Ухвала

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 761/29113/14-ц

провадження № 61-25612св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2,

треті особи: служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Солом?янської районної у місті Києві державної адміністрації,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін заяву ОСОБА_1 про роз?яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, ухвали Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року та заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Верховного Суду України від 12 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з указаним позовом, посилаючись на те, що з 18 листопада 1995 року по 07 серпня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3

У період шлюбу вони набули право власності на квартиру АДРЕСА_2, квартиру АДРЕСА_1, автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

ОСОБА_1 просив суд здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши йому у власність квартиру АДРЕСА_2 та мотоцикл «BMW» без бокового причепу; виділити ОСОБА_2 у власність квартиру АДРЕСА_1 і автомобіль «Volvo»; визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 з ним.

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визначити місце проживання ОСОБА_3 з нею; визнати трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю подружжя; поділити майно, що є їх спільною сумісною власністю, виділивши їй трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США, що еквівалентно 3 080 000,00 грн; виділити ОСОБА_1 трикімнатну квартиру АДРЕСА_3, орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США, що еквівалентно

3 080 000,00 грн; мотоцикл «BMW» без бокового причепу 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю 18 200,00 доларів США, що еквівалентно 400 400,00 грн; автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США, що еквівалентно 577 588,00 грн, всього виділити ОСОБА_1 майна на загальну суму 4 057 988,00 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частки виділеного йому в натурі майна у сумі 22 227,00 доларів США, що еквівалентно 488 994,00 грн; квартиру АДРЕСА_1 вважала своєю особистою власністю.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США, що станом на

25 січня 2016 року становить 3 470 600,00 грн; двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 орієнтовною вартістю 120 000,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 2 974 800,00 грн; мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю

18 200,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 451 178,00 грн, та автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 650 836,66 грн, а разом на загальну суму 304 454,00 доларів США, яка станом на 25 січня 2016 року складає 7 547 414,66 грн.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США, що станом на

25 січня 2016 року становить 3 470 600,00 грн, та мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю 18 200,00 доларів США, що станом на 25 січня

2016 року становить 451 178,00 грн, а всього на суму 158 200,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року складає

3 921 778,00 грн.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 орієнтовною вартістю 120 000,00 доларів США, що станом на 25 січня

2016 року складає 2 974 800,00 грн, та автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 650 836,66 грн, а всього на загальну суму 146 254,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року складає 3 625 636,66 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частки спільного сумісного майна подружжя у розмірі

11 946,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить

296 141,3,4 грн.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком - ОСОБА_5

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя трикімнатну квартиру

АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США; двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 орієнтовною вартістю 120 000,00 доларів США; мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю 18 200,00 доларів США та автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США, а разом на загальну суму 304 454,00 доларів США.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США та автомобіль «Volvo»,

2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 у

місті Києві орієнтовною вартістю 120 000,00 доларів США та мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю 18 200,00 доларів США.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки спільного сумісного майна подружжя у розмірі

14 027,00 доларів США.

Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_2

У іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1, скасовано рішення Апеляційного суду міста Києва від

11 квітня 2016 року та залишено в силі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року.

Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 липня 2017 року задоволено частково заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року виправлено в резолютивній частині постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 липня 2017 року описку, виклавши абзац 2 резолютивної частини постанови в такій редакції: «Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, справу у цій частині направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року в частині вирішення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини скасовано, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від

25 січня 2016 року в цій частині залишено в силі.

У травні 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшли заяви про роз?яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, ухвали Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року та про виправлення описки в постанові Верховного Суду України від 12 липня 2017 року.

Заява про роз?яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, ухвали Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року мотивовано тим, що суд першої та апеляційної інстанцій взяв на себе повноваження скасовувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року в повному обсязі і залишити в силі скасоване рішення Апеляційного суду міста Києва та не брати до уваги постанову Верховного Суду України по даній справі, що свідчить про перевищення своїх повноважень зазначеними судами.

Не зрозуміло чи має силу ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, якою залишено в силі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року, в частині поділу майна подружжя, після перегляду її Верховним Судом України за заявою ОСОБА_2

Тому ОСОБА_1 просить роз?яснити постанову Верховного Суду України від 12 липня 2017 року та ухвалу Верховного Суду України від

06 вересня 2017 року з приводу того, чи розглядалось Верховним Судом України при розгляді заяви ОСОБА_2 питання щодо поділу майна подружжя, яке було одним із предметів розгляду даної справи. Чи має силу ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, якою залишено в силі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року в частині задоволених позовних вимог щодо поділу майна подружжя, після перегляду її Верховним Судом України в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини.

Заява про виправлення описки в постанові Верховного Суду України від

12 липня 2017 року мотивована тим, що при зверненні із заявою про виправлення помилки в рішенні Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року (в частині поділу майна подружжя) суд першої інстанції ігнорує ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, якою скасовано рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року та залишено в силі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року в частині поділу майна подружжя. ігнорує постанову Верховного суду України від 12 липня 2017 року та ухвалу Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року та вважає, що Верховний Суд України скасував ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року повністю.

Заявник вважає, що на думку судів першої та апеляційної інстанцій скасоване 07 грудня 2016 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року в частині поділу майна подружжя має силу, що не відповідає дійсності.

Тому ОСОБА_1 просить виправити в резолютивній частині постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року описку, виклавши абзац другий резолютивної частини постанови в такій редакції:

- «Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції, в частині задоволених позовних вимог щодо поділу майна подружжя залишити в силі».

Заява про роз'яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, ухвали Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року не підлягає задоволенню з таких підстав.

Тлумачення статті 271 ЦПК України дозволяє стверджувати, що підставою для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз'яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз'ясненні рішення.

Роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Аналіз заяви про роз'яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, ухвали Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року свідчить, що вона стосується роз'яснення мотивів ухваленої постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року та ухвали Верховного Суду України від

06 вересня 2017 року, якою виправлено описку в резолютивній частині постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року. Та стосується питання набрання чинності ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року в частині вирішення питання про поділ майна подружжя.

Тому колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, ухвали Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 761/29113/14-ц слід відмовити.

Що стосується заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Верховного Суду України від 12 липня 2017 року Верховний Суд вважає за необхідне зазначити таке.

За приписами частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Проаналізувавши заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, Верховний Суд звертає увагу на те, що заявник просить викласти абзац другий резолютивної частини постанови в новій редакції. Тобто, заявник ставить питання про зміну змісту резолютивної частини постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, що фактично не є виправленням описки.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення.

З огляду на вказане колегія суддів Верховного Суду вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 269, 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз?яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, ухвали Верховного Суду України від

06 вересня 2017 року та заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Верховного Суду України від 12 липня

2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило