Провадження № 2/127/5089/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 23.07.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту ОСОБА_1 керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7. Договору.

Позивач повідомляє, що відповідач станом на 04.07.2017 року має заборгованість 26097,49 грн., яка складається з наступного: 14751,06 грн. тіло кредиту, 2396,69 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 7230,81 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. (штраф фіксована частина), 1218,93 грн. штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає.

Представник позивача на виклик суду не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі із зазначенням, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. При цьому ОСОБА_2 пояснила, що невідома особа взломала її телефон та за допомогою мобільного номеру зняла з її карток ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 7000,00 грн. Про вчинений злочин 16.09.2016 року вона подала відповідно заяву до правоохоронних органів, про що було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 190 КК України під № 0007366. До теперішнього часу досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку про необхідність відмови в позові, виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 23.07.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_2 є володільцем платіжних карток 4149 4978 6719 4997 та 5168 7556 2784 7888, емітованих ПАТ КБ «ПриватБанк».

16.09.2016 року ОСОБА_2 звернулася із письмовою заявою про злочин до Лівобережного ВП ГУНП у Вінницькій області, повідомивши про те, що в період часу з 11:00 год. до 13:00 год. 16.09.2016 року невідома особа шахрайським шляхом, отримавши доступ до мобільної СІМ карти ОСОБА_2 заволоділа грошовими коштами, які знаходились на банківських карточках останньої. Сума збитку 7000,00 грн.

За зверненням ОСОБА_2 зареєстроване кримінальне провадження № 0007366 за ст. 190 ч. 1 КК України, а сама ОСОБА_2 визнана потерпілою.

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0007366 встановлено, що в період часу з 11:00 год. до 13:00 год. 16.09.2016 року невідома особа шахрайським шляхом, отримавши доступ до мобільної СІМ карти ОСОБА_2 заволоділа грошовими коштами, які знаходились на банківських карточках останньої. Сума збитку 7000,00 грн.

Як вбачається із розрахунку банку доданого до позову заборгованість за кредитом, яку позивач просить стягнути із ОСОБА_2 на свою користь виникла у період 16-17 вересня 2016 року, тобто саме тоді коли невідома особа шахрайським шляхом, отримала доступ до мобільної СІМ карти ОСОБА_2, що мають очевидні ознаки шахрайства. У зв'язку із вказаною заборгованістю відповідачу нараховані проценти, комісія та штрафи зазначені Банком у позові.

При цьому сам по собі факт списання Банком грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_2 та обліку на цьому рахунку кредитової заборгованості не є підставою для задоволення позовних вимог.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Крім того за змістом п.1.32 ст. 1, пп. 7.1.2 п.7.1 ст. 7, п.20.1 ст. 20, пп. 32.3.2 п.32.2 ст. 32 закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» саме власник рахунка може ініціювати списання коштів та розпоряджатися ними.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року № 6-2023цс16 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

У розглядуваній справі позивачем не надано доказів, що списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_2 16.09.2016 року здійснювалися за її розпорядженням.

А доводи відповідача про те, що 16.09.2016 року невідома особа взломала її телефон та за допомогою мобільного номеру зняла з її карток ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 7000,00 грн. не спростовані.

При цьому суд враховує, що відсутні докази того, що платіжні картки та їх реквізити передавалися ОСОБА_2 третім особам; ОСОБА_2 як власник карткового рахунку давала розпорядження щодо списання коштів чи передавала сім-картку свого телефону третім особам. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла несанкціонованому зняттю коштів з рахунка

Натомість відповідач 16.09.2016 року звернулась до правоохоронних органів із заявою про злочин.

За таких обставин оскільки списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_2 16.09.2016 року відбулося не за її розпорядженням, як власника рахунку, то відповідач і не повинна нести за такі операції майнову відповідальність у вигляді повернення кредиту, процентів, сплати комісії та штрафів.

Таким чином, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає, що, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивачем не доведенофакту отримання відповідачем грошових коштів по вищевказаному кредитному договору, з чого суд робить висновок про відсутність таких обставин, а відтак і підстав для задоволення позовних вимог.

Також як встановлено судом, Умови та Правила надання банківських послуг, на які посилається позивач та додані ним до матеріалів позовної заяви, підписані лише головою правління банку ОСОБА_3 Підпису відповідача ОСОБА_2 на даних умовах не має, що в свою чергу позбавляє суд можливості переконатися, що під час підписання заяви на отримання кредиту, відповідач був ознайомлений, саме з цими умовами, а не якимись іншими.

В матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи була обізнана ОСОБА_2 про час, за який вона мала звернутися з повідомленням про зняття грошових коштів з картки.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання для дачі особлистих пояснень не зявився, не надав доказів того, що банк вчиняв дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку відповідача, не встановлено, у який спосіб відбулося списання (термінал, телефон, компютер), з використанням яких ресурсів відбулося списання, чи відбулося списання з повідомленням про це на певний номер телефону та на який саме, чи операцію з перерахунку коштів було здійснено з використанням особистих даних відповідача та інше.

Про результати службового розслідування за вказаним фактом ПАТ КБ «ПриватБанк» також не надало даних суду.

Зазначений висновок щодо необхідності зясування вказаних обставин викладено у постанові Верховного суду України № 6-71цс15 від 16 червня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

В звязку з відмовою в задоволенні позову судовий збір слід залишити без відшкодування.

На підставі ст. ст. 3, 509, 526, 1046, 1054, 1066, 1071 ЦК України, керуючись ст.ст. 81, 141, 258, 259, 89, 263-265, 268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , номер рахунку 3111, МФО № 305299, тел. .

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії АВ № 768760, виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 20.09.2007 року.

Суддя