 1,000 (одиниця м.п.) за ціною 24 грн. на загальну суму 2016 грн.00 коп. та порізку труби профільної 20*40 довжиною 1,000, кількості 14,000 за ціною 3,000 на загальну суму 42 грн. 00 коп., всього на суму 2058 грн. 00 коп.; видаткова накладна № Инт-16419293 від 19 вересня 2015 року на винт ТЕХ 4,8/19 6 гр.цб RAL 8017 довжина 1,000 в кількості 500 за ціною 0,60 коп. на загальну суму 300 грн. На вказаних видаткових накладних вказаний одержувач вказаний ОСОБА_1. Надані також квитанції на придбання цементу ПЦ ІЇ/Б М400/25к від 22 березня 2016 року на суму 292 грн. 80 коп. та товарний чек від 22 березня 2016 року на суму 292 грн.80 коп.; товарний чек від 22 вересня 2015 року на загальну суму 1690 грн. 00 коп. на придбання шиферу, труби ф76, сітку.

В судовому засіданні були оглянуті відео файли, які містяться на флешах поданими як позивачем ОСОБА_1 так і ОСОБА_5, які також відображені і на фото таблицях доданих до матеріалів цивільної справи, щодо події яка сталася 30 квітня 2016 року.

З вказаних фото-, відео- матеріалів вбачається, що дійсно 30 квітня 2016 року спільно кількома особами, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 вчинялися дії щодо демонтажу паркану по межі між земельними ділянками по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ОСОБА_3 безпосередньої участі в демонтажу паркану не приймав, але був учасником конфлікту який виник між позивачем та вище переліченими особами.

Так, ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за допомогою бензопили та шуруповерта знімали профлисти паркану, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відносили та складали їх до будинку ОСОБА_1.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК Україн и доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Так, позивачем не подано до суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що спільними діями відповідачів йому спричинена майнова шкода в розмірі яку він зазначає в змісті позовної заяви, оскільки подані ним квитанції та видаткові накладні свідчать лише про те, що позивачем у вересні 2015 року та березні 2016 року були придбані певні будівельні матеріали. Інших будь-яких доказів, які б підтверджували пошкодження та руйнування саме 14 метрів паркану до суду не подано, в судовому засіданні позивач та його представник посилались лише на подані докази, як на підставу для відшкодування майнової шкоди в розмірі 10690 грн. 00 коп., окрім іншого не навівши і обґрунтувань, розрахунку саме такого розміру.

Із проглянутих та досліджених в судовому засіданні фото- та відео- доказів вбачається, що дійсно частина паркану, який розташований між земельними ділянками по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 був частково демонтований, та будівельні матеріали, а саме профнастил, складений позивачу біля його будинку, стовбці та тримаючи рейки залишились. Але в даному разі лише із фото- та відео- матеріалу, неможливо встановити розмір спричиненої матеріальної шкоди позивачу, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в розмірі 10690 грн. 00 коп. слід відмовити.

Відповідно п. 3, 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також

інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно ч.1, п. 3 ч. 2, 3, 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна . Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Аналізуючи зміст вказаних норм, вбачається, що наявність моральної шкоди доводить потерпіла особа (в даному разі позивач - ОСОБА_1.), при цьому необхідно зазначити які негативні наслідки мали місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування саме в розмірі 50000 грн.

В даному разі позивач так і не надав суду доказів, як б підтверджували наведені ним обставини, а саме порушення звичайного способу життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його нормалізації, та не зазначив в чому вони полягали.

Безперечно письмовими доказами на підтвердження наявності моральної шкоди може бути, зокрема: медична довідка про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров'я у зв'язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого, але у документі медичного характеру має бути зазначено, коли виникло захворювання, в результаті чого, чи могло воно стати наслідком психічних переживань через порушення конкретного права, мало місце погіршення загального стану чи загострення хронічної хвороби у визначений період часу тощо.

Але, як вбачається із довідки № 6 від 13 травня 2016 року виданої Літківською медичною амбулаторією загальної практики сімейної медицини ОСОБА_1, 30 квітня 2016 року звертався в Літківську медамбулаторію з діагнозом ситуативний гіпертонічний криз. Надана медична допомога. (а.с.9) Також надана довідка № 5 від 13 травня 2016 року виданої Літківською медичною амбулаторією загальної практики сімейної медицини ОСОБА_13, про те, що 30 квітня 2016 року був викликаний лікар до хворої у якої зафіксований діагноз ситуативний стрес, маточна кровотеча, хронічний лейкоз рецидивуючий перебіг. (а.с.9)

Зі змісту довідки за № 6 від 13 травня 2016 року виданої Літківської медичною амбулаторією загальної практики сімейної медицини виданої ОСОБА_1 не можливо встановити причинно-наслідковий зв'язок із спричиненою майновою шкодою завданою відповідачами та тими негативними наслідками, які настали для позивача, оскільки вказаний діагноз гіпертонічний криз, але не зазначено, що стало причиною погіршення загального стану здоров'я, та чи взагалі вказане загострення не є хронічною хворобою позивача, причини звернення за медичною допомогою.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, зважаючи на те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, тому і у стягненні з відповідачів на користь позивача судових витрат слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 76 - 82, 89, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.