Провадження № 6/161/336/18
У Х В А Л А

13 серпня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку подання заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 звернулась в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3

Подання мотивує тим, що на примусовому виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває виконавче провадження № 53255451 з примусового виконання виконавчого напису № 1889, виданого 17.12.2016 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Рантьє» 90349,22 грн. боргу.

За виконавчим документом у виконавчому провадежнні № 53245451 боржником є ОСОБА_3

17.01.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Боржник в добровільному порядку рішення суду не виконує, ухиляється від виконання покладених на неї зобовязань.

Під час виконання рішення суду державним виконавцем вжито заходів щодо виявлення майна та коштів боржника на які можна було б звернути стягнення. Встановлено згідно інформації наданої Головним управлінням держгеокадастру у Волинській області, земельні ділянки за божником не зареєстровані.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 126187805 нерухоме майно, належне боржнику на праві приватної власності відсутнє.

Відповідно до інформації, наданої Територіальним сервісним центром 0741 вих. № 253 від 03.03.2015 року та вих. № 31/3/1/-1841 від 11.07.2017 року транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Згідно відповіді ПФУ № НОМЕР_1 від 21.03.2018 року та № НОМЕР_2 від 21.03.2018 року пенсію боржник не отримує, у трудових відносинах не перебуває.

Листом ТОВ «Анекс Плюс» повідомлено державного виконавця, що ОСОБА_3 звільнена 17.11.2017 року згідно наказу № 522-к від 16.11.2017 року.

При виході за адресою, вказаною у виконавчому листі, а саме: м. Луцьк, вул. Левітана, 30, актом державного виконавця від 30.05.2018 року встановлено, що перевірку майнового стану боржника здійснити не вдалося, оскільки двері у будинку зачинені.

За відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області від 15.06.2017 року боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України № НОМЕР_3 від 21.03.2018 року у боржника відсутні відкриті рахунки у банківських установах.

Виконавцем 20.02.2017 року та 05.07.2018 року на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_5 на виклики не зявилась, про причини неявки не повідомила виконавця.

За повідомленнями Державної міграційної служби України від 12.01.2018 року ОСОБА_3 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії FF № 873038, виданий 15.03.2017 року органом видачі 0710.

Дані обставини можуть ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

А тому, просить суд, з метою забезпечення виконання рішення суду тимчасово обмежити право виїзду за межі України боржника ОСОБА_5, до виконання зобовязань за вищевказаним виконавчим написом.

Заступник начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, проте подала суду заяву про розгляд подання без її участі, просила його задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що подання до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Як вбачається з матеріалів подання, на примусовому виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває виконавче провадження № 53255451 з примусового виконання виконавчого напису № 1889, виданого 17.12.2016 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Рантьє» 90349,22 грн. боргу (а.с. 7).

Боржника зобовязано виконати рішення суду в добровільному порядку. Однак, така вимога залишена ОСОБА_3 поза увагою.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем проводилися дії щодо виявлення коштів та майна боржника, на які можна звернути стягнення.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 441 ЦПК України питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Зазначене право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, передбачено п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Зі змісту вимог ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України, і вїзду в Україну громадян України», в їх системному звязку, вбачається, що право особи на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках у звязку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання обовязків по виконанню рішення суду.

Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобовязань є оціночним поняттям.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч. 6 ст. 12 Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Поняття «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Ухилення від виконання юридичного обовязку завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

При зверненні з поданням до суду державним виконавцем не надано доказів, які свідчать, що боржник ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання рішення суду.

Так, матеріали подання не містять належних та допустимих доказів належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, підтвердження фактів ухилення ОСОБА_3 від явки до державного виконавця на його виклики буди належним чином повідомленою.

В свою чергу, відсутні будь-які документи, які б свідчили про обізнаність ОСОБА_3 із фактом звернення державного виконавця в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду його за межі України, як це вимагає ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Сама наявність у боржника невиконаних зобовязань, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обовязків.

Суд вважає, що в даному випадку державним виконавцем у поданні не доведено факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

Окрім того, суд звертає увагу, що періодичні тимчасові виїзди боржника за межі України не можуть свідчити про ухилення його від виконання рішення суду, а можуть вчинятися боржником з метою отримання доходів для спрямування їх на погашення боргу, у випадку здійснення належного контролю за отриманням таких доходів, враховуючи той факт що у боржника виявлені відкриті рахунки.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 441 ЦПК України, на підставі ст.ст. 18, 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 17.08.2018.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк