копія
Справа № 401/1620/16
Провадження № 2/401/7/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Світловодська Кіровоградської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2016 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» за довіреністю ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з нього на користь позивача заборгованість за Договором кредиту № 40/133-5 від 06 квітня 2005 року та заборгованість за Договором кредиту № 09.2/182-6 від 27 квітня 2006 року у розмірі 2 747 001 грн. 71 коп. та судові витрати у виді сплаченого при поданні позову до суду судового збору у сумі 41205 грн. 01 коп.

Вимоги позову у позовній заяві обґрунтовані наступним.

06 квітня 2005 року між ОСОБА_2 та позивачем було укладено договір кредиту № 40/133-5, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30 800, 00 доларів США зі сплатою 12, 00 % річних, на споживчі потреби. Згідно п.п.3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 договору кредиту відповідач зобовязувався своєчасно здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані відсотки, однак цього не виконує. В звязку з цим станом на 17 лютого 2016 року сума заборгованості за цим договором з урахуванням заборгованості по відсотках та пені загалом складає 43 337 доларів США 06 центів, що за офіційним курсом НБУ на 17 лютого 2016 року становить 1 170 958 грн. 57 коп.

Крім того, 27 квітня 2006 року між ОСОБА_2 та позивачем було укладено договір кредиту № 09.2/182-6, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 29500,00 доларів США зі сплатою 12, 00 % річних. Згідно п.п.3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 договору кредиту відповідач зобовязувався своєчасно здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані відсотки, однак цього не виконує. Станом на 17 лютого 2016 року сума заборгованості за цим договором з урахуванням заборгованості по відсотках та пені загалом складає 58329 доларів США 20 центів, що за офіційним курсом НБУ на 17 лютого 2016 року становить 1 576 043 грн. 14 коп.

26 лютого 2016 року позивач надіслав відповідачеві ОСОБА_5 вимоги за вих. № 08.406-297/3437 та № 08.406-297/3432 про погашення заборгованості та вимагав повного дострокового погашення боргових зобовязань протягом 30 ти днів з дня предявлення відповідної вимоги. Проте боргові зобовязання відповідач не виконав, в звязку з чим представник позивача, з підстав ст.ст. 526, 530, 629, 1049, 1054 ЦК України, просить задовольнити позовні вимоги. (а.с. 2-6, т.1)

В ході судового розгляду справи представники позивача позов підтримали.

Зокрема, представник позивача ОСОБА_6 пояснив, що позов до ОСОБА_2 подано в межах строку позовної давності, який розпочав свій перебіг з 31 жовтня 2013 року по обох кредитних договорах, так як відповідач здійснював платежі 27 жовтня 2011 року та 31 жовтня 2013 року, внаслідок чого відбулося переривання перебігу позовної давності. (а.с. 162-164, 193-194, т.1)

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав.

Його представник адвокат ОСОБА_7 представила суду заперечення на позов, у якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав спливу строку позовної давності. Свої доводи ґрунтувала на тому, що відповідно п. 4.5 обох кредитних договорів, у разі невиконання ( неналежного виконання) позичальником п.п. 3.3.8, 3.39 кредитного договору від 06 квітня 2005 року та п.п. 3.3.7, 3.3.8 кредитного договору від 27 квітня 2006 року більш, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив і позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі , сплатити відсотки за фактичний час користуванням кредитом та нараховані штрафні санкції. Останній платіж за кредитним договором від 06 квітня 2005 року відповідач здійснив 22 серпня 2008 року, відтак строк користування вважається таким що сплив з 21 жовтня 2008 року. Останній платіж за кредитним договором від 27 квітня 2006 року відповідач здійснив 23 грудня 2010 року , відтак строк користування вважається таким що сплив з 22 лютого 2010 року. Оскільки строк виконання основного зобовязання за вказаними договорами було змінено на 21 жовтня 2008 року та 22 лютого 2010 року відповідно, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду за захистом порушених прав. Позивач звернувся з позовом 11 травня 2016 року, тобто з пропущенням строку позовної давності, в звязку з чим представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що відповідач не виконував будь яких платежів по кредитному договору № 40/133-5 з 22 серпня 2008 року та по кредитному договору № 09.2/182-6 з 23 грудня 2010 року, не уповноважував на це інших осіб, а тому до вказаних правовідносин не може бути застосовано правила переривання перебігу позовної давності. (а.с. 135-138, т.1)

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача заявила про те, що договір кредиту № 09.2/182-6 від 27 квітня 2006 року ОСОБА_2 взагалі не укладав і до суду подано позов про визнання його недійсним.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 липня 2016 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_3 (а.с. 56, т.1)

Третя особа ОСОБА_3 в судові засідання не зявлялась, про час та місце розгляд справи повідомлялась належним чином, пояснень з приводу позовних вимог суду не надала.

За клопотанням представника відповідача судом витребовувались докази. (а.с. 76, т.1)

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2017 року за клопотанням представника відповідача призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту ОСОБА_8. (а.с. 221-223, т. 1)

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 червня 2017 року задоволено клопотання судового експерта про витребування додаткових документів, необхідних для проведення експертизи. (а.с. 243-246, т.1)

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2017 року задоволено клопотання експерта ОСОБА_8 та надано дозвіл на проведення судово економічної експертизи за наявними матеріалами справи з використанням належним чином завірених копій. (а.с. 78-79, т. 5)

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2017 року за клопотанням представника відповідача призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Кропивницького відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз. (а.с. 176-178, т. 5)

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, судового експерта ОСОБА_8, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

06 квітня 2005 року між Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» ( на даний час Акціонерне товариство ««Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 40/133-5, відповідно до умов якого Кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30 800, 00 доларів США зі сплатою 12, 00 % річних, на споживчі потреби. Порядок погашення основної суми заборгованості визначений договором, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 05 квітня 2012 року ( п.1.1 Договору). (а.с. 10-11, т.1)

27 квітня 2006 року між Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» ( на даний час Акціонерне товариство ««Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 09.2/182-6, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 29500,00 доларів США зі сплатою 12, 00 % річних, на умовах, визначених договором. Порядок погашення основної суми заборгованості визначений договором, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 26 квітня 2021 року ( п.1.1 Договору). (а.с. 14-16, т.1)

П.п. 3.3.8, 3.3.9 Договорів кредиту № 40/133-5 та № 09.2/182-6 передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати відсотки за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4, 2.5 Договору, а також своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1 Договору.

Зобовязання позичальника за обома договорами кредиту забезпечені іпотекою в день укладення цих договорів з майновим поручителем ОСОБА_3 укладено іпотечні договори № 172 та № 361, за умовами яких майновий поручитель передає кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру № 532, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м «Комунар», буд. 4-Д. У першому випадку вартість предмета іпотеки визначена у сумі 203 520 грн. 00 коп., в другому 353 500 грн. 00 коп. (а.с. 167-169, 170-172, т.1)

Вирішуючи спір по суті суд враховує таке.

Ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, де зазначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобовязання, сплата неустойки. ( ч. 1 ст. 611 ЦК України)

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. ( ч. 1 ст. 261 ЦК України)

Ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

П. 4.5 Договорів кредиту № 40/133-5 від 06 квітня 2005 року та № 09.2/182-6 від 27 квітня 2006 року визначено, що у разі невиконання ( неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.8, 3.3.9 цього Договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким , що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі , сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції ( штраф, пеню). (а.с. 11, 15, т.1)

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання , та визначили умови такого повернення коштів.

Документально підтверджено та відповідачем визнається, що останній платіж за Договором кредиту № 40/133-5 від 06 квітня 2005 року ОСОБА_2 здійснив 22 серпня 2008 року, відтак відповідно до п. 4.5 Договору кредиту строк користування кредитом вважається таким , що сплив з 22 жовтня 2008 року. ( а.с. 8, т. 1)

Документально підтверджено та відповідачем визнається, що останній платіж за Договором кредиту № 09.2/182-6 від 27 квітня 2006 року ОСОБА_2 здійснив 24 грудня 2010 року, відтак відповідно до п. 4.5 Договору кредиту строк користування кредитом вважається таким , що сплив з 23 лютого 2011 року. ( а.с.13, т.1 )

Оскільки строк виконання основного зобовязання було змінено за договором кредиту від 06 квітня 2005 року на 22 жовтня 2008 року, а за договором кредиту від 27 квітня 2006 року на 23 лютого 2011 року , то саме з цього часу протягом трьох років у позивача виникло право звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав за кожним з договорів відповідно.

Після зміни строку виконання зобовязання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів не мають правового значення та не підлягають виконанню.

Позивач звернувся до суду із позовом 11 травня 2016 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України.

Ч. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 належить відмовити.

Висновки суду за вирішенням даного спору повністю узгоджуються з правовим позиціями Верховного Суду України, викладеними у постанові від 16 листопада 2016 року ( справа № 756/17216/13-ц , провадження № 6-900цс16) , Верховного Суду , викладеними у постанові від 10 травня 2018 року ( справа № 761/15928/15-ц, провадження № 61-5570св18), які суд в силу дії ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норм права.

Доводи представника позивача про переривання перебігу позовної давності суд відхиляє та мотивує своє рішення наступним.

Представник позивача заявляє, що ОСОБА_2 27 жовтня 2011 року зробив платежі через касу ПАТ «Укрсоцбанк» на погашення заборгованості по кредитному договору № 40/133-5 від 06 квітня 2005 року у сумі 3094 доларів США 06 центів, що в еквіваленті склало 24678 грн. 84 коп. та по кредитному договору № 09.2/182-6 від 27 квітня 2006 року у сумі 3094 доларів США 06 центів, що в еквіваленті склало 24678 грн. 84 коп. На підтвердження цього представив суду копії заяв на переказ готівки від 27 жовтня 2011 року № FJB096 та № FJB089. (а.с. 197, 198, т.1)

Крім того зазначає, що 31 жовтня 2013 року ОСОБА_2 вніс через касу ПАТ «Укрсоцбанк» готівку у сумі 1260 доларів США 00 центів ( еквівалент у гривнях 10071 грн. 81 коп.) в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 40/133-5 від 06 квітня 2005 року та у сумі 1260 доларів США 00 центів ( еквівалент у гривнях 10071 грн. 81 коп.) в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 09.2/182-6 від 27 квітня 2006 року. На підтвердження цього представив суду копії заяв на переказ готівки від 31 жовтня 2013 року № FJB025 та № FJB024. (а.с. 199, 200 т.1)

Належність ОСОБА_2 підпису у заявах на переказ готівки від 31 жовтня 2013 року № FJB025 та № FJB024 підтверджено Висновком експерта за результатами проведення судово почеркознавчої експертизи від 20 липня 2018 року № 2124/2125/18-27, яка призначалась судом за клопотанням представника відповідача. Питання про належність підпису відповідачеві у заявах на переказ готівки від 27 жовтня 2011 року № FJB096 та № FJB089 експерт залишив без виконання, оскільки ці заяви були надані позивачем на дослідження експерту в копіях, а не оригіналах. ( а.с. 27-31, т. 6)

Відповідач факт внесення цих коштів в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеними договорами кредиту заперечує.

У справі призначалась судово економічна експертиза, проведення якої судом було доручено судовому експерту ОСОБА_8

На вирішення експерту ставились , крім інших, питання :

1) Чи підтверджується документально внесення коштів ОСОБА_2 в сумі 3094 долара США 06 центів еквівалент у гривнях 24678 гривень 84 коп., згідно заяви на переказ готівки № FJB089 від 27 жовтня 2011 року та інших банківських документів ПАТ «Укрсоцбанк» за Кредитним договором № 40/133-5 від 06 квітня 2005 року?

2) Чи підтверджується документально внесення коштів ОСОБА_2 в сумі 3094 долара США 06 центів еквівалент у гривнях 24678 гривень. 84 коп., згідно заяви на переказ готівки № FJB096 від 27 жовтня 2011 року та інших банківських документів ПАТ «Укрсоцбанк» за Кредитним договором № 09.2/182-6 від 27 квітня 2006 року?

3)Чи підтверджується документально внесення коштів ОСОБА_2 в сумі 1260,00 доларів США 00 центів еквівалент у гривнях 10071 гривня 18 коп., згідно заяви на переказ готівки № FJB024 від 31 жовтня 2013 року та інших банківських документів ПАТ «Укрсоцбанк» за Кредитним договором № 40/133-5 від 06 квітня 2005 року?

4) Чи підтверджується документально внесення коштів ОСОБА_2 в сумі 1260,00 доларів США 00 центів еквівалент у гривнях 10071 гривня 18 коп., згідно заяви на переказ готівки № FJB025 від 31 жовтня 2013 року та інших банківських документів ПАТ «Укрсоцбанк» за Кредитним договором № 09.2/182-6 від 27 квітня 2006 року ?

У Висновку судово економічної експертизи № 11/3 161 від 02 листопада 2017 року експерт надав відповідь на зазначені питання та вказав, що внесення цих коштів документально не підтверджується. (а.с. 93-105, т. 5)

Експерт ОСОБА_8 в порядку ч. 2 ст. 239 ЦПК України в судовому засідання надала розяснення Висновку від 02 листопада 2017 року та пояснила, що заяви на внесення готівки від 27 листопада 2011 року містять інформацію про призначення платежу «внесення готівки на рахунки фізичних осіб ( не карткові)», а заяви на внесення готівки від 31 жовтня 2013 року мають призначення платежу «погашення кредиту». Номер рахунку, на який вноситься готівка, не відповідає номеру рахунку, зазначеному у кредитних договорах від 06 квітня 2005 року та від 27 квітня 2006 року і є « транзитним рахунком за іншими розрахунками». Жодного посилання та згадування Договорів кредиту № 40/133-5 від 06 квітня 2005 року та № 09.2/182-6 від 27 квітня 2006 року заяви на переказ готівки не містять, відповідно не є документами, які засвідчують внесення коштів на погашення заборгованості безпосередньо по цим кредитним договорам.

Судом були досліджені вищевказані копії заяв на переказ готівки та встановлено, що в них відсутні будь які дані, які б ідентифікували належність коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № 40/133-5 від 06 квітня 2005 року та № 09.2/182-6 від 27 квітня 2006 року.

Натомість, як вбачається з копії виписки по особовому рахунку за 27 жовтня 2011 року, банк самостійно на власний розсуд спрямував кошти у сумі 3094 долари США 06 центів, які були призначені на внесення готівки на рахунки фізичних осіб ( не карткові) , на погашення нарахованих процентів по кредитному договору № 40/133-5 від 06 квітня 2005 року. (а.с. 196 , т. 1).

Безпідставно на власний розсуд банк спрямував і кошти у сумі 3094 долари США 06 центів, які були призначені на внесення готівки на рахунки фізичних осіб ( не карткові), на погашення нарахованих процентів по кредитному договору № 09.2/182-6 від 27 квітня 2006 року, що підтверджується копією виписки від 27 жовтня 2011 року. (а.с. 195, т.1)

Те ж саме стосується і коштів, внесених по заявах від 31 жовтня 2013 року, оскільки, як видно з виписок від 31 жовтня 2013 року, банк їх зарахував в рахунок оплати заборгованості за договорами від 06 квітня 2005 року та від 27 квітня 2006 року на свій розсуд, не врахувавши, що призначення платежу у заяві не ідентифікує конкретний договір, за яким має відбутись погашення кредиту. (а.с. 195, 196, т. 1).

Банк поза волею відповідача розподілив кошти в погашення заборгованості по двом кредитним договорам. Такі діє банку є свавільними і не можуть свідчити про наявність підстав для переривання перебігу позовної давності.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу , що перериває перебіг позовної давності, будь які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року (справа № 161/20278/14-ц, провадження № 61-9859св18).

Відповідач заперечує факт укладення ним 27 квітня 2006 року договору кредиту № 09.2/182-6 та його представник повідомив суду, що 30 листопада 2018 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області відкрите провадження у цивільній справі за його позовом до АТ «Укрсоцбанк» про визнання цього кредитного договору недійсним. Разом з тим, на даний час цей договір є дійсним, належних доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять, відтак зазначене повідомлення представника відповідача наразі не впливає на висновки суду по суті спору.

Судові витрати у справі суд розподіляє на підставі ст. 141 ЦПК України.

Судові витрати у виді сплаченого при звернені до суду з позовом судового збору у сумі 41205 грн. 01 коп. суд покладає на позивача.

Судові витрати у виді витрат, повязаних з проведенням судової почеркознавчої експертизи у сумі 5720 грн. 00 коп. покладаються на відповідача, оскільки, незважаючи на те, що позов АТ «Укрсоцбанк» суд не задовольняє, висновок експерта за результатами проведення судово почеркознавчої експертизи не є доказом, що покладений в основу обґрунтування суду про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 264, 267, 526, 530, 610, 612, 1054 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265,273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, код ) до ОСОБА_2 (місце проживання: 27550, АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за Договором кредиту № 40/133-5 від 06 квітня 2005 року та за Договором кредиту № 09.2/182-6 від 27 квітня 2006 року , відмовити.

Судові витрати у виді сплаченого при поданні позову до суду судового збору віднести на рахунок позивача.

Судові витрати за проведення судово почеркознавчої експертизи віднести на рахунок відповідача.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення буде складено 27 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_9