Справа № 142/1197/17
Провадження № 22-ц/772/1759/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 рокуСправа № 142/1197/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача ОСОБА_2,

суддів Ковальчука О.В., Денишенко Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Торбасюк О.І., представника ТОВ «Зернятко-Південь» ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Зернятко-Південь» - адвоката ОСОБА_3 на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 15 червня 2018 року ухваленого в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Піщанського районного суду Вінницької області Гринишиної А.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Зернятко-Південь» про визнання недійсним договору оренди землі,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Зернятко-Південь» про визнання недійсним договору оренди землі, посилаючись на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 2,2759 га, кадастровий номер :01:001:0388, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Городищенської сільської ради Піщанського району Вінницької області.

Вказаною ділянкою відповідач користувався 10 років на підставі договору оренди землі від 20 грудня 2006 року.

Обіцяючи подальше підвищення розміру орендної плати та передавши грошові кошти в розмірі 2000 грн., представник відповідача умовив дружину позивача ОСОБА_5 підписати договір оренди землі від 01 вересня 2016 року та акт прийому- передачі земельної ділянки.

18 травня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до представника відповідача з заявою про те, що договір був підписаний його дружиною без належних повноважень, укладати договір з відповідачем наміру не мав.

Незважаючи на це, 30 травня 2017 року відповідачем була здійснена державна реєстрація права оренди земельної ділянки згідно договору від 01 вересня 2016 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний №88778613, сформований приватним нотаріусом Піщанського районного нотаріального округу.

На врегулювання спору в позасудовому порядку позивачем було запропоновано відповідачу укласти угоду про визнання недійсним договору оренди землі, скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки та підписати акт прийому-передачі земельної ділянки, однак відповідач відмовився від даної пропозиції, заявивши, що укладення договору є законним.

З урахуванням наведеного, позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,2759 га, кадастровий номер :01:001:0388, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Городищенської сільської ради Піщанського району Вінницької області, укладений між ним та ТОВ "Зернятко-Південь" 01 вересня 2016 року, а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 15 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Зернятко-Південь» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 2,2759 га, кадастровий номер :01:001:0388, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Городищенської сільської ради Піщанського району Вінницької області, укладеного між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «Зернятко-Південь» 01 вересня 2016 року задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,2759 га, кадастровий номер :01:001:0388, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Городищенської сільської ради Піщанського району Вінницької області, укладений між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «Зернятко-Південь» 01 вересня 2016 року.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Зернятко-Південь» на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 640 грн.

Рішення місцевого суду обґрунтоване тим, що оспорюваний договір ОСОБА_4, який є власником земельної ділянки, особисто не підписував, повноваження на це іншій особі не надавав в установленому законом порядку, що свідчить про відсутність волі орендодавця на укладення оспорюваного договору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник товариства з обмеженою відповідальністю «Зернятко-Південь» - адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов хибного висновку що підпис в спірному договорів вчинений не ОСОБА_4, оскільки даний факт не підтверджено достовірними, достатніми та допустимими доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову, а доводи скаржника не підтверджено належними доказами

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 15 червня 2018 року, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №820711 від 04 грудня 2006 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 2,2759 га, кадастровий номер :01:001:0388, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Городищенської сільської ради Піщанського району Вінницької області ( а.с.8).

20 грудня 2006 року між ОСОБА_4 та ТОВ Зернятко-Південь було підписано договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років.

Згідно договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ "Зернятко-Південь" було укладено новий договір оренди зазначеної земельної ділянки, який 30 травня 2017 року зареєстрований в Державному реєстрі за № 232. Строк дії договору складає 10 років.

18 травня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до ТОВ Зернятко-Південь з заявою про те, що зазначений договір від 01 вересня 2016 року підписала його дружина, укладати його він намір не мав.

Маючи намір врегулювати спір, ОСОБА_4 запропонував ТОВ "Зернятко-Південь" укласти угоду про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2016 року, укласти яку останнє відмовилось.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною третьою 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Таким чином, вільне волевиявлення особи є обов'язковою умовою дійсності правочину. Наявність підпису в договорі підтверджує наміри учасників правочину і є доказом їх волевиявлення, якщо не встановлено, що особа вчинила підпис поза її волею.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що спірний договір оренди ОСОБА_4 не підписував, підпис від його імені вчинила дружина.

Разом з тим, з пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що вони при підписанні ОСОБА_4 спірного договору оренди присутніми не були, примірник договору передали його дружині ОСОБА_5

У суді першої інстанції сторонами клопотання про проведення почеркознавчої експертизи не заявлялось, і не було жодних обставин, які перешкоджали їм заявити таке клопотання, а тому апеляційний суд ухвалою від відмовив у задоволенні клопотання позивача про призначення експертизи та витребування доказів.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, а також позицію позивача, колегія суддів вважає доведеним той факт, що підпис в договорі оренди землі, виконаний не ним, а іншою особою. У зв'язку чим волевиявлення власника земельної ділянки при укладенні договору не було вільним, не відповідало його внутрішній волі, правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків та суперечить вимогам ЦК України.

Підписання договору особою, яка не має на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, є підставою для визнання договору недійсним (ст.ст. 203, 215 ЦПК України).

Відповідачем належних та допустимих доказів, які б спростували доводи позивача суду не надано.

Факт виплати позивачу орендної плати за 2017 рік не є підставою для скасування рішення суду, за встановлених у ньому обставин, а саме не підписання оскаржуваного договору оренди його стороною.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права, а відтак є незаконним.

Враховуючи те, що договір оренди землі від 01 вересня 2016 року власник земельної ділянки особисто не підписував, повноваження на це іншій особі не надавав, що свідчить про відсутність волі орендодавця на її укладення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності позивачем фактів порушення його прав, свобод та інтересів, виходячи з визначених ст. 2 ЦПК України завдань цивільного судочинства правомірно задовольнив позовні вимоги. Тому в порядку ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Зернятко-Південь» - адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 15 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: