Справа № 489/4510/18
Номер провадження 2/489/2166/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Супрун Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2018 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з позовом, яким просила визнати останнього таким, що втратив право користування квартирою № 65 будинку № 12 по вул. Китобоїв у м. Миколаєві.

Вказувала, що відповідач, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте в квартирі не проживає з 1998 року, не бере участі у її утриманні, не сплачує комунальні послуги. Також, позивач зазначала, що реєстрація відповідача у квартирі не дає їй можливості реалізовувати своє право власності належним чином.

Позивач, згідно заяви, просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги.

Відповідач не з'явився, повідомлений належним чином.

Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд виходить з такого.

ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 6877

ОСОБА_4 Довідки виданої ОСББ «Таврія» за вих. 111 від 11.07.2018 за адресою: АДРЕСА_2, за вказаною адресою зареєстрований відповідач по справі - ОСОБА_2.

Відповідно до акта про не проживання, складеного головою правління ОСМД «Таврія» та посвідченого мешканцями будинку ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 будинку № 12 по вул. Китобоїв в м. Миколаєві, ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1998 року, у вищевказаній квартирі проживає позивач самостійно.

ОСОБА_4 про не проживання особи за місцем реєстрації складеного працівниками ОСББ «Таврія» від 11.07.2018 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_2, фактично не проживає за вказаною адресою з 1998 року, особистих речей в помешканні не має.

ОСОБА_4 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

Отже, судом встановлено, що відповідач не мешкає за вказаною адресою більш ніж рік, через що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири, обґрунтовані, та підлягають задоволенню, оскільки порушене право позивача підлягає захисту у обраний ним спосіб.

Керуючись ст.ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_3.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,ідентифікаційний номер НОМЕР_2, номер та серія паспорта ЕО522647, місце реєстрації: АДРЕСА_4;

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_4.

Повне судове рішення складено 25.10.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова