У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-1147/09

провадження № 6/0285/110/18

15 серпня 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі головуючої судді Заполовської Т.Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

за участі представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 16.07.2018 року звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заяви зазначає, що ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 06.05.2011 року (далі Ухвала) її було обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11.01.2010 року № 2-1147/10. На сьогоднішній день у відділі виконавчої служби представнику ОСОБА_2 не надали матеріали виконавчого провадження для ознайомлення, оскільки вони знищені. Виконавче провадження по рішенню суду № 2-1147/10 закрите, тому обмеження підлягає скасуванню.

Від відділу ДВС надійшов відзив в якому просять відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2, оскільки норми законодавства, які регулюють процес обмеження боржника у праві виїзду за межі України та процес зняття обмежень, не передбачають поняття скасування обмеження у вигляді заборони виїжджати за кордон судом першої інстанції.

В судовому засіданні представник заявника просила задовольнити заяву та скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України її довірителя.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали поданої заяви та усіх доданих до неї документів, суд дійшов наступного висновку.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Проте слід зазначити, що Цивільний процесуальний кодекс України не регулює порядок розгляду судом питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Так само не передбачено вирішення такого питання судом і Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України».

Відповідно до п. 12.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону; закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

У постанові вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Постанова затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і протягом трьох робочих днів надсилається до ГЦОСІ ДПС.

Скасування (зняття) тимчасового обмеження у праві виїзду громадян за межі України на підставі заяв сторін виконавчого провадження або державного виконавця є неправильним, цим правом наділені лише органи ДВС, які повинні винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, заявник має право оскаржити дії державного виконавця до суду в порядку статті 447 ЦПК України лише в випадку відмови в винесенні постанови про відмову в скасуванні тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України.

Особа, яка вважає, що її права порушені в звязку з тимчасовим обмеженням у праві виїзду за межі України, має право оскаржити в апеляційному порядку лише ухвалу суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

На це звертали увагу Верховний Суду України, узагальнюючи судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (узагальнення від 01.02.2013), та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 01.07.2015), зазначивши, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у звязку з виконанням обовязку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця. У разі врегулювання боргових зобовязань державний виконавець виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Отже, тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у звязку з виконанням обовязку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що заявнику за його заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України слід відмовити.

Керуючись статтями 262, 351, 354, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Розяснити заявнику, що розгляд питання про зняття (скасування) обмеження щодо особи у праві виїзду за межі України належить до компетенції державного виконавця та/або ухвала суду, якою тимчасово обмежено у праві виїзду боржника за межі України, може бути оскаржена в апеляційному порядку у відповідності до вимог ст. 353 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата проголошення ухвали 15 серпня 2018 року.

Головуюча суддя Т.Г. Заполовська