АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1451/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 23 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Бородійчука В.Г.

суддів Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.

секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у судовому засіданні у місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 червня 2018 року (ухвалене 20 червня 2018 року в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Опалинської О.П.) у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Рось-Інвест» про визнання недійсним договору оренди землі, -

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника СТОВ «Лан», Апеляційний суд Черкаської області, -

в с т а н о в и в :

20 червня 2017 року СТОВ «Лан» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Агро-Рось-Інвест» про визнання недійсним договору оренди землі.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що ОСОБА_3 на праві власності належать дві земельні ділянки площею 0,59 га та 0,29 га.

05 серпня 2006 року між СТОВ «Лан» та ОСОБА_3 був укладений договір оренди землі № 489, який зареєстрований у Державному реєстрі земель від 27 березня 2007 року № 54, строком на 10 років.

Зазначає, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на вий строк, у цьому разі він повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Вказує, що у відповідності до вимог закону та п. 8 договору Товариство в письмовій формі повідомило орендодавця про намір продовжити дію договору оренди землі, надіславши поштою відповідного листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди до договору.

15 лютого 2017 року ОСОБА_3 направ лист-повідомлення Товариству про відмову в поновленні договору оренди землі, обґрунтувавши це тим, що має намір самостійно обробляти земельну ділянку.

Проте, відповідно до інформації з Державного реєстру права власності станом на 28 квітня 2017 року, ОСОБА_3 27 квітня 2017 року зареєстрував право оренди, на вищевказані земельні ділянки, із ТОВ «Агро-Рось-Інвест» строком на 10 років з орендною платою 4,5 % нормативної грошової оцінки.

Позивач вважає, що вищеукладеним договором оренди землі між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Рось-Інвест» порушено право СТОВ «Лан» на поновлення договору оренди землі.

Тому, просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,5885 га (кадастровий номер :02:001:0683) та земельної ділянки 0,2922 га (кадастровий номер :02:001:0686), укладений 27.04.2017 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Рось-Інвест». Судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Лан» про визнання недійсним договору оренди землі відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що переважне право СТОВ «Лан», як орендаря, на укладення договору оренди землі на новий строк припинилося, а відтак і відсутні підстави для визнання порушеним переважного права позивача на укладення договору оренди землі на новий строк і визнання недійсними договору оренди земельної ділянки площею 0,5885 га та земельної ділянки площею 0,2922 га, укладеного 27 квітня 2017 року між ОСОБА_3 та іншим орендарем - ТОВ «Агро-Рось-Інвест».

В апеляційній скарзі представник СТОВ «Лан», вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, постановленим при неповному зясуванні обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення даного спору по суті, просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 червня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги СТОВ «Лан» задовольнити.

Апеляційна скарга мотивоване тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що позивач не надав доказів звернення до суду з приводу безпідставної відмови ОСОБА_3 в поновленні договору оренди землі, а також наявного зволікання в укладенні додаткової угоди та не взяв до уваги наявність передбачених законом передумов для визнання за СТОВ «Лан» переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк.

У відзиві, що надійшов на апеляційну скаргу від ТОВ «Агро-Рось-Інвест» останній вказав, що рішення суду є законним і обгрунтованим, тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Зазначає, що СТОВ «Лан» не було надано належних доказів щодо надіслання та отримання ОСОБА_3 листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом додаткової угоди до нього, а тому факти, які б вказували на визнання за позивачем переважного права на поновлення договору оренди землі відсутні.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 серпня 2006 року між СТОВ «Лан» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки № 489, який зареєстрований у Смілянському районному відділі Черкаської районної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України 27 березня 2007 року (а.с. 7-11).

Пунктом 8 цього договору передбачено, що договір укладено строком на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Встановлено, що 13 лютого 2017 року СТОВ «Лан» направило на адресу ОСОБА_3 лист повідомлення про поновлення договору оренди землі та додаткову угоду про поновлення договору (а.с. 12,13,14).

15 лютого 2017 року ОСОБА_3 було направлено до СТОВ «Лан» лист-повідомлення про прийняте ним рішення, відповідно до якого він повідомив орендаря СТОВ «Лан» про припинення договірних відносин з моменту закінчення строку дії вказаного договору та після закінчення строку його дії просив повернути йому земельну ділянку згідно акту прийому-передачі обєкта оренди (а.с. 15).

20 квітня 2017 року ОСОБА_3 повторно направлено до СТОВ «Лан» лист-повідомлення відповідно до якого орендодавець повідомив орендаря, СТОВ «Лан», про припинення договірних відносин з моменту закінчення строку дії вказаного договору та просить повернути йому земельні ділянки за актом прийому-передачі земельної ділянки (а.с. 16).

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна земельна ділянка площею 0,59 га кадастровий номер :02:001:0683 та земельна ділянка площею 0,29 га кадастровий номер :02:001:0686 передані ОСОБА_3 в оренду ТОВ «Агро-Рось-Інвест» строком на 10 років відповідно до договору оренди землі від 2 квітня 2017 року. Право оренди зареєстровано 10 квітня 2017 року (а.с. 18).

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, СТОВ «Лан» посилалось на допущені з боку орендодавця ОСОБА_3 порушення переважного права орендаря землі на поновлення договору, які полягали в недобросовісному інформуванні позивача про свій намір самостійно обробляти земельну ділянку та укладенні договору оренди землі із іншим орендарем - ТОВ «Агро-Рось-Інвест» на ту ж саму земельну ділянку.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично обєднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої пятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Наявні матеріали справи свідчить про те, що СТОВ «Лан» в місячний строк, з моменту початку переговорів (узгодження) з орендодавцем щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на новий строк та узгодження сторонами істотних умов майбутнього договору, не досягло згоди з орендодавцем ОСОБА_3, який повідомив СТОВ «Лан» про своє небажання продовжувати договір оренди земельної ділянки та просив їх повернути, отже переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося.

Крім того, досліджуючи матеріали справи, судами було встановлено, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідач ОСОБА_3 отримував листа повідомлення від 13 лютого 2017 року за вих. № 17/2-1 про поновлення договору оренди землі разом із проектом додаткової угоди. Позивач ТОВ «Лан» ні в суді першої ні в суді апеляційної інстанції не надав доказів вручення такого листа ОСОБА_3 та не спростував іншими доказами обставину невручення вищезазначеного листа з додатковою угодою.

Крім того, позивачем ТОВ «Лан» було надано суду на підтвердження факту надсилання листа-повідомлення від 13 лютого 2017 року копію опису вкладення в цінний лист. Судом першої інстанції було встановлено, що дата листа-повідомлення вказується ТОВ «Лан» не 13 лютого 2017 року, а 19 січня 2017 року. Таку різницю в даних в самому повідомленні представник ТОВ «Лан» не зміг пояснити в суді апеляційної інстанції та в звязку наявністю зазначених розбіжностей не зміг довести суду, який лист-повідомлення направлявся ОСОБА_3

Тому, враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що СТОВ «Лан» не було надано суду належних та допустимих доказів щодо надіслання та отримання ОСОБА_3 листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом додаткової угоди до нього, а тому підстав, які б вказували на визнання за позивачем переважного права на поновлення договору землі судом не встановлено.

Також, апеляційний суд, при перевірці законності та обґрунтованості рішення районного суду враховує, що СТОВ «Лан» не було надано ОСОБА_3 самого договору оренди землі, а проект додаткової угоди не був належним чином оформлений у відповідності до встановлених вимог.

Також, ОСОБА_3 як орендодавцем було надіслано позивачу лист-повідомлення від 15 лютого 2017 року, яким він повідомляв, що договірні відносини між ним та СТОВ «Лан» будуть припинені з моменту закінчення строку дії договору оренди від 05 серпня 2006 року, оскільки орендодавець бажав сам обробляти свою земельну ділянку.

Більше-того, ОСОБА_3 вже після закінчення строку договору оренди землі було надіслано ТОВ «Лан» лист-повідомлення від 20 квітня 2017 року, яким він повідомляв товариство, що договірні відносини між ними припинились з 27 березня 2017 року, однак як було встановлено судом та не спростовано позивачем, станом на 20 квітня 2017 року земельна ділянка так і не була повернута в розпорядження ОСОБА_3, а надіслані ним були залишені ТОВ «Лан» без реагування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України зазначають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порушення вищезазначених вимог, із сторони СТОВ «Лан» на адресу суду не було надано обєктивних, переконливих доказів наявності передбачених законом передумов для визнання недійсним договору оренди землі, право оренди якого зареєстровано 28 квітня 2017 року, між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Рось-Інвест», у звязку із чим суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що позивачем не доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами обґрунтованість своїх позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 червня 2018 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Рось-Інвест» про визнання недійсним договору оренди землі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови виготовлено 24 жовтня 2018 року.