УХВАЛА

Іменем України

13 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 359/8126/16

провадження № 61-41549ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 26 червня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на неправомірні дії державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пільтяй Ганни Василівни, заінтересована особа - ОСОБА_7, щодо визнання протиправною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пільтяй Г. В. (далі - державний виконавець Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Пільтяй Г. В.), заінтересована особа - ОСОБА_7, щодо визнання протиправною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження

Скарга обґрунтована тим, що 28 лютого 2018 року ОСОБА_4 отримала вимогу державного виконавця Пільтяй А. В. про прибуття заявника до державної виконавчої служби. На виклик державного виконавця 02 березня 2018 року прибув представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 Того ж дня, представнику стало відомо про відкриття виконавчого провадження та виконання рішення суду. 29 січня 2018 року державний виконавець Пільтяй Г. В. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження. Також, представнику стало відомо про складання державним виконавцем акта державного виконавця

від 27 лютого 2018 року. ОСОБА_4 зазначала, що представник стягувача ОСОБА_7 - ОСОБА_8, який подав заяву про прийняття до виконання виконавчого документа, не додав до заяви договір про надання послуг адвоката від 20 листопада 2017 року, про який зазначено у переліку додатків до заяви. На підставі договору про надання послуг адвоката від 20 листопада 2017 року, який міститься у матеріалах справи, не передбачено право ОСОБА_8 на підписання, крім мирових угод, будь-яких документів від імені довірителя ОСОБА_7 Крім того, за подання заяви про прийняття до виконання виконавчого документа, відкриття виконавчого провадження та виконання рішення суду не сплачено авансовий внесок у повному розмірі, оскільки на його думку витребування майна відноситься до виконання рішень майнового характеру.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просила суд визнати незаконними дії державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Пільтяй Г.В. щодо відкриття виконавчого провадження та складання акта державного виконавця від 27 лютого 2018 року, визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу ВДВС ГТУЮ у Київській області Пільтяй Г. В. від 29 січня 2018 року ВП № 55651726 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 26 червня 2018 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 26 червня 2018 року, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов'язаний вчинити певні дії особисто. Повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов'язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження. Витяг засвідчується підписами сторін договору.

Частинами першою та четвертою статті 26 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Адвокат зобов'язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про адвокатуру» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Пунктом 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторона виконавчого провадження має право звернутися до суду із скаргою, якщо вважає, що рішенням та дією державного виконавця під час виконання судового рішення порушено її права чи свободи.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про те, що постанова державного виконавця є правомірною.

Апеляційний суд, погоджуючись з доводами заявника, що рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння не відноситься до рішень немайнового характеру, а авансовий внесок має обраховуватися як за виконання рішення майнового характеру, дійшов обґрунтованого висновку про те, що сплата стягувачем авансового внеску у меншому розмірі, ніж передбачено Законом України «Про виконавче провадження» жодним чином не порушує прав чи свобод боржника, як сторони виконавчого провадження.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, колегія судді

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 на неправомірні дії державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пільтяй Ганни Василівни, заінтересована особа - ОСОБА_7, щодо визнання протиправною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 26 червня 2018 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В.П. Курило

М.Є.Червинська