Справа № 454/1012/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши в підготовчому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління соціального захисту населення Сокальської РДА Львівської області про встановлення факту народження-,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління соціального захисту населення Сокальської РДА Львівської області звернулась в суд про встановлення факту народження з наступних підстав:

матір заявниці- ОСОБА_2 . 1921 року народження , уродженка с.Погорільці Холминського району Чернігівської області, після наступу фашистських військ на територію України, була примусово вивезена 19.06.1942 року до Німеччини.

У вказаний період часу матір заявниці була вимушена працювати в господаря (хазяїна) ОСОБА_7 с.Гершваг район Гехінгену на домашньому господарстві. А після наступу радянської армії на територію Німеччини, залучалась до оборонних робіт (риття окопів, укріплень та іншого).

В ході даного примусового перебування ОСОБА_3 в фашистській Німеччині, у неї народилась дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була народжена у таборі для хворих в м.Грозсаксенгейм.

В подальшому матір заявниці була звільнена з примусового утримання 19.04.1945 р. та повернулась на Батьківщину лише 04.11.1945 року.

Дані обставини підтверджуються довідкою державного архіву управління КДБ у Чернігівській області від 07.02.1997 року за №К-288.

Після цього матір заявниці у 1966 році вийшла заміж та перейшла на прізвище чоловіка ОСОБА_1 .

Заявниця звернулась до українського національною фонду «Взаєморозуміння і примирення» з метою встановлення їй компенсаційних виплат відповідно до закону ФРН "Про створення Фонду '"Пам'ять, відповідальність і майбутнє".

Згідно рішення даного Фонду, ОСОБА_1 була призначена компенсаційна виплата, що підтверджує факт примусового вивезення та тримання матері заявниці та подальшого народження в неволі заявниці.

Також, заявниця з метою встановлення статусу жертви нацистських переслідувань «як дитині, яка народилася в місцях примусового тримання їх батьків» звернулась до управління соціального захисту населення Сокальської РДА. Однак, останніми їй було відмовлено у встановленні даного статусу із посиланням на те, що примусове вивезення матері до фашистської Німеччини та залучення до роботи в хазяїна не відноситься до інших місць примусового тримання та примусових робіт, визначених ст. 1 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань».

Як вбачається із архівної довідки КДБ у Чернігівській області від 07.02.1997 року за №К-288 матір заявниці була примусово вивезена до Німеччини.

Фактичне виконання нею робіт у господара (хазяїна) виконувалось примусово без її волі на те.

Що більше, після наступу радянських військ на фашистську Німеччину, матір заявниці примусово залучали до спорудження оборонних укріплень, що також підтверджує факт примусового залучення до робіт.

Заявник в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить заяву задоволити.

Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Сокальської РДА Львівської області в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підставна і підлягає до задоволення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», особами, які належать до числа жертв нацистських переслідувань, є особи, які були насильно вивезені з території колишнього СОЮЗу УPCP на примусові роботи па територію Німеччини або її союзників, що перебували у стані війни з колишнім Союзом PCP, або на території окупованих ними інших держав.

Згідно п. З ч. 1 ст. 4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань", особами, які належать до числа жертв нацистських переслідувань, є діти, які народилися в місцях примусового тримання їх батьків та в місцях відбування батьками примусових робіт.

Що більше, сам факт примусового вивезення та примусових робіт визнається Німеччиною, та стверджується рішенням Фонду '"Взаєморозуміння і примирення", щодо призначення компенсаційної виплати заявниці, як особі, чиї батьки були примусово вивезені до Німеччини.

Згідно п. 4 постанови КМУ від 27 вересня 2000 p. N 1467 «Про затвердження Порядку виготовлення та видачі посвідчень, листів талонів на право одержання пільгових проїзних документів (квитків) жертвам нацистських переслідувань» у разі відсутності документів про факт нацистських переслідувань, факт і період перебування в місцях примусового тримання, встановлюється в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 Порядку виготовлення та видачі посвідчень, листів талонів на право одержання пільгових проїзних документів (квитків) жертвам нацистських переслідувань посвідчення видаються особам, які відповідно до Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» визнані такими, що належать до числа жертв нацистських переслідувань на підставі одного з таких документів, зокрема: - довідки, виданої органами Служби безпеки, державними архівами, архівами МВС, Міноборони, архівними установами інших держав; - довідками Міжнародної служби Червоного Хреста, а також інших документів, які містять необхідні відомості про факт нацистських переслідувань особи.

В наслідок відмови зацікавленої особи у встановлені заявниці статусу жертви нацистських переслідувань, як дитині, яка народилася в місцях примусового тримання їх батьків, заявниця позбавлена можливості користуватися пільгами встановленими Законом України «Про жертви нацистських переслідувань». Тому, вона вимушена звернутися до суду з даною заявою.

З огляду на викладене, суд вважає, позов слід задоволити з наступних підстав:

Згідно до Довідки з Державного Архіву від 07.02.1997 року за №К-288 вбачається, що ОСОБА_2 , дійсно була примусово вивезена на територію Німеччина в 19.06.1942 року та працювала у хазяїна ОСОБА_7, в с.Гершваг, район Гехінгену на домашньому господарстві.

Відповідно до Свідоцтва про смерть вбачається, що мати заявника ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис №54 та видано свідоцтво серії НОМЕР_1 .

Отже, судом встановлено, що факт народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в інших місцях примусового тримання батьків та в місцях відбування батьками примусових робіт - у таборі для хворих м.Грозсаксенгейм у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

заяву задоволити.

Встановити факт народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в інших місцях примусового тримання батьків та в місцях відбування батьками примусових робіт - у таборі для хворих м.Грозсаксенгейм у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук