АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 676/5407/17
Провадження № 22-ц/792/1274/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

з участю позивача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/5407/17 за апеляційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2018 року (суддя Семенюк В.В., повне судове рішення складено 27 червня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначав, що він проживає АДРЕСА_1. З 2012 року його сусідка ОСОБА_5, що проживає АДРЕСА_2 систематично знищує зелені насадження, які знаходяться у нього на подвір'ї, пошкоджує дерева, виноград, малину. Тому, позивач просив визнати неправомірними дії ОСОБА_5 по проведенню господарської діяльності за межами власної земельної ділянки, на прибудинковій території будинковолодіння №95 та по використанню особистого майна на шкоду його правам та законним інтересам.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2018 року в позові відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність і необґрунтованість судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не дослідив усі докази у справі та не надав їм належної оцінки.

Згідно з п.п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники справи не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 разом із батьками проживає у АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 16 березня 2005 року є власником частини будинку по АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 353 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Батькові позивача ОСОБА_6 згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 26 листопада 2012 року належить земельна ділянка площею 0,0040 га для будівництва та обслуговування гаража, що межує із земельною ділянкою, належною ОСОБА_5

Суміжна земельна ділянка площею 1378 кв.м за адресою АДРЕСА_1, що межує із земельними ділянками батька позивача та відповідача, належить до земель комунальної власності.

На зазначеній земельній ділянці, яка на думку ОСОБА_4, в силу довготривалого користування його родиною, перебуває у його правомірному користуванні, ростуть зелені насадження, зокрема дерева, кущі малини та винограду.

Між сторонами виникають конфліктні ситуації з приводу користування цією земельною ділянкою, зокрема щодо перешкоджання ОСОБА_4 ОСОБА_5 проходу по ній та підрізання відповідачем, на думку позивача, розташованих на цій земельній ділянці його зелених насаджень (дерев, кущів малини, винограду), внаслідок чого вони знищуються.

За заявою ОСОБА_5 про перешкоджання ОСОБА_4 проходу через суміжну земельну ділянку конфліктна ситуація була предметом розгляду на засіданні постійно діючої комісії з розгляду і вирішення земельних спорів Кам'янець-Подільської міської ради від 27 вересня 2017 року, за результатами якого було надано рекомендації ОСОБА_5 узгоджувати прохід із суміжними землекористувачами та здійснювати господарську діяльність у межах власної земельної ділянки.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмову в позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

На підставі ч. 1 ст. 3 ЦПК України в редакції, чинній на час пред'явлення позову, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення містить діючий ЦПК України (ч. 1 ст. 4).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

В силу ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків.

На підставі ч. 2 ст. 79 ЗК України право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Дана норма кореспондується із ч. 3 ст. 373 ЦК України.

Із аналізу наведеної норми слідує, що багаторічні насадження, у тому числі дерева та кущі самостійного правового статусу не мають і є приналежністю земельної ділянки та зазвичай слідують її юридичній долі, за винятками передбаченими законом (щодо багаторічних насаджень колективних сільськогосподарських підприємств).

Як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка площею 1378 кв.м за адресою АДРЕСА_1, на якій знаходяться зелені насадження з приводу підрізання (знищення) яких виник спір, належить до земель комунальної власності м. Кам'янця-Подільського.

Рішенням п'ятдесят третьої сесії Кам'янець-Поділської міської ради №56/53 від 03 квітня 2018 року ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 орієнтовною площею 100 кв.м із земель житлової та громадської забудови для будівництва індивідуального гаража.

Фактичне довготривале використання родиною позивача земельної ділянки комунальної власності не породжує права на неї і не є тотожним поняттю законного землекористування, у тому числі на час виникнення спірних правовідносин, а тому, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про належність ОСОБА_4 зелених насаджень на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності.

Частинами 1 і 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів порушення його прав, пошкодження чи знищення ОСОБА_5 належних йому зелених насаджень (дерев, кущів малини, винограду).

Доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки доказів не можуть бути прийняті до уваги.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до наведеної норми права судом першої інстанції надана оцінка доказам у справі.

Посилання позивача на звернення відповідача у вересні 2017 року до постійно діючої комісії з розгляду і вирішення земельних спорів Кам'янець-Подільської міської ради як доказ протиправності дій ОСОБА_5 спростовується встановленими судом обставинами звернення, яке стосувалось вирішення конфлікту між сторонами з приводу перешкоджання позивачем проходу по земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності.

Надані суду ОСОБА_4 фотокартки підтверджують існування зелених насаджень вздовж паркану, але не доводять неправомірних дій ОСОБА_5

Правильно оцінені судом показання свідка ОСОБА_6, який не зміг пояснити коли саме та які рослини знищувала ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів.

Безпідставними є твердження позивача в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не дотримані вимоги щодо вмотивованості судового рішення.

Рішення суду містить достатні мотиви, на яких воно ґрунтується, а тому, на думку колегії суддів, є вмотивованим.

Підлягають відхиленню також інші аргументи апеляційної скарги, які не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай