Ухвала

Іменем України

18 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 639/8306/16-ц

провадження № 61-45541ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., ЖуравельВ. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2018 року у складі судді Єрмоленко В. Б., та постанову апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2018 року у складі суддів: Котелевець А. В., Коваленко І. П., Піддібного Р. М., у справі за позовом ОСОБА_4 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Дніпропетровського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи: ОСОБА_5, державні виконавці Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області - Ізотов ПавлоПетрович, Мазій Марина Анатоліївна, Такідзе Манучар Тенгізович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова ЛарисаАвгустинівна, про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Подвезько А. В. звернувся до суду із позовом до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (нове найменування - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - Міжрайонний відділ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області), публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк»), Дніпропетровського обласного управління ПАТ «Ощадбанк», треті особи: старші державні виконавці Ізотов П. П., Мазій М. А., Такідзе М. Т., про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконанні у Жовтневому відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходилися виконавчі провадження № 42624811 та № 42624136 по примусовому виконанню виконавчих листів за № 642/130/13-ц, виданих 20 лютого 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_10, ОСОБА_11 на користь ОСОБА_4суми боргу за договором позики від 19 січня 2011 року у розмірі 61 546,10 грн, процентів за період користування до дня повернення позики у розмірі 9 220,17 грн, неустойки у розмірі 1 126 293,63 грн та судового збору в розмірі 642,16 грн. Постанови про відкриття виконавчого провадження були винесені 07 березня 2014 року старшим державним виконавцем Ізотовим П. П.

Після перегляду справи в касаційному порядку 22 травня 2015 року Ленінським районним судом м. Харкова було видано два нових виконавчих листа про стягнення з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_4суми боргу за договором позики від 19 січня 2011 року у розмірі 61 546,10 грн, процентів за період користування до дня повернення позики в розмірі 9 220,17 грн, неустойки у розмірі 144 896,00 грн, трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 25 липня 2011 року по 27 грудня 2012 року у розмірі 2 669,66 грн та судового збору у розмірі 642,16 грн. Постанов про відкриття виконавчого провадження за новими виконавчими листами винесено не було.

Ухвалами Ленінського районного суд м. Харкова від 20 серпня 2015 року та від 01 жовтня 2015 року за скаргами ОСОБА_4 визнана неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ щодо не вирішення питання про відкриття виконавчого провадження. Державний виконавець Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ, в провадженні якого перебувають вказані виконавчі листи, зобов'язаний невідкладно винести та надіслати на адресу ОСОБА_4 постанови про відкриття виконавчого провадження.

06 березня 2015 року постановами державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ІзотоваП. П. були відкриті виконавчі провадження № 46920335 та № 46921077 по примусовому виконанню виконавчих листів відповідно № 2/642/1684/14 та № 642/7365/14ц, виданих Ленінським районним судом м. Харкова від 10 лютого 2015 року, про стягнення з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_4 процентів за користування позикою з 31 грудня 2012 року по 27 січня 2014 року в розмірі 9 132,13 грн, трьох відсотків річних від простроченої суми боргу з 31 грудня 2012 року по 27 січня 2014 року у розмірі 3 931,89 грн, неустойки у розмірі 14 649,46 грн та 3 654,00 грн судового збору.

На підставі постанов старших державних виконавців Жовтневого ВДВС ХМУЮ Такідзе М. Т. та Мазій М. А. від 20 липня 2015 року закінчені виконавчі провадження по примусовому виконанню вказаних чотирьох виконавчих листів на підставі пункту 8 частини першої статті 49, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Ухвалами Ленінського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2015 року була задоволена скарга ОСОБА_4 та скасовано розпорядження старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ Ізотова П. П. від 08 липня 2015 року про перерахування ОСОБА_4 18 974,00 грн на розрахунковий рахунок в Дніпропетровському обласному управлінні АТ «Ощадбанк». Постанови старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ Такідзе М. Т. від 20 липня 2015 року скасовані. Жовтневий ВДВС ХМУЮ зобов'язано закінчити виконавчі провадження № 42624811 та № 42624136 по примусовому виконанню виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 61 546,10 грн, процентів за період користування до дня повернення позики в розмірі 9 220,17 грн, неустойки у розмірі 1 126 293,63 грн, трьох відсотків річних від простроченої суми боргу та судового збору в розмірі 642,16 грн.

Під час розгляду скарг від державного виконавця йому стало відомо, що 21 травня 2015 року на рахунок з обліку депозитних сум Жовтневого ВДВС ХМУЮ надійшли грошові кошти в сумі 215 600,00 грн, а 07 липня 2015 року - 59 896,00 грн. 07 липня 2015 року до канцелярії Жовтневого ВДВС ХМУЮ надійшла заява ОСОБА_5, який, діючи на підставі підробленої довіреності від 29 травня 2015 року, просив перерахувати ці кошти на депозитний рахунок в Дніпропетровському обласному управлінні АТ «Ощадбанк».

Позивач зазначав, що на час видачі довіреності та звернення ОСОБА_5 з заявою про перерахування коштів він перебував під вартою та не мав можливості звернутися до нотаріуса для її посвідчення. Старші державні виконавці Ізотов П. П. та Такідзе М. Т. на порушення вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень не направили йому повідомлення про надходження коштів від боржників, не перерахували грошові кошти на зазначений ним або його належним представником ОСОБА_12 рахунок, не перевірили належним чином особу його представника, що підтверджується ухвалами апеляційного суду Харківської області, та безпідставно перерахували, а банк - безпідставно видав ОСОБА_5, не перевіривши належним чином особу останнього, грошові кошти в сумі 250 341,57 грн.

ОСОБА_4 просив стягнути солідарно з Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області та ПАТ «Ощадбанк» на його користь 250 341,57 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2017 року до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гібадулову Л. А.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що позивач не довів належними і допустимими доказами ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме - наявність шкоди та вини Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області та ПАТ «Ощадбанк», як і причинно-наслідкового зв'язку між шкодою та діями відповідачів.

ОСОБА_4 звернувся 08 жовтня 2018 року через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду з касаційною скаргою рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2018 року. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що державні виконавці зобов'язані були направити ОСОБА_4 повідомлення про надходження коштів та перерахувати грошові кошти на зазначений стягувачем або його належним представником рахунок. Державний виконавець мав бути обізнаний, що стягувач перебуває у СІЗО і підписати довіреність на ім'я ОСОБА_5 у приватного нотаріуса він не міг. Суди встановили, що довіреність від імені ОСОБА_4 на ОСОБА_5 явно підроблена, оскільки сама нотаріус заперечувала факт посвідчення такої довіреності, довіреність неправильно оформлена і не зареєстрована в жодному державному реєстрі. Судами не вирішувалося питання про порушення співробітниками банку вимог законодавства при ідентифікації ОСОБА_5, якому безпідставно видані належні позивачу грошові кошти. Незалежно від вирішення питання про винність співробітників банку, позовні вимоги ОСОБА_4 до банку є законними та обґрунтованими, відповідають принципу ефективного та справедливого способу захисту порушених прав та не суперечать Закону України «Про банки та банківську діяльність».

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов'язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов'язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що відсутні умови необхідні для відшкодування шкоди, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Дніпропетровського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи: ОСОБА_5, державні виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ізотов Павло Петрович, Мазій Марина Анатоліївна, ТакідзеМанучар Тенгізович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Лариса Августинівна, про стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель