Справа № 146/1459/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"10" січня 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Ямпільське обєднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цією заявою, в якій просить встановити той факт, що посвідчення особи, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії В-І № 467105, видане 03 лютого 1998 року на імя ОСОБА_2 належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дана заява обґрунтована наступним.

В період коли сталася аварія на Чорнобильській АЕС заявник проживав та працював в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, яке відповідно до постанови КМУ № 106 від 23 липня 1991 року відноситься до IV категорії зони посиленого радіоекологічного контролю.

На даний час заявнк звернувся з заявою до Ямпільського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про призначення пільгової пенсії відповідно до п. 2 .ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраджали в наслідок Чорнобильської катастрофи», однак йому було відмовлено в цьому, оскільки в посвідченні, особи, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю її прізвище помилково зазначено як «Мосталюк».

В звязку з чим ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської РДА Вінницької області з метою виправлення помилки вказаної у поствідченні, однак йому було відмовлено в цьому в звязку з відсутністю архівних документів.

Факт того, що заявник проживав та працював в зоні посиленого радіоекологічного контролю в період з 02 серпня 1984 року по 01 серпня 2009 року підтверджується записами в трудовій книжці.

Крім того, факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являється однією і тією ж особою підтверджується довідкою Вербівської сільської ради № 316 від 27 вересня 2017 року.

В звязку з тим, що факт належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення і впливає на призначення йому пенсії, тому з цією заявою він вимушений звернутись до суду.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, заявлені вимоги задовольнити.

Представник зацікавленої особи - Ямпільське обєднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 та представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статей 4, 5 ЦПК України особа має право на судовий захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності парвовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності із п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, імя, по батькові якої, що зазначене в документі - посвідчення особи, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, не збігається з прізвищем, імям, по батькові, зазначеним у паспорті.

Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на оформлення пенсії.

03 лютого 1998 року Вінницькою обласною державною адміністрацією заявнику видано посвідчення особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії В-І № 467105 (а.с. 4).

Однак при видачі даного свідоцтва, прізвище заявника помилково зазначено як «Мосталюк».

Згідно копії паспорта серії АВ № 852375, виданого Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області 28 травня 2009 року, прізвище заявника значиться як «Мостолюк» (а.с. 3).

Згідно довідки Вербівської сільської ради № 316 від 27 вересня 2017 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - одна і та ж особа (а.с. 8).

Як вбачаєтсья з копії трудової книжки заявника серії БТ-І № 9044504, виданої 06 серпня 1984 року, прізвище останнього значиться як «Мостолюк» (а.с.7).

Отже, викладені у заяві твердження заявника ОСОБА_1 щодо належності йому посвідчення особи, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, виданого на імя ОСОБА_2, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, даний факт підтвердився копією паспорта заявника, попією трудової книжки заявника, довідкою Вербівської сільської ради. Даний факт має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення пенсії, тому заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судові витрати суд залишає за заявником.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 р., ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Ямпільське обєднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити той факт, що посвідчення особи, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії серії В-І № 467105, видане 03 лютого 1998 року на на імя ОСОБА_2 належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати залишити за заявником ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до суду апеляційної інстанції через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: ОСОБА_3