Справа № 128/2035/18
Провадження № 22-ц/772/2032/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 рокуСправа № 128/2035/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін цивільну справу №128/2035/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Вінницької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про позбавлення часток у спадщині, визнання недійсним свідоцтва про народження і одруження, про право власності та паспорта і також на їх основі договору дарування; про визнання недійсними рішень відповідача ОСОБА_4; про скасування свідоцтва про право власності, договору дарування як нікчемного; про визнання недійсним договору купівлі-продажу; продовження строку прийняття спадщини; стягнення моральної та матеріальної шкоди у зв'язку з замахом на вбивство, катуванням та приниження людської гідності з відповідача ОСОБА_7 в розмірі 2 000 000 грн., з відповідача ОСОБА_4 в розмірі 1 000 000 грн., ОСОБА_5 - 300 000 грн. та з відповідача ОСОБА_8 за посягання - 500 000 грн.

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2018 року про повернення позовної заяви, постановлену у складі судді Ганкіної І.А.,

встановив:

В липні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Вінницької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в якому просив:

1)на підставі вимог ч.1 ст. 1224 ЦК України позбавити ОСОБА_7 будь-яких часток у спадщині;

2)визнати недійсними свідоцтва про народження і одруження, на право власності НОМЕР_1 від 04.02.1997 та паспорта №508313, а також на їх основі договору дарування № 570758;

3)визнати рішення Вороновицької селищної ради №85 від 04.12.1997 та №63 від 21.11.1997;

4)визнати недійсними комплект рішень відповідача ОСОБА_4, виданих ним всупереч первинних документів по приватизації двох присадибних ділянок;

5)зняти з Реєстрації свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 04.12.1997, договір дарування №570758 як нікчемний та присадибні ділянки із земельного Кадастру;

6)визнати недійсним договір купівлі-продажу. Накласти арешт.

7)продовжити позивачеві строк прийняття спадщини;

8)стягнути з групи відповідачів за заподіяну фізичну, моральну та матеріальну шкоду, завдану неправомірними рішеннями протягом 1995-2018 років, в тому числі за численні замахи на вбивство, катування, приниження людської гідності з ОСОБА_7 2 000 000 грн., ОСОБА_4 - 1 000 000 грн., ОСОБА_5 300 000 грн., ОСОБА_6 за посягання 500 000 грн.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 1 серпня 2018 року позовну заяву залишено без руху як таку, що подана з порушенням вимог статей 175, 177 ЦПК України.

16 серпня 2018 року ОСОБА_3 на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, подано доповнення до позовної заяви.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу. Роз'яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції від 17 серпня 2018 року про повернення позовної заяви скасувати, а справу направити до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що висновки суду першої інстанції про неусунення недоліків позовної заяви не відповідають дійсності, частину вимог ухвали суду ним було виконано шляхом подання доповнень до позовної заяви, крім того, до позовної заяви він подав заяву про забезпечення доказів, вказував підстави неможливості самостійно отримати відомості щодо найменування та місця проживання відповідачів, а також інші докази, які необхідно зазначити в позовній заяві, які просив витребувати в судовому порядку.

Учасники справи правом відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Вінницької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в якому просив:

1) на підставі вимог ч.1 ст. 1224 ЦК України позбавити ОСОБА_7 будь-яких часток у спадщині;

2)визнати недійсними свідоцтва про народження і одруження, на право власності НОМЕР_1 від 04.02.1997 та паспорта №508313, а також на їх основі договору дарування № 570758;

3)визнати рішення Вороновицької селищної ради №85 від 04.12.1997 та №63 від 21.11.1997

4)визнати недійсними комплект рішень відповідача ОСОБА_4, виданих ним всупереч первинних документів по приватизації двох присадибних ділянок;

5)зняти з Реєстрації свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 04.12.1997, договір дарування №570758 як нікчемний та присадибні ділянки із земельного Кадастру;

6)визнати недійсним договір купівлі-продажу. Накласти арешт.

7)продовжити позивачеві строк прийняття спадщини;

8)стягнути з групи відповідачів за неправомірні рішення протягом 1995-2018 років в тому числі за численні замахи на вбивство, катування, приниження людської гідності з ОСОБА_7 2 000 000 грн., ОСОБА_4 - 1 000 000 грн., ОСОБА_5 300 000 грн., ОСОБА_6 за посягання 500 000 грн.

31 липня 2018 року ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення доказів, в якій просив витребувати у Вороновицької селищної ради для передачі позивачу докази: на якій підставі ОСОБА_7 виділено земельну ділянку по вул. Б. Хмельницького, де він збудував будинок, на чиє ім'я він оформлений, його розмір, вартість, хто там проживає; які об'єкти торгівлі є власністю відповідача ОСОБА_7, зобов'язати голову Вороновицької селищної ради ОСОБА_4 надіслати позивачу комплект документів з приватизації двох присадибних ділянок; від невідомої особи ОСОБА_6 витребувати копії переліку документів, що вчинено під час купівлі-продажу; персональні дані нотаріуса, який посвідчував договір купівлі-продажу, персональні дані інженера-землевпорядника.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 1 серпня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення доказів повернуто заявнику, як таку, що подана без дотримання вимог процесуального законодавства.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 1 серпня 2018 року позовну заяву залишено без руху як таку, що подана з порушенням вимог статей 175, 177 ЦПК України, а саме:

1.Порушено п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України - позовна заява не містить повного найменування відповідачів, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) та місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси деяких відповідачів;

2.Порушено п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України - в позовній заяві позивач, крім іншого, просить стягнути матеріальну шкоду, однак не зазначає в якому розмірі і в чому вона полягає; не викладено обставин судового спору щодо кожного з відповідачів, до якого пред'явлена дана вимога.

3.Порушено п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України - зміст позовних вимог викладений позивачем власноручно, дрібним та нерозбірливим почерком, який є незрозумілим для суду (деякі речення обриваються без їх логічного завершення, містяться скорочення, які неможливо розібрати).

4.Порушено п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України - виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги також є незрозумілим для суду, оскільки вся позовна заява написана власноручно позивачем, дрібним, стислим та нерозбірливим почерком, без логічного викладення, що утруднює визначення підстав заявлених вимог.

5.Порушено п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України - в позовній заяві відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.

6.Порушено п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України - в позовній заяві не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Порушено п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України - відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цих відповідачів з тим самим предметом та з цих самих підстав.

Також позивачем в одній позовній заяві об'єднано велику кількість позовних вимог, які не пов'язані між собою підставою виникнення і поданими доказами, оскільки з них неможливо визначити , яка є основною, а які є похідними.

16 серпня 2018 року ОСОБА_3 на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, подано доповнення до апеляційної скарги.

В доповненнях ОСОБА_3 вказав, що з метою встановлення найменування (імені) та місця проживання відповідачів ОСОБА_6 та нотаріуса ОСОБА_5 скористався своїм правом на забезпечення доказів, оскільки самостійно він такі докази отримати не може. На усунення порушення вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України та викладу обставин спору про відшкодування матеріальної шкоди щодо кожного з відповідачів, ОСОБА_3 вказав, що матеріальні збитки складаються із: найму охорони для захисту потерпілого та його майна протягом 22 років, починаючи з 1995 року в сумі 792 тис. грн.; додаткових витрат на харчування - 105 600 грн., додаткових витрат на лікування - 7920 грн., витрат на канцелярські, поштові, витрати на копіювання в сумі 3 640 грн., на транспортні витрати та консультації в сумі в сумі 8 440 грн., всього 917 000 грн. В частині обґрунтування вимог до ОСОБА_5 зазначив, що остання є нотаріусом та 19 травня 1998 року посвідчила договір дарування будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та порушила його конституційне право на спадкове майно. Щодо вимог до відповідача ОСОБА_6 вказав, що на вимогу капітана поліції Вінницького ГУНП надавав пояснення щодо поданої ОСОБА_6 заяви про виселення позивача із будинку, де він постійно проживає. Таким чином ОСОБА_6 вчинила злочини, передбачений ч.4 ст. 189 КК України та ст. 198 КК України, а також ч.3 ст. 355 КК України - примушування виконати договір купівлі-продажу. На виконання пунктів 6, 10 ч.3 ст. 175 ЦПК України, ОСОБА_3 зазначив, що заходи досудового врегулювання спору не проводилися, іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом з тих самих підстав не подано. На виконання п. 8 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивач зазначив, що у позивача наявні оригінали доказів №№1,2,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16,4, оригінал доказу №3, а також рішення №85 (доказ7) знаходиться у Вороновицькій селищній раді, доказу №5 - у Відділі ДРАЦС Вінницького районного управління юстиції, доказу №6 у Вінницькому РВ міліції, водночас заявив клопотання про зобов'язання відповідача ОСОБА_4 надати позивачеві копії комплекту документів по приватизації присадибної ділянки будинку АДРЕСА_1, документи щодо договору купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, надіслати персональні дані щодо ОСОБА_6 та нотаріуса, який посвідчував договір купівлі-продажу, посадовців Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, які брали участь у здійсненні приватизації земельної ділянки, відомості щодо належності ОСОБА_7 об'єктів нерухомості та торгівлі, а також щодо його тестя.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконав та недоліки у встановлений судом строк не усунув.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктами 4,5 ч.3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна зокрема містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

ОСОБА_3 вказаних вимог норм процесуального права не виконав - позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує, зокрема, свої позовні вимоги про усунення ОСОБА_7 від спадкування, про продовження позивачу строку для прийняття спадщини, про визнання недійсним рішення №63 від 21.11.1997, в тому числі не зазначено докази, що підтверджують вказані обставини, а також позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1, ніби то укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, не зазначено доказів, які підтверджують обставини укладення саме договору купівлі-продажу.

ОСОБА_3, звертаючись з позовом просив стягнути з групи відповідачів матеріальну, моральну, фізичну шкоду, в тому числі за численні замахи на вбивство, катування, приниження людської гідності. Водночас розмір відшкодування з кожного з відповідачів зазначив загальною сумою ОСОБА_7 2 000 000 грн., з ОСОБА_4 - 1 000 000 грн., з ОСОБА_5 300 000 грн., з ОСОБА_6 500 000 грн., не визначаючи, що з цього підлягає відшкодуванню як моральна, а що як матеріальна шкода, та в якому розмірі по кожному виду шкоди, не наведено обґрунтованого розрахунку сум, що підлягають до стягнення та не зазначено доказів на підтвердження шкоди.

В поданій 16 серпня 2018 року заяві, ОСОБА_3 навів розрахунки шкоди на суму 917 000 грн., тобто в меншому розмірі, ніж зазначено попередньо, без зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, при цьому не змінюючи змісту поданих позовних вимог, тобто в цій частині недолік позовної заяви теж не усунуто.

Позовна вимога про визнання недійсними комплекту рішень відповідача ОСОБА_4 щодо приватизації двох присадибних земельних ділянок суперечить закону, оскільки не конкретизовано, які саме рішення і щодо яких індивідуально визначених земельних ділянок, підлягають визнанню недійсними.

Вимоги про визнання недійсними свідоцтв про народження, одруження, паспорта ОСОБА_10, і прийнятого на їх основі рішення Вороновицької селищної ради №85 від 04.12.1997, свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 04.12.1997 та укладеного договору дарування також не містять обґрунтувань застосування такого способу захисту права.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При зверненні з позовом на позивача покладено обов'язок визначити зміст позовних вимог (предмет позову), спосіб захисту порушеного права, що не суперечить закону, навівши обставини на обґрунтування таких вимог, із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини, які є необхідними для визначення прийнятності позовної заяви.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями («Мушта проти України», заява № 8863/06, пункт 37).

Частинами першою та другою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Позовні вимоги ОСОБА_3 є неконкретизованими, без викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, неможливо встановити характер правовідносин, між якими сторонами вони виникли, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення порушеного права, що унеможливлює для суду виконання завдань цивільного судочинства - здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви ОСОБА_3 з підстав неусунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху у встановлений судом строк постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381,382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2018 року.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: І.М. Стадник

Ю.Б. Войтко