Справа № 360/1143/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді - Унятицького Д.Є.

за участю секретарів - Буларги Д.О., Щербакової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Немішаєвська селищна рада Бородянського району Київської області про усунення перешкод у користуванні квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Перебуваючи в шлюбі вони з відповідачем інвестували грошові кошти в будівництво квартири АДРЕСА_1. 16 січня 2008 року на ім'я відповідача видане свідоцтво про право власності на вказану квартиру. Зробивши ремонт вони вселилися у квартиру та зареєструвалися в ній. Однак сімейне життя з відповідачем стало руйнуватися, тому в березні 2017 року вони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. З цього часу жодних стосунків не підтримують. В квітні 2017 року вона подала до суду позов про розірвання шлюбу з відповідачем, а він скориставшись їх (її та доньки) відсутністю, в квітні 2017 року змінив замки на вхідних дверях та не пустив їх до квартири, тому з цього часу вона та донька не можуть попасти в квартиру. Оскільки спірна квартира куплена під час шлюбу, є спільною сумісною власністю просила усунути їй та неповнолітній доньці ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою №69 по вулиці Заводській, 47-б в смт.Немішаєве Бородянського району Київської області, шляхом зобов'язання відповідача надати ключі від вхідних дверей квартири, не міняти замки на дверях квартири, надати доступ до всіх приміщень квартири та вселити її з донькою ОСОБА_2 у вказану квартиру.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 втратила право на проживання у спірній квартирі та підлягає виселенню, оскільки квартира належить йому на праві приватної власності оскільки придбана за його власні кошти, виручені від продажу спадкового майна. У 2009 році ОСОБА_1 вселилася у квартиру на правах члена сім'ї, але з березня 2017 року проживає окремо, а в червні 2017 року шлюб між ними розірвано. Оскільки вона не є членом його сім'ї, з квартири виселилася сама, протягом тривалого часу (більше року) в ній не проживає, то втратила право користування спірною квартирою. Тому просив виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1.

В судовому засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позов підтримали, викладене підтвердили, проти зустрічного позову заперечували. Вважали, що спірна квартира придбана сторонами під час шлюбу тому є їх спільною сумісною власністю, а оскільки в квітні 2017 року відповідач змінив замки вона з донькою не має доступу до квартири.

Представники відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечували, вважали, що квартира АДРЕСА_2 є особистою приватною власністю ОСОБА_3, оскільки придбана ним за кошти отримані від продажу майна, отриманого ним у спадок після смерті ОСОБА_7, а саме: житлового будинку по вулиці Ватутіна, 35 в с.Плахтянка Макарівського району Київської області та земельної ділянки площею 3,8836 га кадастровий номер :02:023:0022. Проти проживання дочки у квартирі він не заперечує, перешкод у користуванні чи проживанні у квартирі їй не чинив, а оскільки ОСОБА_1 не належить до членів сім'ї власника житла, то втратила право користування спірною квартирою тому її вимоги задоволенню не підлягають. Зустрічний позов підтримали. Також представник ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що замки в квартиру були замінені, щоб позивачка, яка добровільно змінила місце проживання, залишивши всі свої речі, не мала доступу до квартири, а донька сторін має можливість потрапити до квартири або вийти з неї лише в присутності відповідача.

Третя особа Немішаївська селищна рада Бородянського району Київської області в судове засідання представника не направила, просила розглянути справу без її участі.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представників відповідача, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2002 року від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження та про народження (а.с.11,12). Рішенням Бородянського районного суду від 20 червня 2017 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення суду (а.с.43).

28 жовтня 2005 року між ТОВ «Євробуд» та ОСОБА_3 укладений договір №69/4 інвестування будівництва житлового будинку АДРЕСА_3, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.46-47). Рішенням виконкому Немішаївської селищної ради №421/13 від 09 жовтня 2007 року визнане право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 49 кв.м., житловою 19 кв.м. (згідно договору інвестування) (а.с.44).

ОСОБА_3 являється власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.13), витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно (а.с.14).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування на розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Враховуючи викладене оскільки предметом спору являється спір про право користування квартирою, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження посилання позивачки на наявність перешкод для неї та її доньки з боку відповідача у такому користуванні (відсутність ключів від квартири унеможливлює належне та повноцінне користування нею), що підтверджується, як наданими суду письмовими доказами, та показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9А, так і визнано в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_6, позивачка має право на користування зазначеною квартирою, і як її співвласник, і в разі визнання цієї квартири особистою власністю відповідача, як колишній член сім'ї власника квартири, відповідно до вимог ст. 156 ЖК УРСР, то частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно зобов'язати ОСОБА_3 не чинити їй та неповнолітній ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою та надати ключі від вхідних дверей. Вселити ОСОБА_1 у квартиру.

При цьому, підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача не міняти замки на дверях квартири, надати доступ до всіх приміщень квартири не вбачається, оскільки метою цивільного судочинства, відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, а позивачкою заявлені вимоги про захист прав, що можуть бути порушені в майбутньому.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволено, підстав для задоволення зустрічного позову не вбачається, оскільки співвласник майна має право користування спільним майном так само як і колишній член сім'ї власника має право відповідно до ЖК УРСУ на користування житловим приміщенням в якому він проживав, а тому відповідачка не може бути виселена із спірної квартири, лише на підставі того, що між сторонами припинені сімейні відносини.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 640,00 гривень.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Немішаєвська селищна рада Бородянського району Київської області про усунення перешкод у користуванні квартирою задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою 69 в будинку 47 б по вулиці Заводській в смт Немішаєве Бородянського району Київської області та надати ключі від вхідних дверей.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру 69 в будинку 47 б по вулиці Заводській в смт Немішаєве Бородянського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 17 вересня 2018 року.

Головуючий-суддяОСОБА_10