Справа № 489/5360/17
Провадження №2/489/721/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Животовою А.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходів) щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Крім того, позивач просила зобов'язати Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

11 січня 2018 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до яких позивач просить позбавити відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнення з ОСОБА_4 на її користь аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття; стягнення з ОСОБА_5 її користь аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову.

Відповідачі у судовому засіданні 20.07.2018 року проти позову заперечували, про дату час та місце наступного судового засідання були повідомлені належним чином, однак до суду не з'явились, правом на подання відзиву не скористались.

Від Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника та повідомили про те, що заперечень по даній справі немає.

З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_12 народився ОСОБА_7, батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 5).

04 березня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №86, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінилося на «ОСОБА_4», свідченням чого є свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 6).

Характеристикою на ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який відвідує Дошкільний навчальний заклад №142 м. Миколаєва з 2015 року, повідомлено про те, що піклуванням дитини займається ОСОБА_2 його бабуся, з якою дитина мешкає. Батьків з першого дня перебування дитини ніколи не бачили. На батьківські збори вони не з'являються, дитиною не цікавляться, не піклуються, на телефонні дзвінки не відповідають (а.с. 7).

Як вбачається із характеристики на ОСОБА_4, складеної капітаном поліції ДОП Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області Сандуца В.П., за час мешкання АДРЕСА_1 ОСОБА_4 зарекомендувала себе з посереднього боку, до адміністративної відповідальності раніше притягувалась за ст. 184 КУпАП, скарг на неї від сусідів не надходило (а.с. 8).

У відповідності з характеристикою на ОСОБА_4, складеної сусідами та затвердженої житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Південь», ОСОБА_4 зареєстрована в АДРЕСА_2 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5, який належить ОСОБА_2 Сусіди знають ОСОБА_4 з негативної сторони. ОСОБА_10 після народження дитини: сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, у будинку не проживає. Іноді вона приходить до житла та проживає впродовж декілька днів, а потім зникає. Вона скритна, не спілкується з оточуючими. В період її проживання за вказаною адресою бачили ОСОБА_4 у алкогольному сп'янінні. ОСОБА_4 не працює, не має самостійного заробітку. Утриманням та вихованням ОСОБА_7 не займаються (а.с. 9).

Актом від 19.10.2017 року підтверджений факт проживання в АДРЕСА_3 ОСОБА_2. разом з онуком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та факт не проживання в цьому будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 12).

За характеристикою на ОСОБА_2, складеної сусідами та затвердженої житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Південь», ОСОБА_2 впродовж тривалого часу проживає у власному будинку АДРЕСА_4 Сусіди знають ОСОБА_2 як позитивну людину. Тетяна відповідальна людина, яка здатна правильно приймати рішення в складних ситуацій. Вона доброзичлива, комунікабельна, славиться товариськими, справедливими, чуйними відношеннями з сусідами та іншими людьми. Тетяна відкрита людина. ОСОБА_2 працює вихователем у дошкільному закладі, дуже любить дітей та вони відповідають їй тим же. Тетяна самостійно виховує онука ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з його народження. Вона опікується онуком, матеріально утримує дитину постійно займається його вихованням та його розвитком, проводить з онуком весь вільний час. Дитина доглянута, акуратно одягнута, вихована. Батьки дитини ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за вказаною адресою не мешкають, періодично зявляються за місцем реєстрації, проживають впродовж декількох днів, утриманням та вихованням дитини не займаються (а.с. 10).

З характеристики на ОСОБА_2, складеної капітаном поліції ДОП Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області Сандуца В.П., вбачається, що за час мешкання АДРЕСА_5 ОСОБА_19. зарекомендувала себе з позитивного боку, до адміністративної відповідальності раніше не притягувалась, скарг на неї від сусідів не надходило (а.с. 11).

19 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради із заявою про проведення профілактичної бесіди з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з питання неналежного виконання батьківських обов'язків стосовно їх сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Листом Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради від 26.10.2017 року позивача повідомлено про те, що спеціалістами служби було проведено профілактично-роз'яснювальну бесіду з ОСОБА_5 та ОСОБА_4, в ході якої батькам наголошено на необхідності належного виконання ними батьківських обов'язків, приділення уваги вихованню сина та надання допомоги у його утриманні. Під час бесіди батьки дитини пояснили, що постійно спілкуються з сином, проводять з ним час на вихідних, та купляють необхідні продукти харчування. Зі слів батьків дитини, вони не зловживають спиртними напоями так, як батько дитини зазначив, що він, на даний час, працює водієм, а його дружина збирає овочі на полях, проживають тимчасово на орендованій квартирі. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були ознайомлені та попереджені про адміністративну відповідальність за статтею 184 КУпАП, ознайомлені зі статтями Сімейного кодексу України (а.с. 14).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2012 року ОСОБА_8 (відповідач у справі) позбавлено батьківських прав відносно малолітніх - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_7, та стягнуто з неї на користь ОСОБА_14 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх заробітків (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до досягнення ними повноліття, починаючи з 21.05.2012 року (а.с. 16-17).

Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 03.08.2018 року за вих. № 1756/02.02.01-22/22/14/18, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відношенні сина ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свідок ОСОБА_16 зазначила, що вона працює в дитячому садку який відвідує ОСОБА_15 вже два роки. За цей час бачила мати дитини 2 рази, батька один раз. 19.03.2018 року батьки прийшли за дитиною у нетверезому стані, намагались забрати дитину, коли їм вказали що визвуть поліцію, вони пішли та більше за дитиною не повертались. Дитиною опікується бабуся.

Свідок ОСОБА_17, яка є сусідкою позивачки зазначила, що ОСОБА_17 проживає разом з бабусею ОСОБА_2, вони повністю опікує та забезпечує дитину. ОСОБА_10 вона бачила, та у більшості випадків вона була у стані алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_14 - мати відповідачки ОСОБА_4 пояснила, що де перебуває на даний час її донька з чоловіком вона не знає. Донька позбавлена батьківських прав відносно ще двох дітей, вона є їх опікуном. ОСОБА_11 повністю забезпечує ОСОБА_2, займається його вихованням та утриманням.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч. 1 ст. 155 та п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для позбавлення їх судом батьківських прав.

Абзацом 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

За приписами ч. 3 цієї статті, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України, де частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджет на 2018 рік" за поданням Міністерства фінансів, для дітей віком до 6 років: з 1 липня - 1559 грн; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня ? 1944 грн.

Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, та зважаючи на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, а також мінімальний розмір аліментів на одну дитину, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 та ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір - на користь позивача у розмірі 640 грн. 00 коп. та на користь держави в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ОСОБА_5, батьківських прав відносно дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 08 листопада 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 08 листопада 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 ОСОБА_18 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок гривень 00 копійок) з кожного по 320 грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_4 ОСОБА_18 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6, паспорт серії НОМЕР_4.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6.

Відповідач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6.

Третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Богоявленський, 1

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум'янцева

Повний текст судового рішення складено «24» жовтня 2018 року.