Постанова

Іменем України

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 346/4212/16-ц

провадження № 61-1561св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2017 року у складі судді Димашка В. П. та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Малєєва А. Ю., Матківського Р. Й., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування та стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, заповіла все своє майно ОСОБА_1 Спадкове майно складається з 1/2 частини автомобіля ВАЗ 21093 та 1/2 частини вкладу в публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк»). Вказане майно було оформлене на чоловіка спадкодавця - ОСОБА_3 Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі відповідного свідоцтва.

На підставі викладеного ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог просила: визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21093; стягнути з ОСОБА_2 1/2 частину грошових вкладів (депозиту) у ПАТ «Ощадбанк» у розмірі 35 883 грн.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину автомобіля ВАЗ 21093. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн судового збору та 500 грн витрат на проведення оцінки ринкової вартості транспортного засобу. У задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 1/2 частини грошових вкладів (депозиту) у розмірі 35 883 грн відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірний автомобіль належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (по 1/2 частині кожному), заповіт складено на ОСОБА_1 Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України ОСОБА_3 мав право на обов'язкову частку у спадщині, тому позивач має право на спадкування 1/4 частини автомобіля ВАЗ 21093. ОСОБА_1 протягом шести місяців від дня, коли вона дізналася про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, не пред'явила свої вимоги до спадкоємця, яка прийняли спадщину, про стягнення суми вкладу у ПАТ «Ощадбанк», який був закритий, кошти за яким були повернуті вкладнику, тому вона відповідно до норми частини четвертої статті 1281 ЦК України позбавлена права вимоги до ОСОБА_2 в частині стягнення грошового вкладу.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позивач має право на спадкування лише 1/4 частини автомобіля ВАЗ 21093, оскільки ОСОБА_3 належала 1/2 частина цього майна як частка у спільному майні подружжя та 1/4 спірного автомобіля як обов'язкова частка у спадщині. Між сторонами виникли відносини кредитора і боржника в силу норм спадкового права щодо вимог про стягнення коштів за договором вкладу, позивач протягом строків, встановлених частиною другою статті 1281 ЦК України, не пред'явила свої вимоги до спадкоємця ОСОБА_3, тому вона позбавлена права вимоги до відповідача про стягнення коштів у розмірі 35 883 грн.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 не мав права на обов'язкову частку у спадщині, тому спадкове майно складається з 1/2 частини автомобіля ВАЗ 21093. Також суди неправильно застосували норми статті 1281 ЦК України, тому позивач має право на стягнення з відповідача, як спадкоємця після смерті ОСОБА_3, 35 883 грн.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Судуне надходив.

26 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суди встановили, що 30 червня 1981 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уклали шлюб.

07 жовтня 2015 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно, де б таке не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що їй буде належати і на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла позивач, про що 04 липня 2016 року подала заяву нотаріусу.

22 червня 2016 ОСОБА_3 подав заяву приватному нотаріусу про прийняття спадщини після померлої дружини ОСОБА_4

Відповідно до довідки комунального підприємства «Житлоінфоцентр» від 09 червня 2016 року в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_4 з 10 червня 1971 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 з 27 лютого 2002 року.

Постановою приватного нотаріуса від 08 липня 2016 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - виділі частки в спадковому майні ОСОБА_4

У липні ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про вирішення спадкового спору.

01 липня 2016 року ОСОБА_3 склав заповіт, за яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2

22 травня 2017 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_3 - ОСОБА_2

Суди встановили, що ОСОБА_3 належав автомобіль ВАЗ 21093, придбаний за час шлюбу з ОСОБА_4, ринкова вартість якого станом на 13 липня 2016 року становила 19 401 грн.

Відповідно до довідки ПАТ «Ощадбанк» від 03 жовтня 2016 року в Івано-Франківській філії банку в ОСОБА_3 був відкритий рахунок на суму 2 700 дол. США. 23 червня 2016 року рахунок закрито вкладником, кошти повернуто.

