Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1058/16-ц

17 вересня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Флоряк Д.В.,

секретаря Буратчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки, що є спільним майном подружжя,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі з 23 грудня 1972 року, який зареєстровано в відділі ЗАГСу у м.Надвірна, Івано-Франківської області, актовий запис 115. За час шлюбу вона з відповідачем побудували домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1. В приватну власність виділено відповідачу ОСОБА_2 для присадиби та ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку загальною площею 0,2900 га, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 10.08.1994 року. Право власності на домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1, оформлено на відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на жилий будинок від 24.11.1998 року. Вважає, що спірне домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає розподілу згідно сімейного законодавства. Відповідач не допускає її до домоволодіння, яке спільним майном подружжя, а тому вона змушена звернутися з даним позовом, та просить суд визнати за нею та за відповідачем право власності на ? частину домоволодіння та на ? частину земельну ділянку, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилася, її представник адвокат ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги позивача ОСОБА_1 підтримала повністю, просить суд визнати за позивачем та за відповідачем за кожним право власності на ? частину домоволодіння та на ? частину земельної ділянки, що знаходяться по АДРЕСА_1, а справу просить розглянути по суті в її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений завчасно і належним чином, та про що свідчать поштові розписки, та оголошення на сайті Надвірнянського районного суду, про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду заяви не подавав. Відзив чи заперечення на позов також не надходили.

Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За письмової згоди представника позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають шлюбі, який між ними зареєстровано 23 грудня 1972 року в відділі ЗАГС у м. Надвірна, Івано-Франківської області, актовий запис 115. (а.с.29).

За час перебування сторін по справі в шлюбі ними побудоване будинковолодіння, яке складається із житлового будинку А загальною площею 194,1 кв.м., житловою площею 102,6 кв.м., літньої кухні Б загальною площею 63,6 кв.м., стайні В загальною площею 43,1 кв.м., убиральні Г загальною площею 1,0 кв.м., воріт №1 загальною площею 4,8 кв.м, огорожі №2 загальною площею 48,4 кв.м.(а.с.14-17). Зазначене майно розташоване по АДРЕСА_1. Право власності на все будинковолодіння оформлене 24.11.1998 року на відповідача ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності (а.с.13).

Згідно рішення Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області №354 від 22.12.1993 року ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку для присадиби та ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1, площею 0,2903 га. Право власності на дану земельну ділянку ОСОБА_2 оформив 10.08.1994 року, про що свідчить копія державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Стаття 70 СК України передбачає, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. А згідно ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Також відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 89 Земельного кодексу України передбачає, що земельні ділянки подружжя перебувають у спільній сумісній власності. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних ділянок, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Суд звертає увагу на те, що одними з основних принципів цивільного процесу є принципи змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що викладені у ст.ст. 12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об"єктивність і неупередженясть, сприяє учасникмм судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог п. 19 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді :прав про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що е у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та ті цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно - будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за йми зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Таким чином суд вважає, що житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, частки їх в праві спільної сумісної власності є рівними, а тому слід поділити спірне домоволодіння між сторонами та виділити кожному по 1/2 частині, визнавши за ними право власності на належні їм частки.

Тому за вказаних обставин вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 325, 365, 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 81,258,259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1 і складається із житлового будинку А загальною площею 194,1 кв.м., житловою площею 102,6 кв.м., літньої кухні Б загальною площею 63,6 кв.м., стайні В загальною площею 43,1 кв.м., убиральні Г загальною площею 1,0 кв.м., воріт №1 загальною площею 4,8 кв.м, огорожі №2 загальною площею 48,4 кв.м., загальною вартістю 223 569, 00 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,2900 га цільове призначення для присадиби та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1 і складається із житлового будинку А загальною площею 194,1 кв.м., житловою площею 102,6 кв.м., літньої кухні Б загальною площею 63,6 кв.м., стайні В загальною площею 43,1 кв.м., убиральні Г загальною площею 1,0 кв.м., воріт №1 загальною площею 4,8 кв.м, огорожі №2 загальною площею 48,4 кв.м., загальною вартістю 223 569, 00 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,2900 га цільове призначення для присадиби та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1118,00 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Івано-Франківської області

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Флоряк Д.В.