Справа № 183/3808/18
№ 2/183/2598/18
18 грудня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пономаренко О.О.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпап» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

25 червня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальність «Імпап» (далі за текстом - ТОВ «Імпап») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 27 865,35 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 07 вересня 2017 року між ТОВ «Імпап» та відповідачем ОСОБА_2 (колишнім робітником товариства) був укладений договір позики грошових коштів в сумі 27 000грн.
Згідно п.1.1 договору, позивач передав відповідачеві по видатковому ордеру грошові кошти у зазначеному вище розмірі, а останній зобовязався їх повернути відповідно до п.4.2 Договору, шляхом внесення через касу банку на розрахунковий рахунок позивача рівними частинами до 30 числа місяця, починаючи з вересня 2017 року. Отримання грошових коштів підтверджується власним підписом відповідача у видатковому ордері від 08 грудня 2017 року.
13 жовтня 2017 року відповідач частково сплатив суму боргу у розмірі 1580,00 грн. Однак, в порушення взятих на себе зобовязань по договору позики, не зважаючи на чисельні нагадування, відповідач до даного часу грошові кошти в повному обсязі так і не повернув.
Таким чином, позивач посилаючись на вимоги ст. 1049, 1050, 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 27 865,35 грн., яка складається з наступного: 25 420, 00 грн. - суми основного боргу, 1941,35 грн. - індексу інфляції (станом на 12.06.2018 року) та 504,00 грн. - трьох відсотків річних (станом на 12.06.2018 року), а також покласти на відповідача судові витрати.
Ухвалою суду від 26 липня 2018 року відкрите провадження у справі. За результатами підготовчого провадження відповідною ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача адвокат ОСОБА_3 не зявився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Згідно п.1.1 вказаного договору, позивач передав відповідачеві грошові кошти у зазначеному вище розмірі, а останній зобовязався їх повернути відповідно до п.4.2 Договору, шляхом внесення до каси банку на розрахунковий рахунок позивача щомісячно в розмірі 4500,00 грн., до 30 числа кожного місяця, починаючи з вересня 2017 року і до повного погашення суми боргу.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.
В матеріалах справи міститься копія квитанція (а.с.13), яка свідчить, що 13 жовтня 2017 року відповідач сплатив на користь позивача частково борг за договором позики у розмірі 1580,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем неодноразово направлялися на адресу відповідача письмові претензії про виконання грошових зобовязань за договором позики від 07.09.2017 року, з вимогою сплатити суму основного боргу у розмірі 25 420,00 грн. (а.с.4-8).
В свою чергу, положеннями договору позики передбачена відповідальність позичальника за порушення умов договору, а саме у відповідності до п.6.1 Договору, якщо позичальник вчасно не повернув суму позики, то відповідно до ст. 625 та 1050 ЦК України, останній зобовязаний сплатити суму боргу з урахування індексу інфляції за весь час прострочи, а також 3% річних від простроченої суми.
Так, згідно ст.ст. 625,1050 ЦК України, у разі несвоєчасного повернення боргу, позичальник повинен сплатити на користь позикодавця всю суму боргу з урахування індексу інфляції за весь час прострочи, а також 3% річних від простроченої суми.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 вчасно не повернув отримані ним кошти, таким чином, в порушення вимог зазначеного вище договору позики, не виконав взяті на себе зобовязання, в результаті чого станом на 12.06.2018 року виникла заборгованість у розмірі у розмірі 27 865,35 грн., яка складається з наступного: 25 420, 00 грн. - суми основного боргу, 1941,35 грн. - індексу інфляції (станом на 12.06.2018 року) та 504,00 грн. - трьох відсотків річних (станом на 12.06.2018 року), що стверджується розрахунком заборгованості, здійсненим позивачем у самому позові (а.с.3).
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута заборгованість за договором позики у розмірі 27 865,35 грн.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (а.с. 1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 524,625,1049,1050 ЦК України, ст.ст. 4, 12,76,81,89,141, 223, 263, 265,280 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпап», - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпап» судовий збір у розмірі 1762, 00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн., 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.