Справа № 274/1947/18
Провадження № 2/0274/1629/18
Рішення

Іменем України

04.09.2018 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Скраглівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом, -

В с т а н о в и в :

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 28 по вул. Миру в с. Підгороднє Бердичівське району Житомирської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 23 травня 2017 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.05.2017 року в с. Підгороднє Бердичівського району Житомирської області помер її батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. За своє життя 04.05.2000 року ОСОБА_2 було складено заповіт, згідно якого останній все своє майно заповідав ОСОБА_1 В установлений законом термін позивачка звернулася до державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 28, що знаходиться по вул. Миру в с. Підгороднє Бердичівського району Житомирської області, у зв"язку з відсутністю у неї документа щодо права власності на зазначений житловий будинок .

Позивачка в підготовче судове засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Від представника Скраглівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області надійшло письмове клопотання , згідно якого вони просять провести підготовче судове засідання за відсутності їхнього представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог .

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України , у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 23.05.2017 року в с. Підгородне Бердичівського району Житомирської області , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 10).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 ( рос. мова) , ІНФОРМАЦІЯ_2, її батьком є ОСОБА_4 ( рос. мова) ( а.с.22).

Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу , 09.09.1988 року укладено шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище " Нагорная" ( а.с.23).

04.05.2000 року в м. Бердичеві Житомирської області , державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області було посвідчено заповіт згідно якого ОСОБА_2 все своє майно заповідав ОСОБА_1 ( а.с.11).

Відповідно до довідки, виданої Скраглівською сільською радою Бердичівського району Житомирської області, ОСОБА_2, до дня смерті - 23.05.2017 року був зареєстрований та проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 та згідно записів по господарської книги являвся головою даного домогосподарства ( а.с.19).

Згідно довідки, виданої Бердичівським МБТІ від 24.11.2017 року, право власності на житловий будинок № 28 по вул. Миру в с. Підгороднє Бердичівського району, Житомирської області , не зареєстровано ( а.с. 20 ).

Постановою державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори від 05.05.2018 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок номер 28 , що знаходиться за адресою : вул. Миру, с. Підгороднє, Бердичівський район, Житомирська область, після смерті ОСОБА_2, померлого 23.05.2017 року , в зв"язку з відсутністю у ОСОБА_1 документів, що посвідчують право власності спадкодавця на даний будинок ( а.с. 9 ).

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.03.2018 року ОСОБА_1 отримала у спадщину земельну ділянку площею 0,2500 га, розташованої за адресою : вул. Миру, 28 в с. Підгородне Бердичівського району Житомирської області , переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0, 3406 га, для ведення особистого селянського господарства ( а.с.12 -13).

Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Згідно п. 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, спадкоємець може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. При цьому в зазначеному листі ВССУ вказано, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини». Відповідно до норм ч. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається.

Оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/19 „ Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку.

Отже судом встановлено, що ОСОБА_1 має право на спадкування житлового будинку після померлого батька - ОСОБА_2 за заповітом, а тому в силу ст.ст. 1216, 1233 ЦК України вона отримує право власності на нього в порядку спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,141,200,206,247,254,263-265,268 ЦПК України, ст. ст. 316,328, 1216,1233 ЦК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Скраглівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 28, що розташований по вул. Миру, в с. Підгороднє Бердичівського району, Житомирської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 23 травня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 04 вересня 2018 року.

Головуючий : Т.М. Вдовиченко