Справа № 603/366/18
Провадження №2/603/205/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Монастириського районного суду від 24.04.2014 року (справа №603/204/14-ц) та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за час шлюбу у позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно рішення Монастириського районного суду від 17.12.2010 року, шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 18.02.2011 року, вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 300 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 24.01.2011 року до досягнення дітьми повноління.

Згідно рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 12.04.2011 року, рішеня Монастириського районного суду від 18.02.2011 року змінено. Зменшено щомісячний розмір присуджених до стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 з 300 грн. щомісяця до 200 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 24.04.2014 року збільшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 до 250 грн. на кожну дитину щомісяця, до досягнення дітьми повноліття.

На підставі того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час значно перевищує суму 250 грн., позивач ОСОБА_1 просить ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дітьм иповноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. У позовній заяві ОСОБА_1 просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Від представника відповідача - ОСОБА_5 надійшла відповідь на позов, у якій представник відповідача зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є насельником Свято - Михайлівського Золотоверхого чоловічого монастиря Української Православної Церкви Київського Патріархату, та не отримує заробітної плати, на підтвердження чого надав довідку від 05.05.2018 року №110. Також зазначає, що підстав вважати що матеріальне становище відповідача змінилось з моменту ухвалення судового рішенняпро стягнення аліментів немає.

Також, посилається на те, що відповідач не ухилається від виконання своїх батьківських обов'язків, та в міру своїх можливостей доклає зусиль щодо покращення матеріального стану та духовного розвитку дітей. При цьому, рішення Монастириського районного суду від 24.04.2014 року виконується відповідачем належним чином, тому, підстави для зміни способу стягнення аліментів відсутні, у зв'язку з чим просить у задоволенні позову відмовити. Крім того, позивачем не наведено жодних підстав передбачених ст. 192 СК щодо зміни розміру аліментів, а збільшення законодавцем мінімального розміру аліментів не є підставою для зміни їх розміру чи способу їх стягнення.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 02 травня 2004 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

За час шлюбу у позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно рішення Монастириського районного суду від 17.12.2010 року, шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 18.02.2011 року, вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 300 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 24.01.2011 року до досягнення дітьми повноління.

Згідно рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 12.04.2011 року, рішеня Монастириського районного суду від 18.02.2011 року змінено. Зменшено щомісячний розмір присуджених до стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 з 300 грн. щомісяця до 200 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 24.04.2014 року збільшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 до 250 грн. на кожну дитину щомісяця, до досягнення дітьми повноліття.

Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: с.Вістря Монастириського району Тернопільської області, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із позивачем за вищевказаною адресою.

Позивач зазначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час значно перевищує суму 250 грн.

Так, згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Із змісту статті 183 Сімейного кодексу України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому, аліменти в розмірі однієї чверті на одну дитину та на двох дітей - однієї третини, можуть стягувати в порядку наказного провадження.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Таким чином, розмір стягуваних аліментів (250 грн.) значно нижчий від 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто має місце погіршення матеріального становища дитини

Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що відповідачем не представлено суду достатніх доказів про те, що він за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обов'язків по утриманню дітей та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі передбаченому законом на даний час.

Також, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що позивачем не доведено підстав для зміни способу стягнення аліментів як безпідставні, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що збільшились потреби та витрати на дітей у звязку із збільшенням їх віку, відтак змінився матеріальний стан позивача та дітей.

Також судом встановлено, що на даний час відповідач ніде не працює та не має регулярного доходу, що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою №110 виданою 05.05.2018 року Архієпископом Вишгородським Вікарій Київської єпархії Свято - Михайлівського Золотоверхого чоловічого монастиря Української Православної Церкви Київського Патріархату.

При цьому, суд враховує також і те, що позивач ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що вона ніде не працює, має на утриманні інших осіб, чи інших обставин, підтверджуючих її важке матеріальне становище, у зв'язку з чим суд вважає, що частка аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача буде необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач не є особою похилого віку, є працездатним, стан здоров'я дітей та платника аліментів, приймаючи до уваги інтереси дітей та забезпечення їх гармонійного розвитку, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд приходить до переконання що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 з твердої грошової суми 250 грн. на кожну дитину щомісяця, до досягнення дітьми повноліття на 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.Тому суд не вбачає підстав допустити негайне виконання рішення, оскільки предметом позову є не стягнення аліментів, а зміна способу їх стягнення.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати якого позивач звільнена.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 182-184,192 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (с.Вістря Монастириського району Тернопільської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) про зміну способу стягнення аліментів - задоволити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Монастириського районного суду від 24.04.2014 року (справа №603/204/14-ц) та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704,80 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В. М. Іванчук