Справа № 445/644/18
Провадження № 2/323/604/18
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

18.09.2018 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Н.В.Фісун, за участю секретаря А.А.Сабліної, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення вартості речового майна, -

В С Т А Н О В И ЛА:
Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (правонаступник військової частини польова пошта НОМЕР_2 ) на посаді водія-слюсаря ремонтної майстерні бронетанкового озброєння і техніки ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти бронетанкової техніки ремонтно-відновлювального батальйону у період з 09.06.2015 р.
ОСОБА_1 був зарахований на всі види забезпечення з 09.06.2015. Відповідач отримав речове майно на загальну суму 572, 41 грн.
В період проходження військової служби відповідач самовільно залишив військову частину 03.09.2015 р., у зв`язку з чим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2015 р. №74-РС (по особовому складу) був зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , згідно пункту 1 16 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
19.03.2018 року Золочівським районним судом Львівської області винесено вирок у справі № 445/929/17, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України встановлено іспитовий строк 1 рік.
20.04.2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2018 р.№102 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за п. «1» підп. «г» ч. 8 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» ( у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили), та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Під час проходження служби відповідачу були видані предмети речового майна на загальну суму 572, 41 грн. Оскільки, відповідач був мобілізований відповідно до указу Президента України від 14.01.2015 р. №15/2015 «Про часткову мобілізацію» та звільнений зі служби, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, то при звільненні з нього підлягає стягнення вартості отриманого ним речового майна.
Відповідно до довідки-розрахунку №1 від 27.03.2018 р., заборгованість відповідача перед військовою частиною НОМЕР_1 по відшкодуванню вартості речового майна становить 572, 41 грн.
Просить стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 572, 41 грн. (п`ятсот сімдесят дві гривні сорок одна копійка), як відшкодування вартості отриманого речового майна, на користь військової частини НОМЕР_1 (р/р 8859, Держказначейська служба України, м. Київ, , МФО 820172). Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по справі у сумі 1762,00 гри. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні нуль копійок) на користь військової частини НОМЕР_1 (р/р 8859, Держказначейська служба України, м. Київ, , МФО 820172).
Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 02 липня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходили.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву у якій просить розглянути справу без його участі, прохає суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (правонаступник військової частини польова пошта НОМЕР_2 ) на посаді водія-слюсаря ремонтної майстерні бронетанкового озброєння і техніки ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти бронетанкової техніки ремонтно-відновлювального батальйону у період з 09.06.2015 р. згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.06.2015 №115, указу Президента України від 14.01.2015 р. № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» по20.04.2018 р. згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2018 року №102.
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.06.2015 р. №115 ОСОБА_1 був зарахований на всі види забезпечення з 09.06.2015 р.
Відповідач отримав речове майно, що підтверджується довідкою рахунком №1 від 27.03.2018 року на загальну суму 572, 41 грн.

В період проходження військової служби відповідач самовільно залишив військову частину 03.09.2015 р., у зв`язку з чим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2015 р. №74-РС (по особовому складу) був зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 згідно пункту 1 16 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
19.03.2018 року Золочівським районним судом Львівської області винесено вирок у справі № 445/929/17, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України встановлено іспитовий строк 1 рік.
20.04.2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2018 року№102 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за п. «1» підп. «г» ч. 8 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» ( у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили), та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Статтею 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-12 від 20.12.91р., передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, а порядок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок забезпечення речовим майном військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори, визначається Наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016 р. «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України».
Згідно п.28 Розділ V. Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» військовослужбовці, призвані на військову службу за мобілізацією, забезпечуються речовим майном за нормами забезпечення на особливий період.
Відповідно до примітки 1 до Норми № 1 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України (бойовий єдиний комплект (БЄК) Наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 р. №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» військовослужбовці, призвані під час мобілізації на особливий період, забезпечуються зазначеними у нормі №1 предметами на період проходження служби.
Тому у разі звільнення з військової служби мобілізованих осіб вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу.
Згідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пунктами 2, 3, 4 Постанови Верховної Ради України № 243/95ВР від 23.06.1995 «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі» відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди.
Під час проходження служби відповідачу були видані предмети речового майна на загальну суму 572, 41 грн. Оскільки, відповідач був мобілізований відповідно до указу Президента України від 14.01.2015 р. №15/2015 «Про часткову мобілізацію» та звільнений зі служби, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, то при звільненні з нього підлягає стягнення вартості отриманого ним речового майна.
Відповідно до довідки-розрахунку №1 від 27.03.2018 р., заборгованість відповідача перед військовою частиною НОМЕР_1 по відшкодуванню вартості речового майна становить 572, 41 грн.
ОСОБА_1 в добровільному порядку не було сплачено вартості речового майна, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 як відшкодування вартості отриманого речового майна грошові кошти у сумі 572, 41 грн.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд приходить до висновку, що згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 881,00 грн.
Відповідно до вимог ст.142 ЦПК України, підлягає відшкодуванню на користь позивача з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме у розмірі 881,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76,245, 141, 142, 265, 274-279 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України, ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», Наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016 р. «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України», ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 , місце знаходження: АДРЕСА_1 до ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 про стягнення вартості речового майна задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_3 , грошові кошти у сумі 572, 41 грн. (п`ятсот сімдесят дві гривні сорок одна копійка), як відшкодування вартості отриманого речового майна, на користь військової частини НОМЕР_1 (р/р 8859, Держказначейська служба України, м. Київ, , МФО 820172).

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_3 , судові витрати по справі у сумі 881,00 грн. на користь військової частини НОМЕР_1 (р/р 8859, Держказначейська служба України, м. Київ, , МФО 820172).

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Злочівському районі Львівської області () повернути військовій частині НОМЕР_1 (р/р 8859, Держказначейська служба України, м. Київ, , МФО 820172), 50 відсотків сплаченого 20.04.2018 року судового збору (згідно платіжного доручення N206 на р/р 0191 ГУДКСУ у Львівській області (ЄДРПОУ отримувача 37904735, МФО 825014) в сумі 881,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 18 вересня 2018 року.

Суддя Оріхівського районного суду
Запорізької області Н.В.Фісун