Провадження №: 2/752/61/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10026/0187 філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Голосіївської в м.Києві районної державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_6, Служба у справах дітей Голосіївської в м.Києві районної державної адміністрації - про виселення з житлового приміщення, зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в :

ПАТ «Державний ощадний банк України» в листопаді 2014р. звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до ОСОБА_1, в тому числі як законного представника неповнолітньої відповідачки ОСОБА_2 та малолітнього відповідача ОСОБА_3, про виселення з житлового приміщення, зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 27.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (на час подання позову організаційно-правову форму змінено на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»), в особі заступника керуючого Печерським відділенням м.Києва (надалі - Позивач та/або Банк та/або АТ «Ощадбанк») та ОСОБА_4 (надалі - Позичальник та/або Боржник) було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 2704 (далі Кредитний договір), згідно умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 498 890 грн для споживчих цілей строком на 10 років (до 27.08.2018 року) зі сплатою 20,5 відсотків річних.

27.08.2008 року між Банком (Іпотекодержателем) та ОСОБА_6 (майновим поручителем, надалі - Іпотекодавцем), з метою забезпечення виконання умов Кредитного договору, було укладено Іпотечний договір №6327, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковбасинською С.В. 27.08.2008р. за реєстровим №4646 (далі - Іпотечний договір), за яким предметом іпотеки є двокімнатна квартира АДРЕСА_15

19.04.2011 року Голосіївським районним судом м.Києва за позовом Банку до Іпотекодавця було ухвалено рішення про звернення стягнення на нерухоме майно, яке передано ОСОБА_6 в іпотеку за Іпотечним договором від 27.08.2008 року №6327 - двокімнатну квартиру АДРЕСА_16, на користь АТ «Ощадбанк» в погашення заборгованості в сумі 588 875 грн 04 коп за Кредитним договором. Боржником ОСОБА_4 заборгованість не сплачена.

Виконавчий лист №2-3027/11, виданий 30.05.2011 року Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки було направлено до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві та 02.08.2013 року ВДВС Голосіївського РУЮ у місті Києві відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа та здійснено заходи щодо реалізації предмета іпотеки.

На час отримання кредиту у вищезазначеній квартирі реєстрація будь-яких осіб була відсутня.

У п.3.3.10. Іпотечного договору зазначено, що Іпотекодавець за адресою знаходження предмета іпотеки не має права без попередньої згоди Іпотекодержателя здійснювати реєстрацію постійного місця проживання будь-яких осіб.

Під час вчинення виконавчих дій по реалізації предмета іпотеки Відділу ДВС Голосіївського РУЮ стало відомо, що Іпотекодавець навмисно, без повідомлення та згоди Іпотекодержателя, вселила та зареєструвала 12.07.2011 року в квартиру АДРЕСА_1, своїх родичів: дочку власниці квартири ОСОБА_1, неповнолітню онуку ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та малолітнього онука ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2), які раніше там не проживали.

На час звернення до суду, розгляду справи Голосіївським районним судом м.Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки, та на дату ухвалення рішення, ні банку, ні суду не було відомо про те, що в квартирі прописані і проживають особи, які не були зареєстровані в ній на момент видачі кредиту. Реєстрацію вищезазначених осіб з банком не погоджували та не ставили до відома.

У п.3.3.11. Іпотечного договору зазначено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодавець зобов'язаний на письмову вимогу Іпотекодержателя добровільно звільнити предмет іпотеки протягом 1 місяця з дати отримання такої вимоги, а також сприяти виселенню всіх мешканців, що зареєстровані та/або фактично проживають за адресою знаходження предмета іпотеки, звільненню предмета Іпотеки всіма третіми особами.

22.05.2014 року територіально відокремлене безбалансове відділення №10026/0187 філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на адресу Іпотекодавця та відповідачів направило письмову вимогу вих.№1096 від 21.05.2014 року про звільнення житлового приміщення (квартири) протягом одного місяця з моменту отримання. Дана вимога отримана адресатами 26.05.2014, 27.05.2014 та 02.06.2014 року. У вказаний строк відповідачі передане в іпотеку Банку житлове приміщення (квартиру) не звільнили.

Посилався на те, що, виходячи з положень ст.ст. 10 ч.2, 9 ч.3, 33 ч.1, 40 Закону України «Про іпотеку», реєстрація будь-яких осіб, у тому числі малолітніх чи неповнолітніх за місцезнаходженням предмета іпотеки без попереднього письмового повідомлення та узгодження з Іпотекодержателем - АТ «Ощадбанк» - є неправомірною та такою, що порушує положення чинного законодавства, умови укладеного Іпотечного договору та негативно впливає на законні права та інтереси АТ «Ощадбанк».

Звернення стягнення на передане в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку», яка кореспондується зі ст.109 ЖК УРСР, є підставою для виселення всіх мешканців.

Також посилався на положення ст.ст. 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та зазначає, що реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи, за адресою якого особа має право проживати, на вказану адресу надсилається поштова кореспонденція, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги. Наявність зареєстрованих осіб у квартирі, на яку звертається стягнення, є перешкодою для реалізації предмета іпотеки.

Просив: виселити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) з квартири АДРЕСА_17; зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби у місті Києві зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) за адресою: АДРЕСА_2; стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243, 60 грн.

Під час судового провадження справи представник позивача збільшив позовні вимоги, заявивши також вимоги до ОСОБА_4 (а.с.74 т.1) та Голосіївського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в м.Києві (а.с.98-99, 109 т.1), остаточно просив:

виселити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4) з квартири АДРЕСА_17;

зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби у місті Києві зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4) за адресою: АДРЕСА_2;

стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243, 60 грн.

Посилався на те, що ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_18, разом з іншими відповідачами.

Просив збільшені позовні вимоги задовольнити. Пояснив, що іпотекодавець ОСОБА_6 без згоди іпотекодержателя, яким є позивач, зареєструвала у квартирі, яка є предметом іпотеки, інших осіб, чим порушила п.3.3.10 укладеного Договору іпотеки, вимоги Закону України «Про іпотеку» та права іпотекодержателя. При зверненні з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, одночасно подається й позов про виселення зареєстрованих мешканців. Рішення суду від 19.04.2011р. про звернення стягнення на предмет іпотеки не оскаржувалося, виконавчі листи видані 30.05.2011р. Досудова вимога надсилалася ОСОБА_4 по АДРЕСА_19. Ваважав, що діти були вселені до іпотечної квартири саме для невиконання договірних зобов'язань.

В подальшому відповідача Голосіївський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м.Києві за згодою позивача замінено належним відповідачем - Голосіївською в м.Києві районною державною адміністрацією (а.с.187 т.1).

Відповідачі ОСОБА_1, яка також є законним представником малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, представники відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з»явилися повторно, причини неявки суду не повідомили, у зв»язку з цим, відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, вважається, що відповідачі та їх представники не з»явилися в судове засідання без поважних причин. За наведених обставин, з урахуванням положень ч.1, п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на те, що відповідачами/їх представниками заперечення на позовні вимоги, відзиви із запереченнями проти позову не подані, тому, відповідно ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник відповідача - Голосіївської в м.Києві районної державної адміністрації (далі - Голосіївська РДА в м.Києві) в судовому засіданні позовні вимоги про зобов'язання зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) за адресою: АДРЕСА_2 - не визнав, надав суду письмові пояснення (а.с.29-30 т.3), за змістом яких, у позові не зазначено, в чому саме полягає порушення охоронюваних законом прав та інтересів позивача з боку Голосіївської РДА в м.Києві; в матеріалах справи відсутні будь-які письмові звернення до Голосіївської РДА в м.Києві з проханням вирішити порушені питання, таким чином Голосіївська РДА в м.Києві не порушувала права та інтереси позивача.

Також зазначив, що відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п.3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 №1077 та п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03 2016 № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 1; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в разі винесення судом рішення, зокрема, про виселення, таке рішення є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, тому відсутня потреба додатково зобов'язувати орган, наділений повноваженнями щодо зняття з реєстрації місця проживання особи.

Враховуючи відсутність порушень прав та законних інтересів позивача з боку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, просив в задоволенні позовних вимог про зобов'язання зняти фізичних осіб - відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3, розглядати справу без участі представника Голосіївської РДА в м.Києві на підставі поданих пояснень.

Під час судового розгляду (27.08.2015р.) до участі в справі за клопотанням представника позивача залучено в якості третіх осіб:ОСОБА_6, Службу у справах дітей Голосіївської в м.Києві районної державної адміністрації (а.с. 80-81, 86 т.1)

Третя особа ОСОБА_6, та її представник, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з»явилися, причини неявки суду не повідомили. Судову повістку на ім»я представника третьої особи ОСОБА_6, повернуто до суду за закінченням встановленого строку зберігання. Оскільки заява про зміну свого місця проживання під час провадження справи представником третьої особи ОСОБА_6 до суду не подавалася, то, відповідно положень ч.1 ст.131 та ч.5 ст.130 ЦПК України, судова повістка вважається доставленою.

З огляду на те, що причини неявки в судове засідання третьою особою ОСОБА_6 та її представником суду не повідомлені, то, відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, вважається, що вказані особи не з»явилися в судове засідання без поважних причин, та, з урахуванням положень ч.1, п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської в м.Києві районної державної адміністрації надала висновок щодо розв'язання спору, відповідно якого вважала позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Зазначала, що неповнолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, та малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстровані за місцем реєстрації матері на законних підставах, відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ч.2 ст.156 ЖК УРСР, ст.176 СК України, якими передбачено, що батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток; на вселення та, відповідно, реєстрацію до батьків їх неповнолітніх дітей не вимагається будь-чия згода; ч.4 ст.29 ЦК України, відповідно якої, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає; ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», яка передбачає, що діти члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Також посилалася на положення ст.ст. 47, 48 Конституції України; ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»; ч.7 ст.7 СК України; ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини. Зазначила, що дана квартира є єдиним житловим приміщенням сім'ї, придатним для проживання. Звернула увагу на те, що згідно ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації її прав свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно п.9 роділу ХІII ЦПК України «Перехідні положення» (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, дану справу, провадження в якій відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, суд розглядає за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача - Голосіївської в м.Києві районної державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з таких мотивів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст.15 ЦК України).

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України).

У судовому засіданні встановлено, що 27.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (організаційно-правову форму якого в подальшому змінено на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»), в особі заступника керуючого Печерським відділенням м.Києва та ОСОБА_4 (НОМЕР_3) укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 2704, згідно умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 498 890 грн для споживчих цілей строком на 10 років (до 27.08.2018 року) зі сплатою 20,5% річних (а.с.7-8т.1).

27.08.2008 року між Банком, як Іпотекодержателем та ОСОБА_6, зареєстрованою адресою: АДРЕСА_4, як майновим поручителем, Іпотекодавцем, з метою забезпечення виконання умов Кредитного договору, було укладено Іпотечний договір №6327, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковбасинською С.В. 27.08.2008р. за реєстровим №4646 (а.с.9-12 т.1).

Предметом іпотеки за Іпотечним договором є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 право власності іпотекодержателя на яку підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Федоришиним 23.09.2004р. за реєстровим №12756 та зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» 29.09.2004р. у реєстрову книгу №д.591-15під реєстровим №4707 (п. п. 1.2, 1.3 Іпотечного договору).

Пунктами 3.1.3., 4.2 Іпотечного договору передбачено право Іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за Кредитним договором та/або Іпотечним договором, в тому числі невиконання або неналежного виконання зобов'язання за Кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 19.04.2011 року (справа №2-3027/11) задоволено позов ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Печерського відділення №3715 до ОСОБА_6 про звернення стягнення на майно, передане в іпотеку, ухвалено звернути стягнення на нерухоме майно, що було передано ОСОБА_6 в іпотеку за іпотечним договором від 27.08.2008 року №6327, а саме двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Печерського відділення №3715 в погашення заборгованості в сумі 588 875,04 грн за договором відновлювальної кредитної лінії №2704 від 27.08.2008р., укладеним з ОСОБА_4 (а.с.13-14 т.1).

При розгляді вказаної справи №2-3027/11 судом було встановлено, що позивач свої зобов»язання за кредитним договором виконав належним сином, проте ОСОБА_4 наданий кредит в строки, встановлені кредитним договором, не погасив, внаслідок чого станом на 23.04.2010р. він має заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії від 27.08.2008р.№2704 в сумі 588 875, 04 грн.

Відповідачка ОСОБА_6, згідно постановленого судом вказаного рішення, пред»явлені позовні вимоги про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру АДРЕСА_6 визнала та проти їх задоволення не заперечувала (а.с.13 т.1). Рішення суду не оскаржувалося.

На виконання вказаного рішення суду Голосіївським районним судом міста Києва 30.05.2011 року видано виконавчий лист №2-3027/11, про звернення стягнення на нерухоме майно, що було передано ОСОБА_6 в іпотеку за іпотечним договором від 27.08.2008 року №6327, а саме двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Печерського відділення №3715 в погашення заборгованості в сумі 588 875,04 грн за договором відновлювальної кредитної лінії №2704 від 27.08.2008р., укладеним з ОСОБА_4 (а.с.15 т.1).

Постановою від 02.08.2013р. державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Бубели А.М. відкрито виконавче провадження №39145304 з виконання вказаного виконавчого листа .№2-3027/11 (а.с.16 т.1).

Відповідно ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Разом з тим, ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки без винесення рішення про виселення мешканців, не позбавляє іпотекодержателя права звернутися з таким позовом окремо.

Позивач посилається на те, що на час звернення ВАТ «Державний ощадний банк України» до суду з позовом про звернення стягнення на майно, передане в іпотеку, розгляду справи №2-3027/11 Голосіївським районним судом м.Києва та на дату ухвалення рішення банку та суду не було відомо про те, що в квартирі прописані і проживають особи, які не були зареєстровані в ній на момент видачі кредиту, та що під час вчинення виконавчих дій по реалізації предмета іпотеки Відділу ДВС Голосіївського РУЮ стало відомо, що Іпотекодавець без повідомлення та згоди Іпотекодержателя, вселила та зареєструвала 12.07.2011 року в квартиру АДРЕСА_1, своїх родичів: дочку - ОСОБА_1, неповнолітню онуку ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та малолітнього онука ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2), які раніше там не проживали.

Такі твердження відповідача про вселення та реєстрацію Іпотекодавцем зазначених осіб у вказану квартиру, яка є предметом іпотеки, підтверджується довідками форми №3, виданими ЖЕК фірма «Квартет» ЛТД вих.№3017 від 27.08.2008 року та вих.№478 від 21.02.2014 року.

Так, з довідки форми №3, виданої ЖЕК фірма «Квартет» ЛТД вих.№3017 від 27.08.2008 року (а.с. 17, 179 т.1), вбачається, що в квартирі АДРЕСА_7, власником якої є ОСОБА_6, станом на час укладення Кредитного договору та Іпотечного договору 27.08.2008 року, будь-які проживаючі та зареєстровані особи відсутні.

Станом на час видачі 21.02.2014 року довідки форми №3, виданої ЖЕК фірма «Квартет» ЛТД вих.№478 від (а.с.18 т.1), у квартирі АДРЕСА_7 з 12.07.2011р. проживають та зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 - дочка власника квартири ОСОБА_6; онука - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9 та онук - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10; власник квартири ОСОБА_6 за вказаною адресою не зареєстрована.

Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.12.2015р., затвердженого начальником Служби у справах дітей Голосіївської РДА в м.Києві (а.с.142 т.1), за адресою АДРЕСА_8, проживають та зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13 Житлово-побутові умови проживання неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12 та малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13 створені належним чином.

Відповідачкою ОСОБА_1 під час підготовчого судового засідання 28.05.2015р. (а.с.66 т.1) було повідомлено, що в квартирі АДРЕСА_9 також проживає, але не зареєстрований її чоловік - ОСОБА_4.

Актовий запис про реєстрацію шлюбу відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вчинено 14.03.2009р. (а.с.35 т.3).

Про факт проживання відповідача ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_10 свідчить також особисте отримання ОСОБА_4 за вказаною адресою судових повісток про виклик у судове засідання протягом судового провадження справи.

У п.3.3.10. Іпотечного договору зазначено, що Іпотекодавець за адресою знаходження предмета іпотеки не має права без попередньої згоди Іпотекодержателя здійснювати реєстрацію постійного місця проживання будь-яких осіб.

За змістом ч.3 ст.9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Відповідно ч.2 ст.10 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором.

Отже, виходячи з наведених вище положень ст.ст. 10 ч.2, 9 ч.3, 33 ч.1 Закону України «Про іпотеку», п.3.3.10. Іпотечного договору, реєстрація будь-яких осіб, у тому числі малолітніх чи неповнолітніх за місцезнаходженням предмета іпотеки без попереднього письмового повідомлення та узгодження з Іпотекодержателем - АТ «Ощадбанк» - є неправомірною та такою, що порушує наведені положення Закону України «Про іпотеку», умови укладеного Іпотечного договору (зокрема, п.3.3.10.) та права та інтереси АТ «Ощадбанк» щодо задоволення свої вимог за основним зобов'язанням (Договором відновлювальної кредитної лінії № 2704 від 27.08.2008р.) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У п.3.3.11. сторони Іпотечного договору домовилися, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодавець зобов'язаний на письмову вимогу Іпотекодержателя добровільно звільнити предмет іпотеки протягом 1 місяця з дати отримання такої вимоги, а також сприяти виселенню всіх мешканців, що зареєстровані та/або фактично проживають за адресою знаходження предмета іпотеки, звільненню предмета Іпотеки всіма третіми особами.

22.05.2014 року територіально відокремленим безбалансовим відділенням №10026/0187 філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на адреси Іпотекодавця та відповідачки ОСОБА_1, в т.ч. як законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 було направлено письмову вимогу вих.№1096 від 21.05.2014 року про звільнення житлового приміщення (квартири) протягом одного місяця з моменту отримання вимоги (а.с.19 т.1).

Вказана вимога отримана адресатами 26.05.2014, 27.05.2014 та 02.06.2014 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.20 т.1). У вказаний строк відповідачі передане в іпотеку Банку житлове приміщення (квартиру) не звільнили.

Відповідно ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передане в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Згідно ч.3 ст.40 Закону України «Про іпотеку», особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

Із вказаною нормою Закону України «Про іпотеку» кореспондується ст.109 ЖК УРСР, відповідно якої виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Позивач стверджує, що Іпотекодавець - третя особа ОСОБА_6 навмисно, з метою недопущення звернення стягнення на предмет іпотеки, без повідомлення та згоди Іпотекодержателя, вселила та зареєструвала 12.07.2011 року в квартиру АДРЕСА_1, свою дочку - відповідачку ОСОБА_1 та онуків: неповнолітню ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3, які раніше там не проживали.

Відповідно ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

При вирішенні позовної вимоги про виселення відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3.(ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_11, суд виходить з того, що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3.(ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_4 вселилися у вказану квартиру, а відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3.(ІНФОРМАЦІЯ_2) - також були зареєстровані в ній 12.07.2011р. після постановлення 19.04.2011 року Голосіївським районним судом м.Києва рішення в справі №2-3027/11 про звернення стягнення на майно, передане в іпотеку та видачі 30.05.2011 року судом виконавчого листа на виконання цього рішення - з порушенням п.3.3.10. Іпотечного договору, укладеного позивачем та третьою особою ОСОБА_6, та з порушенням наведених вище правил ст.ст. 10 ч.2, 9 ч.3, 33 ч.1 Закону України «Про іпотеку».

При цьому суд бере до уваги, що згідно листа Департаменту з питань реєстрації №074-1538 від 02.12.2016р. (а.с.39 т.3), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 12.10.2004р. по 19.10.2004р. були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_20; 12.07.2011р. зареєстровано місце проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_17.) за адресою: АДРЕСА_12; попереднє місце їх реєстрації: АДРЕСА_13. ОСОБА_4 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_21 не був.

З копії паспорту відповідача ОСОБА_4 (а.с.119 т.3) вбачається, що він з 13.11.2004р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_22.

