Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 159/3983/15-ц

провадження № 61-11174св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., ЧернякЮ. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум»,

відповідач - ОСОБА_3,

представник відповідача - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області, у складі судді Логвинюк І. М., від 18 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області, у складі колегії суддів: Данилюк В. А., Киці С. І.,

Шевчук Л. Я. від 21 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі -

ПАТ «Банк Форум», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 січня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування у розмірі 100 000 доларів США зі сплатою 13% річних строком до 12 січня 2018 року. 04 березня 2008 року позичальник ОСОБА_3 змінив прізвище на «ОСОБА_3». 20 серпня

2010 року між сторонами було укладено низку додаткових договорів до кредитного договору, з урахуванням умов яких загальна сума виданої готівки відповідачу становила 142 000 доларів США. Зазначав, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 07 липня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 32 129, 12 доларів США, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 4 317,73 доларів США; поточної заборгованості за кредитом у розмірі 25 774,00 доларів США; простроченої заборгованості за процентами у розмірі 1 646,20 доларів США; поточної заборгованості за процентами у розмірі 391,19 доларів США; пені - 17 933,57 грн та штрафу в сумі 5 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що вимогу про дострокове повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків відповідач залишив без реагування, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь вищезазначену суму заборгованості.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області

від 18 травня 2016 року позов ПАТ «Банк Форум» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 129,12 доларів США, яка складається

з: простроченої заборгованості з повернення кредитних коштів -

4 317,73 доларів США, поточної заборгованості з повернення кредитних коштів - 25 775 доларів США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 1 646,20 доларів США, поточної заборгованості за нарахованими процентами - 391,19 долар США, пені - 17 933,57 грн та штрафу у розмірі 5 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано отримання ним кредитних коштів у розмірі 142 000 доларів США. Подальше кредитування позивачем позичальника після часткового погашення заборгованості узгоджується з умовами договору, укладеного між сторонами та відповідає суті поняття «відновлювальна кредитна лінія».

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 21 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року у справі № 755/12807/15-ц встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір з лімітом кредитування 100 000 доларів США, а обставини, встановлені судовим рішенням, не доказуються при розгляді інших справ у силу частини другої статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи у судах попередніх інстанцій).

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 08 листопада 2016 року, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не у повному обсязі з'ясовано всі обставини справи, ухвалено рішення, яке базується на припущеннях, апеляційним судом не враховано акт знищення документів № 14, відповідно до якого банком було знищено всі оригінали документів, банківські справи, касові документи по всім відділенням, що підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0001225, за яким ОСОБА_3 визнано потерпілим. Крім того, апеляційний суд не надав правової оцінки висновку почеркознавчої експертизи, проведеної в рамках зазначеного вище кримінального провадження.

11 листопада 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

27 лютого 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Під час розгляду справи суди встановили, що 14 січня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування у розмірі 100 000 доларів США зі сплатою 13 % річних строком до 12 січня 2018 року.

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ковельського МРУЮ Волинської області 04 березня 2008 року, відповідач змінив прізвище з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

На підставі наданих позивачем копій заяв на видачу готівки встановлено, що банк надав позичальнику кредитні кошти за кредитним договором від 12 січня 2008 року у загальному розмірі 142 000 доларів США.

Також встановлено, що 20 березня 2015 року ПАТ «Банк Форум» направило на адресу відповідача вимогу про дострокове виконання зобов'язань, якою вимагало протягом 7 (семи) робочих днів сплатити заборгованість за кредитним договором, а саме: повернути основну суму кредиту у розмірі 30 091,73 доларів США; сплатити заборгованість за простроченими процентами, що за станом на 13 березня 2015 року становить 342,23 доларів США; сплатити заборгованість за строковими процентами у розмірі 434,66 доларів США; сплатити пеню за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 46,09 доларів США; сплатити штраф за несвоєчасне страхування предмету іпотеки у сумі 5 000 грн та у зв'язку з порушенням

пункту 4.4 кредитного договору; сплатити проценти, що будуть нараховані станом на дату повернення основної суми кредиту за кредитним договором; сплатити пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів та несвоєчасну сплату процентів, що буде нарахована станом на дату повернення основної суми кредиту та сплатити проценти за кредитним договором; пеня сплачується у гривні, виходячи з офіційного курсу гривні до відповідної іноземної валюти, встановленої НБУ на дату оплати пені.

Вимога отримана відповідачем 27 березня 2015 року.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня

2015 року у справі № 755/12807/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 08 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Банк Форм» про визнання незаконними вимоги про дострокове виконання зобов'язань, змін до кредитного договору та додаткової угоди до нього відмовлено.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статей 10, 212 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі статтею 57 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 60 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначав, що він не підписував заяви про видачу готівки на суму

42 000 доларів США, судом першої інстанції при винесенні рішення у справі не було вирішено питання дослідження доказів, не витребувано оригінали зазначених заявок на видачу готівки, які могли б підтвердити факт видачі вказаної суми коштів на підставі кредитного договору.

За результатами розгляду заяви відповідача про скоєння злочину Ковельським міським відділом УМВС України у Волинській області внесена інформація до Єдиного реєстру досудових розслідувань про початок кримінального провадження № 0001225 про вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 358 КК України, а в подальшому відповідача визнано потерпілим.

У відповідності до частини другої статті 64 ЦПК України, в редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участі у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Позивач має довести письмовими доказами згідно виниклих правовідносин розмір позовних вимог та їх обґрунтованість.

Апеляційний суд у порушення вимог статей 212-214, 303 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) належним чином не встановив фактичні обставини справи, не перевірив вказані доводи апеляційної скарги відповідача й не оцінив нові письмові докази, у своєму рішенні не навів мотивів їх відхилення, зазначивши, що відповідач не надав доказів фальшування заявок на видачу готівки за спірним кредитним договором, не витребував у позивача оригінали зазначених заявок, не надав правової оцінки даним висновку експерта від 11 липня 2016 року № 14431, складеного товариством з обмеженою відповідальністю «Київський експертно-дослідний центр» у рамках кримінального провадження № 001225 від 05 жовтня 2015 року (а. с. 231-250), та акту знищення документів № 14, затвердженого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» 25 червня 2015 року (а. с. 224-230), й дійшов немотивованих висновків щодо доведеності обставин, на які посилався позивач, належними і допустимими доказами.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, коли суд не дослідив зібрані у справі докази.

Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості досліджувати докази, з'ясовувати обставини справи, необхідні для прийняття рішення, перешкоджає ухваленню нового судового рішення, а тому справа підлягає передачі на розгляд суду апеляційної інстанції відповідно до вимог

статті 411 ЦПК України.

При новому розгляді справи суду необхідно об'єктивно дослідити вказані в даній постанові докази у сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 21 жовтня 2016 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до Апеляційного суду Волинської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк