Номер провадження 2/643/2008/18
УХВАЛА

30.03.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Сиротникова Р. Є.
при секретарі Новаковій Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову з цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи внаслідок ДТП,
Позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова із вказаним позовом 01.12.2017.
До початку розгляду справи по суті від позивача надійшло клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 (посвідчення водія ХКА 002815), а саме колісний транспортний засіб (автомобіль) Daewo Lanos, з номерним знаком АХ 0173 ЕВ, 2007 року випуску, зареєстрований 18.07.2013.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказав, що з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди і по теперішній час відповідачем не вчинено жодних дій для того щоб відшкодувати завдану матеріальну і моральну шкоду позивачу, також зазначив те що відповідач працює таксистом без оформлення трудових відносин та він матиме змогу продати своє майно що, в свою чергу, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Суд, вивчивши матеріали справи та додані до заяви документи, встановив наступне.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.
Так, на час розгляду заяви про забезпечення позову матеріали цивільної справи не містять належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза відчуження рухомого майна що належить відповідачу, внаслідок чого це унеможливить чи ускладнить виконання рішення суду в майбутньому у випадку не вжиття зазначених в заяві заходів забезпечення позову.
На підставі викладеного, суд вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд
В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 15-денний строк з дня оголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Р. Є. Сиротников