Крім того, відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на Реєстру права власності на нерухоме майно, листа КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» вих№.930 від 11.10.2016р., листа Київського міського бюро технічної інвентаризації №12953 (И-2016) від 07.10.2016р. (а.с. 210-211, 212-213, 214, 216 т.1), відповідачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 30.01.2009р. Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою, реєстрація в реєстрі за №1-364, на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_23

відповідачу ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Шостак В.Я. 23.01.2003р., 244, державна реєстрація 04.03.2003р., належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_24, площею загальною 44,4 кв.м., житловою - 21,1 кв.м.;

відповідачці ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_14, решта 2/3 частки цієї квартири зареєстрована на праві власності за ОСОБА_6 - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.05.2008р.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, їх представники, відповідач ОСОБА_2 відзивівіз запереченнями проти позову та доказів, які б спростовували позовні вимоги та доводи позивача, відповідно вимог ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, до суду не подавали.

З урахуванням зазначеного вище суд вважає обґрунтованими твердження позивача про вселення та реєстрацію відповідачів - фізичних осіб - в квартиру АДРЕСА_1 без повідомлення та згоди Іпотекодержателя з метою недопущення звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд бере до уваги, ст.ст. 47, 48 Конституції України, що гарантують кожному право на достатній життєвий рівень для себе та своєї сім'ї, та достатнє харчування, одяг і житло. Ніхто не може бути позбавлений житла; те, що відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку.

Суд також враховує, що, згідно ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенції про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, а також правила, визначені ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини, які передбачають, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватним установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Частина 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що діти члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Разом з тим, з огляду на те, що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 є власниками (співвласниками) зазначених вище житлових приміщень, малолітній ОСОБА_3, відповідно зазначених вище норм сімейного, цивільного законодавства має право користування належними його матері ОСОБА_1 та батькові ОСОБА_4 на праві власності (спільної власності) зазначеними вище квартирою та житловим будинком, відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до вселення у квартиру АДРЕСА_11 та реєстрації в ній 12.07.2011р. проживали та були зареєстровані в належній відповідачці ОСОБА_2 на праві спільної часткової з третьою особою ОСОБА_6 власності квартирі АДРЕСА_14, то відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_3 житлом забезпечені, докази щодо неможливості проживання відповідачів, в т.ч. малолітнього ОСОБА_3 у належних ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на праві власності житлових приміщеннях відповідачами суду не надавалися.

За таких обставин суд не погоджується з доводами третьої особи - Служби у справах дітей Голосіївської в м.Києві районної державної адміністрації щодо необґрунтованості позовних вимог та твердженнями про те, що квартира АДРЕСА_11, що є предметом іпотеки, є єдиним житловим приміщенням сім'ї відповідачів, придатним для проживання.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що позивачем відповідно вимог ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України доведено в судовому засіданні обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог про виселення відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, тому вказані позовні вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Голосіївської РДА в м.Києві зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_1, ОСОБА_2, малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2, то, суд погоджується з доводами відповідача про те, що Голосіївська РДА в м.Києві не порушувала права та інтереси позивача, будь-які звернення до Голосіївської РДА в м.Києві якого відсутні. При цьому позивач відповідно правил ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України не довів в судовому засіданні факту порушення його прав чи інтересів відповідачем.

Крім того, відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п.3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 №1077 та п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03 2016 № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про виселення.

За таких обставин вказані позовні вимоги про зобов'язання Голосіївської РДА в м.Києві зняти відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, як безпідставні та необґрунтовані.

Відповідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, т.ч. з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_4 солідарно на користь позивача підлягає присудженню в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір в сумі 243,60грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 13, 76-82, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10026/0187 філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Голосіївської в м.Києві районної державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_6, Служба у справах дітей Голосіївської в м.Києві районної державної адміністрації - про виселення з житлового приміщення, зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2) з квартири АДРЕСА_17.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10026/0187 філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (, адреса: м.Київ, вул.Госпітальна, 12-Г, р/р4 в ОПЕРУ філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 (триста сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.Г. Плахотнюк