Справа 484/1/18
Провадження № 6/484/4/18
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні подання

04.01.2018 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Лянгорт З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську подання старшого державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання старшого державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту ОСОБА_2.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист № 473/815/14 від 04.03.2014 року, відносно боржника ОСОБА_2, про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3, на утримання дітей, сина ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5, щомісячно в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, починаючи з 18.02.2014р. та до досягнення ними повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 14.04.2014р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржнику у визначеному законодавством порядку, однак рішення суду не виконується. Таким чином, боржник рішення суду не виконує, ухиляється від виконання зобовязань. На підставі викладеного державний виконавець просить суд постановити ухвалу, якою тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до виконання ним своїх зобов'язань.

Державний виконавець Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, ОСОБА_1, в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та вирішити питання на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

04.03.2014 року, Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, видано виконавчий лист № 473/815/14, про стягнення з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3, аліментів на утримання дітей, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, починаючи з 18.02.2014р. та до досягнення ними повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В поданні державний виконавець вказує, що 14.05.2014р., на підставі вищевказаного виконавчого листа, відкрито виконавче провадження та рішення суду до теперішнього часу не виконано, однак жодних доказів на підтвердження цього матеріали подання не містять, постанова про відкриття виконавчого провадження та довідка рахунок про суму наявної заборгованості за вищевказаним виконавчим листом, станом на теперішній час, відсутні.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах подання відсутні постанова про відкриття виконавчого провадження та відомості стосовно державного виконавця, яким дане виконавче провадження було відкрито, не відомо, який державний виконавець взагалі мав звертатися до суду з даним поданням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов'язань.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Зі змісту вищевказаних норм вбачається, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Про ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на нього рішенням суду, у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

В поданні державний виконавець зазначає, що ОСОБА_2, у визначеному законодавством порядку було повідомлено про відкриття виконавчого провадження та направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, проте, жодних доказів на підтвердження цього суду не надав та матеріали подання не містять, тобто виконавцем не доведено, що боржнику взагалі відомо про наявність відкритого виконавчого провадження стосовно нього.

16.05.2017 року, державним виконавцем Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, на адресу ОСОБА_2 було направлено виклик державного виконавця № 13296, однак, жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 отримував вказаний виклик державним виконавцем не надано, а матеріали подання не містять.

Крім того, в матеріалах подання відсутні будь які належні та допустимі докази ухилення боржника від виконання зобов'язання та можливості виїхати за кордон, а також данні про наявність у нього закордонного паспорту.

Сам факт наявної у боржника заборгованості не є підставою вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Також, при обґрунтуванні подання державний виконавець посилається на норми закону, які втратили чинність, зокрема на ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, що є неприпустимим.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що подання необґрунтоване і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 258, 259, 260, 261, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

СУДДЯ: