Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

присяжних - Браунер О.Ф., Можарівського Я.А.,

за участі секретаря - Міроненко С.П.,

заявника - ОСОБА_3,

представника заявника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3, звертаючись до суду, просила визнати безвісно відсутнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 23 січня 2016 року.

25 вересня 2018року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою за правилами окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних.

Заявник ОСОБА_3 та її уповноважений представник - ОСОБА_4 в судовому засіданні просили задовольнити заяву та визнати безвісно відсутньою сина заявниці - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 23 січня 2016 року, пояснила, що 19 серпня 2015 року близько 08:00 години ранку вийшов з будинку та попрямував в напрямку місця роботи, однак в цей день за місцем роботи ОСОБА_6 не з'явився, додому за міцем проживання не повернувся. Звернення до органів внутрішніх справ з приводу розшуку сина заявниці ніяких результатів не дало. Згідно з неодноразовими повідомленнями з органів внутрішніх справ України розшуковими заходами місце знаходження ОСОБА_5 встановити не вдалося. В грудні 2015 року, ОСОБА_6 повернувся до останнього місця проживання, про що було повідомлено органи внутрішніх справ, однак, 23 січня 2016 року знову зник, зібравши свої речі та повідомивши щоб його не розшукували знову зник, і до цього часу місце перебування ОСОБА_5 не встановлено. Визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім необхідно для зменшення плати за комунальні послуги, які сплачуються за особу, яка фактично не проживає в квартирі та отримання субсидії.

Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3, представника заявника ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Отже, обов'язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування.

Відповідно до вимог ст.ст. 305-309 Цивільного процесуального кодексу України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.

У статті 306 Цивільного процесуального кодексу України зокрема визначено обов'язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази.

Судом встановлено, що згідно з відомостями реєстру територіальної громади міста Києва «ГІОЦ/КМДА» ОСОБА_6 та заявниця ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.14, 28)

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 разом зі своєю цивільною дружиною та сином проживали за адресою: АДРЕСА_7 на протязі останніх 11 років до моменту зникнення.

12 липня 2018 року, лейтенантом поліції о/у ВКП Броварсьокого ВП ГУНП в Київській області Доскоч А. А. складено висновок про результати перевірки по заяві ОСОБА_3, погодженого капітаном поліції о/у ВКП Броварсьокого ВП ГУНП в Київській області Матвієнко М. В. (а. с. 8)

Згідно даного висновку, 12 липня 2018 року до Броварського ВП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_3, мешканки АДРЕСА_1, щодо оримання інформації про розшук її сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, який проживав із цивільною дружиною ОСОБА_10 в Броварському районі, с. Пухівка,

Під час проведення перевірки ОСОБА_3 повідомила, що до свого зникнення у серпні 2015 року її син ОСОБА_6 мешкав із своєю дружиною і сином у Київській області Броварському районі, с. Пухівка. Так, 19.15.2015 ОСОБА_6 зник, після чого його дружина звернулася із заявою до поліції. Також додала, що з моменту подачі заяви про зникнення її сина їй нічого не відомо. Сама не здійснює ніяких дій спрямованих на його розшук. До поліції звернулася з метою отримання інформації про свого сина, оскільки останній зареєстрований за тією ж адресою, що і заявниця, тому без вичерпної інформації вона не може оформити субсидію на оплату комунальних платежів.

Опитана ОСОБА_11, мешканка АДРЕСА_2, пояснила, що дійсно проживала з ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 та зверталася із заявою про зникнення свого колишнього цивільного чоловіка до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві у серпні 2015 року. Проте у грудні 2015 року він повернувся до спільного місця проживання, про шо було повідомлено працівників поліції. Так, 23.01.2016 року за адресою їх проживання сталася пожежа, після чого її цивільний чоловік зібрав свої речі та пішов з дому, при цьому повідомивши, щоб його не шукали. Де перебував ОСОБА_6 під час свого зникнння не повідомляв, але можливо перебував у якомусь релігійному центрі.

В ході проведення перевірки було опитано ОСОБА_12, мешканця АДРЕСА_8, який являється головою сільської ради с. Пухівка та повідомив, що ОСОБА_6, являвся власником будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Чи проживав та чи проживає даний громадянин за вказаною адресою повідомити не може.

Під час перевірки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканка АДРЕСА_5. пояснила, що має дачу за адресою: АДРЕСА_6, чоловіка який би проживав по сусідству на ім'я ОСОБА_6 не знає, ніколи не бачила та про такого не чула.

В ході подальшої перевірки при відвідуванні АДРЕСА_4, було опитано ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканця АДРЕСА_3, який пояснив, що наразі працює у ОСОБА_15, який являється власником вказаного будинку, а саме виконує будівельні роботи. У телефонній розмові власник повідомив опитуваному, що будинок придбав у 2017 року у ОСОБА_11. Про чоловіка на ім'я ОСОБА_6 нічого не знає та ніколи про такого не чув.

За змістом ст. ст. 307, 308 Цивільного процесуального кодексу України, якими визначено порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підтвердження факту відсутності ОСОБА_5, за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_7, заявником долучено докази, які були предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті.

Так, згідно Акту від 08.08.2018 року, який складено ОСОБА_16, ОСОБА_17, мешканцями будинку АДРЕСА_1, про те, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: АДРЕСА_1, не проживає з травня 2013 року, речі, що належать особі чоловічої статі в квартирі відсутні. (а.с. 6)

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість даних фактів.

Відповідно до ч.2 ст.43 Цивільного кодексу України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Для встановлення дати визначення початком безвісно відсутнього ОСОБА_5, в судовому засіданні, на запитання головуючої, заявник не могла точно вказати дату зникнення ОСОБА_5, пояснюючи тільки тим, що він приходив до неї десь в січня з 23 по 25 числа 2016 року, але точну дату не пам'ятає.

Аналізуючи наявні в справі доказами у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що з січня 2016 року відсутні відомості про місце перебування ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ці обставини підтверджується дослідженими судом доказами , що дає підстави суду визнати безвісно відсутнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вважати початком його безвісно відсутнім з 01 лютого 2016 року.

Визнання ОСОБА_5, безвісно відсутнім має для заявника ОСОБА_3 юридичне значення та зумовлене зменшенням плати за комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає в квартирі та отримання субсидії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_3, заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд визнає безвісно відсутнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, та визначає, що початком безвісної відсутності ОСОБА_5 вважати 01 лютого 2016 року.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.43, 44 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 259, 263-265, 273, 293, 294, 306-309, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - задовольнити.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва - визнати безвісно відсутнім з 01.02.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п/п 15.5) п. 15 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення буде складений протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_3 (АДРЕСА_1);

Заінтересована особа - Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації (02125, м. Київ, вул. Курнатовського, 7а, корп. 1).

Суддя -

Присяжні -