АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 квітня 2018 року (час ухвалення та дата виготовлення повного тексту рішення - не вказано) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, у розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі по 950 грн. щомісячно. .

Заявлені вимоги вмотивовані тим, що його матеріальне становище погіршилося, постійного доходу він не отримує та займається тимчасовими заробітками.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовлено.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що аліменти, які стягуються з нього на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 03 лютого 2017 року, є значно більшими ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На даний час його матеріальне становище погіршилося, позивач офіційно не працює та не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1 761,75 грн., які державним виконавцем розраховані виходячи з середньомісячного заробітку по Надвірнянському району Івано - Франківської області.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 03 лютого 2017 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ст. 182 СК України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин щодо зміни розміру аліментів) при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено обставин, які мали підтвердити той факт, що після ухвалення судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дочки, погіршився стан здоров'я позивача, змінився його матеріальний стан, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Посилання ОСОБА_2 на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 та те, що його матеріальний стан не дає можливості сплачувати аліменти в призначеному розмірі, на підтвердження чого ним надано довідку про склад сім'ї, акт обстеження матеріально - побутових умов та копію трудової книжки з якої вбачається, що з 2004 року він офіційно не працює - є безпідставними виходячи з такого.

Як вже зазначалося, у п.23 вказаної Постанови йдеться про зміну матеріального становища як підставу для ухвалення рішення про зменшення розіру аліментів. Проте, як вбачається з копії трудової книжки позивач офіційно не працює з 2004 року, при цьому рішення про стягнення з нього аліментів ухвалене і набрало законної сили в 2017 році. Крім того, посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що будинок в якому він проживає потребує ремонту, також не свідчить про те, що його матеріальне становище погіршилося, тобто позивачем не надано доказів, що його матеріальний стан змінився, порівняно з моментом розгляду справи та винесення рішення.

Посилання позивача на ту обставину, що державним виконавцем при виконанні рішення, аліменти нараховано у значно більшому розмірі ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також не є підставою для їх зменшення. Оскільки, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 лютого 2017 року визначено, що аліменти на неповнолітню дочку стягуються у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, державний виконавець виходив з розміру середньомісячної заробітної плати для працездатних осіб по Надвірнянському району, Івано-Фронківської області, яка в середньому складає 7 047 гривень, тобто нараховані аліменти у сумі 1761,75 грн. є ? частини заробітку осіб працездатного віку відповідної місцевості.

Апеляційний суд, критично відноситься до позиції позивача, який посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів, на фінансову неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки наведені обставини не підтверджуються належними доказами.

Позивач є особою працездатного віку, не надано доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених позивачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дочки в розмірі, який визначений за рішенням суду.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який, повно встановивши фактичні обставини справи, дав об'єктивну оцінку зібраним у справі доказам, правильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 03 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17.09.2018 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І. Дорош

В.М.Триголов

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов