ПОСТАНОВА

Іменем України

27.08.2018 року м. Кропивницький

Справа № 388/829/17

Провадження № 22-ц/781/1417/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), Кіслика С.А., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області (суддя Степанов С.В.) від 30 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, зазначивши третьою особою ОСОБА_7, про зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення позивача та передачі ключів від замків вхідних дверей квартири.

Свою вимогу позивач обґрунтовував тим, що 1992 по 2015 роки сторони проживали як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_6. 6 січня 2015 року сторони уклали шлюб, який згодом було розірвано. ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1 у якій вони разом проживали з позивачем. З 16 січня 2015 року вказана квартира являється зареєстрованим місцем проживання позивача. У вересні 2016 року він тимчасово поїхав на заробітки, а коли повернувся додому у січні 2017 року не зміг потрапити у квартиру так, як відповідач змінив замки на вхідних дверях. Рішенням суду від 29 червня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання таким, втратив право користування спірною квартирою. Цим судовим рішенням встановлено факт створення ОСОБА_5 перешкод йому в користуванні житлом.

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_9 і з урахуванням заяви від 23 листопада 2013 року (а.с. 44) просила суд усунути перешкод у користуванні нею квартирою шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач посилався на те, що ОСОБА_4, шлюб з яким було розірвано 25 серпня 2016 року, зловживає алкогольними напоями, вчиняв психологічне насилля у сім'ї, погрожував фізичним насиллям, що унеможливлює їх з позивачем спільне проживання. Крім того, сам факт реєстрації місця проживання позивача у вказаній квартирі створює їй перешкоди у її продажу.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2018 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Суд мотивував відмову в задоволенні первісного позову тим, що позивач змінив місце проживання, виїхавши з спірного житла і не вчиняв спроб повернутися до нього.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд послався на недоведеність відповідачем наявності створення ОСОБА_4 перешкод їй у користуванні та розпорядженні квартирою.

Короткий зміст доводів і вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду в частині вирішення зустрічного позову, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати рішення в цій частині та ухвалити нове рішення, яким усунути перешкоди у користуванні квартирою ОСОБА_5 шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач посилається на те, що рішення суду є таким, що не відповідає праву власності відповідача. Суд не врахував зміни у законодавстві щодо призначення житлової субсидії, яка залежить від доходу зареєстрованого у квартирі відповідача, який фактично в ній не проживає. Ця обставина фактично унеможливлює отримання нею субсидії. Крім того суд не врахував стосунки між сторонами по справі, поведінку позивача під час їх спільного проживання, яка робить їх співжиття неможливим для відповідача.

В частині вирішення первісного позову рішення суду учасниками справи не оскаржується.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Представник позивача - адвокат ОСОБА_10 надав суду відзив на апеляційну скаргу в якому вказав про безпідставність доводів відповідача про створення позивачем перешкод у користуванні житлом. На його думку суд обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Третя особа - ОСОБА_6 не скористався своїм правом надати суду відзив на апеляційну скаргу.

Пояснення учасників справи, надані у судовому засіданні

Відповідач ОСОБА_5 та її представник - ОСОБА_11 підтримали подану позивачем апеляційну скаргу.

Позивач та його представник, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, але представник позивача подав письмове клопотання про розгляд справи без їх з позивачем присутності, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Третя особа - ОСОБА_6 особисто в судове засідання не з'явився. Його представник - ОСОБА_11 погодився з доводами і вимогами апеляційної скарги відповідача.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи:

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 і ОСОБА_6 по ? частці кожному.

Вказана квартира являється зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_4.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований 6 січня 2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 2.

Заочним рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 29 червня 2017 року відмовлено ОСОБА_5 у задоволені її позовних вимог до ОСОБА_4. про визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно п. 8 Перехідних положень ЦПК України (2017) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказамита перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанціїв межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи і вимоги апеляційної скарги, а також мотиви ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційний суд виходить з такого.

Одним із принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 12, 81 ЦПК України) суть якого зводиться до того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а учасники справи, маючи рівні права та можливості щодо подання доказів, їх дослідженні та доведеності перед судом їх переконливості, зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК.

Гарантоване ст. 55 Конституції України та ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4 ЦПК України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване позивачем порушення було обґрунтоване і підтверджене доказами.

Відповідач, обґрунтовуючи свої вимоги за зустрічним позовом, посилався неможливість спільного проживання з позивачем у одній квартирі через зловживання останнім алкогольними напоями, вчинення психологічного насилля та погрози фізичним насиллям, а також посилалася на те, що факт реєстрації місця проживання позивача у вказаній квартирі перешкоджає її продажу.

На підтвердження цих обставин відповідач надав суду копії висновків Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області про результати перевірки звернення гр. ОСОБА_6 від 15 липня 2016 року (а.с. 22) та звернень ОСОБА_5 від 7, 8 і 23 квітня 2016 року (а.с. 24).

Так із висновку від 16 квітня 2016 року вбачається, що ОСОБА_6 звертався до поліції зі скаргою на виниклий між ним і його батьком ОСОБА_4 конфлікту в ході якого ОСОБА_4 фізичного болю чи тілесних ушкоджень йому не завдавав. на неправомірні дії свого батька ОСОБА_4 (а.с. 22-23).

За зверненням ОСОБА_5 від 23 квітня 2016 року на нецензурну лайку і погрози з боку ОСОБА_4, поліція жодних фактів не встановила.

За аналогічним зверненням ОСОБА_5 від 7 квітня 2016 року поліція також конкретних фактів не встановила, а сама ОСОБА_12 заявила, що спірні питання врегулювала мирним шляхом і претензій не має.

Не було поліцією встановлено фактів протиправної поведінки ОСОБА_4 і за зверненням ОСОБА_5 від 8 квітня 2016 року.

Інших доказів того, що ОСОБА_4 порушує правила співжиття з ОСОБА_5 відповідач не надала, а позивач ці обставини не визнав (а.с. 61).

Отже суд дійшов правильного висновку, що обставини неможливості проживання сторін по справі в одній квартирі через порушення позивачем правил співжиття є недоведеними відповідачем.

Суд також обґрунтовано відхилив доводи відповідача про створення позивачем перешкод у розпорядженні квартирою через реєстрації в ній місця його проживання. Таке твердження відповідача ґрунтується на припущеннях та належним чином не обґрунтоване.

Суд дав правильну оцінку наданим сторонам доказам і дійшов правильного висновку, що обставини, якими відповідач обґрунтовував свої вимоги за зустрічним позовом є недоведеними.

Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.

Посилання відповідача на неможливість отримання житлової субсидії через реєстрацію місця проживання позивача у її квартирі, викладені в апеляційній скарзі, апеляційним судом до уваги не приймаються так, як при зверненні до суду першої інстанції відповідач на ці обставини не посилався, як на підставу своїх вимог, і суд їх не досліджував та не оцінював.

Являючись членом сім'ї співвласників квартири та вселившись до неї з їх згоди і проживаючи з ними разом, ОСОБА_4, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України набув право користування цим житлом.

Згідно ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів сім'ї власника права користування займаним приміщенням.

Член сім'ї власника житла, в тому числі колишній, може бути позбавлений права користуватися житлом власника лише у випадках, передбачених законом або договором.

Проте відповідач не довів обставин. якими обґрунтовував свою вимогу.

Крім того, посилаючись на порушення з боку позивача свого права на володіння, користування і розпорядження власністю, відповідач провив усунути створені йому перешкоди шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом.

Такий спосіб захисту цивільних прав, як визнання іншої особи такою, що втратила цивільне право притаманний для правовідносин, коли оспорюване право припиняється в результаті настання передбаченої законом події або дій чи бездіяльності самого правоволодільця, якщо такий наслідок прямо встановлений законом. У разі наявності спору, у зв'язку з невизначеністю у праві, суд, за умови доведеності позову, ухвалює рішення, яким визнається факт припинення права. Для прикладу, такими є правовідносини, врегульовані норами ч. 2 ст. 405, ст. 71, ст. 72 ЖК України та ін.

У правовідносинах коли належні правоволодільцю права порушуються неправомірними діям інших осіб застосуванню підлягають інші передбачені законом способи їх захисту, направлені на припинення правопорушення.

Так у разі доведеності власником житла фактів порушення його прав членами його сім'ї, в тому числі колишніми, які вчиняють дії, що унеможливлюють для власника спільне з ними проживання, порушене право підлягає захисту у спосіб, передбачений ст. 116, 157 ЖК України.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси яких юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Колегія суддів вважає, що окрім того, що відповідач не довів наявність обставин, якими він обґрунтовував свою вимогу, він також обрав невірний спосіб захисту свого права.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Суд ухвалив рішення в частині зустрічного позову з додержанням норм матеріального і процесуального права. Передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для його скасування апеляційний суд не встановив.

За таких обставин апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, в частині яка оскаржується, без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 без задоволення, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2018 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 31 серпня 2018 року.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: С.А. Кіселик

С.І. Мурашко