Справа № 484/4851/18
Провадження № 2-о/484/168/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2018р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання Маслова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Первомайський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, вказуючи, що отримати свідоцтво про народження у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом ДРАЦС.

Заявник в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій вказав, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просив слухати справу у його відсутність.

Заінтересована особа, ОСОБА_2, в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій вказала, що проти задоволення заяви не заперечує, просила слухати справу у її відсутність.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення заяви не заперечує, просив справу слухати у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно медичного свідоцтва про народження серії 3512 № 024245 від 02.08.2018 року, та виписного епікризу (з акушерського стаціонару), виданих клінічною лікарнею імені ОСОБА_4, 02.08.2018 року, в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, у ОСОБА_2 народилась дитина жіночої статі. Прізвище та імя дитини не вказані.

Згідно відмови у проведенні реєстрації народження № 186/15.24-5.6.3 від 23.10.2018р., наданої Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, так як нею, на підтвердження факту народження доньки, надано документ, виданий на території, де орган державної влади України тимчасово не здійснює свої повноваження.

Відповідно до ст. 13 закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" від 15 квітня 2014 року, сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією.

Статтею 9 вищевказаного Закону передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тиrкеу», «Сургus v. Тиrкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzег v. thе Republic of Moldova and Russia», «Ilasси аnd Оthers v. Моldovа and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia casе), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ в порядку статті 317 ЦПК України.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що ОСОБА_1, як батько малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має право звернутись із даною заявою. Факт народження останньої підтверджується медичним свідоцтвом про народження серії 3512 № 024245 від 02.08.2018 року, та виписним епікризом (з акушерського стаціонару), виданих клінічною лікарнею імені ОСОБА_4, які видані на непідконтрольній владі території, у зв'язку з чим відділом реєстрації актів цивільного стану відмовлено у державній реєстрації народення. Встановлення факту народження породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, як за рішенням суду. Заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт народження, що має юридичне значення. Отже є всі підстави для задоволення заяви.

Таким чином, враховуючи, що заінтересовані особи проти задоволення заяви не заперечували, суд приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 264, 265, 315, 317 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, батьками якої є: батько - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4 Крим, паспорт серії ЕТ №159257, виданий 17.10.2008 року Бахчисарайським РВ ГУ МВС України в Криму, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та матір - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянка України, уроженка ІНФОРМАЦІЯ_6 Петербург Російської Федерації, паспорт громадянина України № 001839177, виданий 05.05.2018 року, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

СУДДЯ: Т.Я. Літвіненко