Справа № 495/5907/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

14 листопада 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Боярського О.О.,

при секретарі - Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Мологівської сільської ради та у відповідності до уточнених вимог просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 на земельні ділянки, що розташовані на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району, а саме, земельну ділянку НОМЕР_8 масив НОМЕР_1 площею 1,2 га кадастровий номер НОМЕР_2 , та на земельну ділянку НОМЕР_9 масив № НОМЕР_1 площею 0,8 га кадастровий номер НОМЕР_2 , які призначені для ведення особистого селянського господарства. Позовні вимоги обґрунтовані тим, власник зазначених ділянок ОСОБА_1 , який помер в 2011 році, є рідним дядьком позивача та саме йому на підставі державного акту належать вказані ділянки. За життя померлий був зареєстрований в одному будинку з позивачем. Державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину та рекомендував звернутися до суду.

Від Мологівської сільської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні вимог. При цьому, сільський голова зазначає, що на спірні дві земельні ділянки були видані два окремих державних акта на ім`я ОСОБА_1 , однак вже після смерті останнього, зокрема державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,8 га виданий 09.04.2012 року, а державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,200 га - ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Земельна ділянка, на яку відсутнє зареєстроване право власності не може бути об`єктом цивільних прав. Оскільки спадкодавець помер до проведення державної реєстрації речових прав за ним права власності на спірну земельну ділянку, а закон не пов`язує виникнення цього права з прийняттям рішень відповідними органами, спадкодавець за життя не набув право власності на земельну ділянку. Позивачем жодним чином не доведено, чому він не звернувся до нотаріуса протягом півроку після смерті спадкодавця. Відсутні будь-які докази проживання позивача разом з спадкодавцем, який помер в іншій країні, тому вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування без доказів проживання за однією адресою є передчасними.

03.07.2018 року позивач подав уточнену позовну заяву та заявив клопотання про витребування матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги.

Від представника Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району до суду надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутністю представника сільської ради та відмовити у задоволенні позову.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами докази, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 06.04.2011 року відділом ЗАЦС Майкопського району Управління ЗАЦС Республіки Адигея, Росія.

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру (НВ-018) про земельну ділянку НОМЕР_9 масиву № НОМЕР_1 с. Випасне Білгород-Дністровського району, площею 0,800 га з кадастровим номером НОМЕР_2 власником є ОСОБА_1 на підставі Державного акту від 09.04.2012 року серії НОМЕР_10.

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру (НВ-018) про земельну ділянку НОМЕР_8 масиву № НОМЕР_1 Випасненська сільська рада Білгород-Дністровського району, площею 1,200 га з кадастровим номером НОМЕР_2 власником є ОСОБА_1 на підставі Державного акту від 26.12.2011 року серії НОМЕР_11.

На запит суду Білгород-Дністровська районна державна нотаріальна контора повідомила, що за даними Спадкового реєстру спадкова справа до майна ОСОБА_1 не зареєстрована.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) серії НОМЕР_5 , свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_6 та свідоцтва про народження ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) серії НОМЕР_7 позивач є рідним племінником спадкодавця ОСОБА_1 .

20.06.2018 року завідувачем Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори було відмовлено в оформлені спадщини через відсутність у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто Державних актів.

Згідно з довідками виконкому Випасненської сільської ради № 2273 та № 2274 на момент своєї смерті ОСОБА_1 був зареєстрований в одному будинку з позивачем по АДРЕСА_1 .

Таким чином, через сім років після смерті дядька позивач звернувся до суду з вимогою про визнання права власності на майно на яке відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Разом з тим, з свідоцтва про смерть вбачається, що спадкодавець помер в Росії, тобто на момент відкриття спадщини позивач з ним не проживав. Факт реєстрації в одному будинку не породжує наслідки, передбачені ч.3 ст. 1268 ЦК, тому суд не приймає довідки сільської ради як належний доказ обґрунтованості вимог щодо прийняття спадщини позивачем.

До того ж, у встановлений шестимісячний термін позивач не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та звернувся лише в 2011 році. Докази протилежного суду не надані.

Таким чином, суд повністю приймає доводи відповідача стосовно того, що позивач вважається таким, що не прийняв спадщину.

З наданої суду інформації встановлено, що в реєстрі відсутні відомості про Спадкову справу до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 Разом з тим, матеріали справи не підтверджують факт відсутності Заповіту померлого, тобто не відомо чи складав він Заповіт за життя. Враховуючи місце його смерті, відкриття спадщини, можливо допустити і наявність спадкової справи та заповіту в Росії.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Державні акти, що посвідчують право власності померлого ОСОБА_1 на заявлене спадкове майно позивач суду не представив, про їх наявність чи відсутність суд не повідомляє. Клопотання про їх витребовування не заявляв, що не дає суду можливості розглянути доводи відповідача стосовно виникнення у померлого права власності на ділянки після відкриття спадщини та підтвердити наголошення позивача щодо належності заявленого спадкового майна у вигляді земельних ділянок саме померлому ОСОБА_1

Представник відповідача також не надав суду доказів на підтвердження своїх наголошень.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Більш того, в своїй позовній заяві позивач не повідомляє чи наявні інші спадкоємці померлого ОСОБА_1 , у тому числі такі, що мають право на обов`язкову частку.

Позивач зазначає, що звернувся до суду оскільки нотаріус відмовив йому в оформленні спадщини, проте не повідомляє чому він не зміг надати нотаріусу правовстановлюючі документи на спадкове майно. Так позивачем не доведено, ким саме та як були порушені його права за захистом яких він звертається до суду.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги викладене, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення позову, оскільки позивачем належним чином не доведено обґрунтованість заявлених вимог, необхідні докази суду не надані. Факт родинних відносин, що підтверджується матеріалами справи, та витяги з земельного кадастру не є достатньою підставою для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 1217-1222, 1225, 1268, 1270 ЦК України, постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 4, 5, 10, 12, 77, 78, 80, 81, 83, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк зі дня його проголошення.

Суддя