РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Хлуд І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову вказує, що він є власником квартири АДРЕСА_1. 01 жовтня 2015 року у зазначеній квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 У квартирі за вказаною адресою відповідач ніколи не проживав та не проживає, будь-які його речі у квартирі не зберігаються, участі в оплаті платежів за комунальні послуги та утримання квартири не приймає. У добровільному порядку відповідач відмовляється знятись з місця реєстрації. Тому просить суд визнати ОСОБА_2М, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з»явився, у позові просив провести розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з»явився повторно, був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, зави про розгляд справи у його відсутність до суду не подав, про причини неявки не повідомив.

Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1В, є власником квартири за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується витягом з свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП Рівненське МБТІ 04 вересня 2009 року №23764671, з якого вбачається, що квартира за адресою Рівненська область м. Рівне, вул. Мазепи (вул. Комсомольська), буд.6/8 кв.10 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу ВКР №991765 р № 1328/01.09.2009/ на праві приватної власності.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Мазепи, 6/8 кв.10 з 01 жовтня 2015 року.

Згідно акту від 16 листопада 2018 року складеного за підписами мешканців будинку №6/8 по вул. Г.Мазепи в м. Рівне вбачається, що мешканці підтверджують той факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає та ніколи не проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3, будь-яких його речей у зазначеній квартирі немає.

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов'язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз»яснено, що відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім»ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються всупереч призначенню цих прав або з порушенням прав інших громадян чи прав державних і громадських організацій (ч. 5 ст. 9 ЖК).

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Задовольняючи позовні вимоги суд враховує і положення ст. 29 ЦК України, якими встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 на даний час не є членом сім»ї наймача, не проживає у вказаному помешканні тривалий час, не веде з позивачем спільного господарства, фактично відповідач має інше місце постійного проживання, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, не несе витрат по утриманню житла позовні вимоги підлягають до задоволення.

Реєстрація відповідача в квартирі, наймачем якої є позивач ОСОБА_1, обмежує права наймача володіти та користуватися нерухомим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними письмовими доказами та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, ст. 64, 71, 72, 107 ЖК України, ст.ст. 81, 141,263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №10 в будинку № 6/8 по вул. Мазепи в м.Рівне.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_2, виданий Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області від 01 жовтня 2015 року.

Суддя: -