ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 456/4880/14-ц

провадження № 61-7189св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., СтупакО. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», подану його представником Василевським Олександром Леонідовичем, на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2016 року, ухвалене у складі судді Бораковського В. М., та рішення апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2016 року, ухвалене колегією у складі суддів: Цяцяка Р. П., Зверхановської Л. Д., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом, уточненим у лютому 2016 року, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «Українська страхова група») про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, штрафних санкцій, трьох процентів річних і інфляційних втрат.

В обґрунтування позову зазначив, що 22 жовтня 2013 року уклав з відповідачем договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1301-13-00533, згідно з яким застрахував транспортний засіб марки Subaru Legacy Outback 2.5, номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1.

20 вересня 2014 року належний йому автомобіль пошкоджено у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, про що він у визначеному договором страхування порядку повідомив страховика.

Позивач зазначає, що він і відповідач не досягли згоди щодо розміру страхового відшкодування, оскільки ПрАТ «СК «Українська страхова група» вважає застрахований транспортний засіб конструктивно загиблим і при розрахунку суми страхового відшкодування застосовує формулу, яка призводить до безпідставного зменшення страхової виплати.

Вважає, що підстави вважати автомобіль марки Subaru Legacy Outback 2.5, номерний знак НОМЕР_2, конструктивно загиблим, відсутні, оскільки вартість відновлювального ремонту не перевищує 60% вартості автомобіля, як передбачено договором.

Оскільки ПрАТ «СК «Українська страхова група» не у повному обсязі виплатила страхове відшкодування, позивач просив стягнути з відповідача недоплачену суму у розмірі 33 363,34 гривень, пеню за порушення умов договору у розмірі 17 307,97 гривень, три проценти річних у розмірі 1 422,57 гривень і інфляційні втрати у розмірі 17 743,45 гривень, а також відшкодувати витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 500 гривень.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнено з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_4 недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 33 363,34 гривень, пеню у розмірі 14 739,00 гривень, три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 1 422,57 гривень і інфляційні втрати у розмірі 17 743,45 гривень, всього 67 268,36 гривень. Стягнено з ПрАТ «СК «Українська страхова група» в дохід держави 672,68 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що належний позивачу транспортний засіб не є конструктивно загиблим, тому страховик застосував неправильну формулу розрахунку страхового відшкодування, у зв'язку з чим не виплатив його у повному обсязі, що є підставою для стягнення недоплаченої суми, а також пені за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань, трьох процентів річних і інфляційних втрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2016 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2016 року змінено і зменшено розміри стягнених рішенням сум.

Стягнено з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_4 недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 23 652,64 гривень, пеню у розмірі 13 025,55 гривень, три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 1 070,59 гривень і інфляційні втрати у розмірі 13 159,99 гривень, всього стягнено 50 908,77 гривень; у дохід держави стягнено 509,08 гривень судового збору.

Зменшуючи розміри стягнених за рішенням суду першої інстанції сум, суд апеляційної інстанції виходив з того, що розмір недоплаченого страхового відшкодування є меншим, ніж обчислений позивачем, і складає 23 652,64 гривень, тому є підстави для відповідного зменшення суми стягнення, пені, трьох процентів річних і інфляційних втрат. З висновками суду першої інстанції щодо безпідставності тверджень страховика про конструктивну загибель застрахованого транспортного засобу суд апеляційної інстанції погодився, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з'ясування обставин справи.

У вересні 2016 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2016 року і рішення апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2016 року скасувати з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої і апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає про помилковість висновків судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав вважати застрахований транспортний засіб конструктивно загиблим, так як поданими доказами підтверджується, що вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує 60% його вартості, тому згідно з умовами договору він є конструктивно загиблим.

Суд першої інстанції, на думку заявника, при вирішенні справи щодо стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування застосував норми матеріального права, які не підлягають застосуванню, оскільки регулюють правовідносини щодо загальнообов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та кредитні правовідносини.

Вказує, що пункт 12.2 договору страхування, на який в обґрунтування своїх висновків про часткове задоволення позовних вимог посилаються суди попередніх інстанцій, не підлягає застосуванню при розрахунку страхового відшкодування у даному випадку, оскільки встановлена конструктивна загибель транспортного засобу.

Заявник посилається на те, що згідно з умовами договору має право залучати до проведення оцінки заподіяного транспортному засобу збитку незалежних експертів, тому висновок експертного дослідження, яким встановлено конструктивну загибель транспортного засобу, є належним доказом і підлягає урахуванню при вирішенні справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі і зупинено виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2016 року до закінчення їх розгляду у касаційному порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 січня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що 22 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 і ПрАТ «СК «Українська страхова група» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1301-13-00533, згідно з яким страхувальник застрахував автомобіль марки Subaru Legacy Outback 2.5, номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1.

Строк дії договору визначено з 23 жовтня 2013 року по 22 жовтня 2014 року.

Відповідно до додаткового договору № 1 до договору страхування сторони домовились, що страхова сума КАСКО, яка відповідає дійсній вартості транспортного засобу та додаткового обладнання, становить 172 000 гривень.

Пунктом 12.2 договору страхування передбачено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу розраховується з цін, що діяли на дату настання страхового випадку (або на пізнішу дату, але не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту настання страхового випадку), відповідно до калькуляції станції технічного обслуговування, рекомендованої або погодженої страховиком.

Даним пунктом договору визначено формулу розрахунку страхового відшкодування, яка застосовується у всіх випадках, крім випадків конструктивної загибелі транспортного засобу та його викрадення.

Згідно з пунктом 12.4 договору страхування у випадку конструктивної загибелі застрахованого автомобіля (якщо згідно з актом автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту перевищує 60% дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку), розмір страхового відшкодування розраховується за вибором страховика по одному з варіантів, передбачених договором.

20 вересня 2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Subaru Legacy Outback 2.5, номерний знак НОМЕР_2, внаслідок якої він зазнав механічних пошкоджень.

Заявою від 22 вересня 2014 року позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку.

Для ремонту застрахованого автомобіля ПрАТ «СК «Українська страхова група» рекомендувало Приватне підприємство «Автоцентр Ера», яке є офіційним дилером з продажу, ремонту та обслуговуванню автомобілів відповідної марки.

Оцінивши калькуляцію, надану станцією технічного обслуговування Приватного підприємства «Автоцентр Ера», суди встановили, що вартість ремонту застрахованого транспортного засобу станом на 29 жовтня 2014 року складає 99 895,06 гривень, що становить 58,08% від його вартості і не перевищує передбачену пунктом 12.4 договору межу, з досягненням якої транспортний засіб вважається конструктивно загиблим, - 60%.

5 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача із заявою про погодження здійснення ремонту автомобіля марки Subaru Legacy Outback 2.5, номерний знак НОМЕР_2, у Приватному підприємстві «Автоцентр Ера» відповідно до рахунку на оплату № 11360 від 28 жовтня 2014 року на суму 99 895,06 гривеньта калькуляції до нього від 29 жовтня 2014 року.

Листом від 14 листопада 2014 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» повідомило позивача, що вважає автомобіль марки Subaru Legacy Outback 2.5, номерний знак НОМЕР_2, таким, що зазнав конструктивної загибелі.

Зі звіту № 850/14 від 25 вересня 2014 року про оцінку автомобіля марки Subaru Legacy Outback 2.5, номерний знак НОМЕР_2, яка проведена на замовлення ПрАТ «СК «Українська страхова група», суди встановили, що згідно з висновками експерта-оцінювача вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу складає 121 299,09 гривень, а його ринкова вартість - 168 391,72 гривень.

Оцінивши висновок № 20/79 судової автотоварознавчої експертизи від 8 вересня 2015 року, призначеної ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2015 року, суди встановили, що ринкова вартість автомобіля марки Subaru Legacy Outback 2.5, номерний знак НОМЕР_2, станом на 20 вересня 2014 року до моменту його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді становила 188 723 гривень. Вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу у цінах на дату дорожньо-транспортної пригоди становила 103 772,80 гривень, що не перевищує 60% дійсної вартості застрахованого транспортного засобу.

У пункті 15.7 договору страхування встановлено, що протягом 14 робочих днів від дати складання страхового акта страховик повинен здійснити виплату страхового відшкодування.

За невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором страхування сторони несуть майнову відповідальність шляхом сплати пені у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (пункт 19.1 договору страхування).

12 січня 2015 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» перерахував на рахунок станції технічного обслуговування страхове відшкодування у розмірі 66 531,72 гривень.

Відповідно до статті 509 ЦК Українизобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 1 Закону України «Про страхування»визначено, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Частина перша статті 20 Закону України «Про страхування» встановлює, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Суди попередніх інстанцій, оцінивши подані сторонами докази, встановили, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Subaru Legacy Outback 2.5, номерний знак НОМЕР_2, яка визначена офіційним дилерським підприємством, рекомендованим страховиком, - Приватним підприємством «Автоцентр Ера», відповідно до встановленої у пункті 12.2 договору страхування процедури, не перевищує 60% дійсної вартості транспортного засобу, погодженої сторонами у договорі.

Оскільки підстави вважати застрахований транспортний засіб конструктивно загиблим відсутні, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що страхове відшкодування не підлягає розрахунку за формулою, яка застосовується у разі конструктивної загибелі автомобіля, що свідчить про порушення страховиком своїх обов'язків за договором страхування у зв'язку з виплатою страхового відшкодування у меншій сумі, і є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення недоплаченої суми.

Встановивши, що недоплачена сума страхового відшкодування, обчислена за формулою, визначеною пунктом 12.2 договору страхування, становить 23 652,64 гривень та є меншою, ніж зазначена ОСОБА_4 у позові і стягнена судом першої інстанції сума у розмірі 33 363,34 гривень, суд апеляційної інстанції правильно зменшив вказану суму до 23 652,64 гривень.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом (стаття 20 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ПрАТ «СК «Українська страхова група» прострочив виплату страхового відшкодування у повному обсязі на 39 календарних днів, а суми у розмірі 23 652,64 гривень - на 402 календарних дні, суди попередніх інстанцій правильно застосували до спірних правовідносин положення статті 611 ЦК України і статті 20 Закону України «Про страхування» та дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань.

Так як за своєю правовою природою зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, правильним є висновок судів першої і апеляційної інстанцій про застосування до спірних правовідносин статті 625 ЦК України і стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат.

Доводи заявника про те, що транспортний засіб є конструктивно загиблим, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує 60% його дійсної вартості, відхиляються касаційним судом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що формула розрахунку страхового відшкодування у разі настання страхового випадку визначена у пункті 12.2 договору страхування, і передбачає розрахування вартості відновлювального ремонту із цін, що діяли на дату настання страхового випадку, відповідно до калькуляції станції технічного обслуговування, рекомендованої чи погодженої страховиком.

На виконання узгодженого у договорі порядку ОСОБА_4 надав страховику калькуляцію, виконану рекомендованою ним станцією технічного обслуговування, і зазначена у цій калькуляції вартість відновлювального ремонту не перевищувала 60% дійсної вартості транспортного засобу, вказаної у додатковому договорі № 1 до договору страхування.

Та обставина, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Subaru Legacy Outback 2.5, номерний знак НОМЕР_2, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди не перевищувала 60% його дійсної вартості на відповідну дату, також підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи № 20/79 від 8 вересня 2015 року. Суди попередніх інстанцій, оцінивши вказаний висновок, встановили, що він спростовує дані, зазначені у виготовленому за заявою ПрАТ «СК «Українська страхова група» звіті про оцінку автомобіля № 850/14, на підставі якого заявник дійшов висновку про конструктивну загибель застрахованого транспортного засобу.

Посилання заявника на те, що суди попередніх інстанцій при визначенні дійсної вартості відновлювального ремонту автомобіля не надали оцінки акту виконаних робіт від 9 квітня 2015 року, складеного за результатами проведеного ремонту, що призвело до неправильного вирішення справи, є помилковими.

Вирішуючи справу, суди виходили із недотримання ПрАТ «СК «Українська страхова група» обов'язку щодо своєчасної сплати страхового відшкодування у розмірах і у порядку, визначених договором страхування.

Згідно з умовами договору страхування при визначенні розміру відшкодування страхувальник подає страховику калькуляцію станції технічного обслуговування, зазначені у якій відомості враховуються при обчисленні суми страхового відшкодування. Вартість ремонту розраховується за цінами, що діяли на дату настання страхового випадку.

Позивач виконав свій обов'язок і надав страхувальнику калькуляцію офіційного дилера - Приватного підприємства «Автоцентр Ера»; ПрАТ «СК «Українська страхова група» порушила свої зобов'язання щодо розрахунку страхового відшкодування на підставі поданої калькуляції.

Акт виконаних робіт від 9 квітня 2015 року складений за спливом більш, ніж п'яти місяців після настання страхового випадку, тому правильно не враховувався судами попередніх інстанцій при вирішенні питання щодо дотримання чи недотримання страховиком передбаченого договором порядку розрахунку і здійснення страхового відшкодування, рішення про виплату або про відмову у виплаті якого підлягало прийняттю протягом п'яти робочих днів з дня отримання страховиком відповідних документів.

Помилковими є твердження заявника про те, що зазначені у висновку додаткової судової автотоварознавчої експертизи від 26 січня 2016 року відомості підтверджують правильність доводів щодо конструктивної загибелі транспортного засобу, так як визначена за результатами проведення додаткової експертизи вартість відновлювального ремонту також не перевищує 60% дійсної вартості транспортного засобу станом на дату настання страхового випадку, вказаної у висновку судової автотоварознавчої експертизи від 8 вересня 2015 року.

Фактично доводи скарги у цій частині зводяться до переоцінки доказів і встановлення на їх підставі нових обставин, що відповідно до статті 400 ЦПК України не відноситься до повноважень касаційного цивільного суду під час касаційного перегляду справи.

Твердження заявника по те, що суд першої інстанції помилково мотивував свої висновки посиланням на норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і норми ЦК України, які регулюють кредитні правовідносини, обґрунтовані, проте не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо часткового задоволення позовних вимог, яких суди дійшли, керуючись нормами Закону України «Про страхування» і положеннями договору страхування.

Доводи заявника про неналежну оцінку судами попередніх інстанцій звіту № 850/14 від 25 вересня 2014 року про оцінку автомобіля є необґрунтованими, так як суди оцінили вказаний доказ у визначеному процесуальним законодавством порядку у сукупності з іншими доказами та дійшли висновку, що зазначені у ньому відомості спростовуються висновком судової автотоварознавчої експертизи.

Посилання заявника на те, що стаття 625 ЦК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, так як існуюче між сторонами зобов'язання не є грошовим, помилкові.

Правовідношення, в якому сторона має право вимагати від іншої сторони сплати певної суми коштів, тобто в якому передбачено сплату грошових коштів на виконання умов договору, є грошовим зобов'язанням.

Умовами договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1301-13-00533 від 22 жовтня 2013 року передбачено обов'язок ПрАТ «СК «Українська страхова група» сплатити визначену договором суму страхового відшкодування у разі настання страхового випадку, а страхувальник має право вимагати здійснення відповідної виплати, тому за своєю правовою природою існуюче між сторонами зобов'язання є грошовим і у разі неналежного виконання такого зобов'язання застосовуються положення статті 625 ЦК України щодо сплати трьох процентів річних і відшкодування інфляційних втрат.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення про часткове задоволення позовних вимог з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК Україниє підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у частині, незміненій судом апеляційної інстанції, і рішення апеляційного суду без змін.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання.

Оскільки касаційну скаргу ПрАТ «СК «Українська страхова група» залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, касаційний суд відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України поновлює виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2016 року із урахуванням його зміни рішенням апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2016 року.

Керуючись статтями 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», подану його представником Василевським Олександром Леонідовичем, залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2016 року у незміненій судом апеляційної інстанції частині і рішення апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2016 року у частині, залишеній без змін апеляційною інстанцією, і рішення апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов О. В. Ступак Г. І. Усик