Установлено, що вказані кошти були спільним сумісним майном подружжя: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Встановлено, що спірний автомобіль був придбаний ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період шлюбу, тому є спільним сумісним майном останніх відповідно до частини першої статті 60 СК України.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (стаття 1233, частина перша статті 1235 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що ОСОБА_3 як непрацездатний вдівець має право на половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), тобто на 1/4 частину автомобіля ВАЗ 21093, відповідно, ОСОБА_1 має право на спадкування 1/4 частини цього автомобіля за заповітом.

Таким чином, суди правильно вирішили спір в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/4 частину автомобіля ВАЗ 21093, судові рішення в цій частині є законними та справедливими, тому підстав для їх скасування немає.

Разом з тим апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 1/2 частини грошових вкладів (депозиту) у ПАТ «Ощадбанк», дійшов помилкового висновку про правильність вирішення місцевим судом спору в цій частині та безпідставно залишив без змін рішення суду першої інстанції, враховуючи таке.

Відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Встановлено, що позивач звернулася до суду за вирішенням спадкового спору, зокрема про стягнення 1/2 частини грошових вкладів (депозиту) у ПАТ «Ощадбанк» саме до ОСОБА_3, який у подальшому під час розгляду справи помер (ІНФОРМАЦІЯ_2), після чого провадження у справі було зупинено до залучення правонаступника.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року провадження у справі відновлено. До участі у справі залучено правонаступника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2

Відповідно до частини другої статті 37 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Встановлено, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, а він отримав суму вкладу, який належав йому та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

Згідно з частиною четвертою статті 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки позивач пред'явив вимогу саме до спадкодавця ОСОБА_3 за його життя, а ОСОБА_2 була залучена до участі у справі як спадкоємець останнього, то немає підстав вважати порушеними норми статті 1281 ЦК України та позбавлення ОСОБА_1 частки у спадковому майні - грошовому вкладі (депозиті) у ПАТ «Ощадбанк».

Апеляційний суд на вказане уваги не звернув, не врахував, що норми статті 1281 ЦК України не застосовуються, якщо кредитор звертався з позовними вимогами до спадкодавця за життя, а спадкоємець останнього був залучений до участі у справі як правонаступник.

Згідно з частиною першою статті 304 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Отже, суд апеляційної інстанції зобов'язаний був перевірити рішення суду першої інстанції, усунути у межах своїх повноважень допущені місцевим судом недоліки, сприяти всебічному та повному дослідженню доказів і вирішити спір по суті в межах заявлених позовних вимог.

Як встановлено судами, відповідно до довідки ПАТ «Ощадбанк» від 03 жовтня 2016 року в Івано-Франківській філії банку у ОСОБА_3 був відкритий рахунок на суму 2 700 дол. США. 23 червня 2016 року рахунок закрито вкладником, кошти повернуто.

Проте з указаної вище довідки ПАТ «Ощадбанк» не випливає, яка саме сума була повернута ОСОБА_3 (сума вкладу, нараховані відсотки тощо), тобто суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції в силу вимог частини першої статті 400 ЦПК України не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому відсутні правові підстави для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

Апеляційний суд не забезпечив у процесі розгляду справи справедливих судових процедур, спрямованих на ефективний захист порушеного права особи, не усунув у межах своїх повноважень допущених місцевим судом недоліків, не сприяв всебічному та повному дослідженню доказів, та не вирішив спір по суті в межах заявлених позовних вимог.

Таким чином, рішення суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 1/2 частини грошового вкладу (депозиту) у ПАТ «Ощадбанк» підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно встановити суму, яка за вкладом була повернута ОСОБА_3, розмір частки грошового вкладу, яка підлягає стягненню, та вирішити згідно з вимогами чинного законодавства спір у цій частині по суті.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/4 частину автомобіля ВАЗ 21093ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому ці судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів в цій частині не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 1/2 частини грошових вкладів (депозиту) у публічному акціонерному товаристві «Ощадбанк» скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/4 частину автомобіля ВАЗ 21093 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю.Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська