Справа № 567/474/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

10 серпня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ "Рівнегаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання

в с т а н о в и в:

ТОВ "Рівнегаз збут" звернулося до Острозького районного суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги з газопостачання в розмірі 10836,31 та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач не проводить оплату в повному обсязі за спожитий природний газ, чим порушуються вимоги Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1382/27827 та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831.

Зазначає, що станом на 11.04.2018 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "Рівнегаз збут" за надані послуги з газопостачання становить 10836 грн. 31 коп, яка відповідачем не сплачена.

Ухвалою Острозького районного суду від 04.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу було встановлено строк протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, в поданій суду заяві позов підтримав та просить розглядати справу в його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася без повідомлення причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України та ч.11 ст.128 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову відповідач не подала, як не подала і відзиву на позов. За клопотанням представника позивача, згідно ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Надання послуг фізичним особам з газопостачання регулюються Законами України: "Про захист прав споживачів" №1023-ХІІ, "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV та Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827.

Правила постачання природного газу розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи.

Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Судом встановлено, що постачання природного газу споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ "Рівнегаз збут" на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831 та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827. Умови Типового договору постачання є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 року № 758 затверджено Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) (надалі - Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу) та Перелік постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам. Ця постанова набрала чинності з 1 жовтня 2015 року та діяла до 1 квітня 2017 року.

Згідно із Переліком, постачальником природного газу на території ліцензованої діяльності із розподілу природного газу ПАТ "Рівнегаз" є ТОВ "Рівнегаз збут".

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 року № 187 затверджено Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу та Перелік постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам. Ця постанова набирала чинності з 1 квітня 2017 року та діє до 1 квітня 2018 року.

Згідно із Переліком постачальником природного газу на території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу ПАТ "Рівнегаз" (Оператор ГРМ) є ТОВ "Рівнегаз збут". Інший постачальник, на якого покладені спеціальні обов'язки з постачання природного газу побутовим споживачам на території Рівненської області відсутній.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному сайті постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви - приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов'язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

З матеріалів справи вбачається, що письмовий договір про надання комунальних послуг між сторонами не укладався. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Закон України "Про житлово-комунальні послуги" не містить положень про те, що недотримання письмової форми договору про надання житлово-комунальних послуг тягне за собою недійсність відносин щодо фактичного надання таких послуг та звільняє споживача від їх оплати.

Таким чином, фактичне виконання сторонами умов договору свідчить про наявність між ними договірних відносин. Фактично укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону, оскільки визначені у ньому умови сторонами погоджені, договір ними виконувався, що свідчить про добровільне волевиявлення сторін і про погодження ними усіх його умов. Жодних претензій до позивача з приводу його умов відповідач не пред'являла. Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст.204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину і означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та являється споживачем природного газу, яке надає ТОВ "Рівнегаззбут", тобто між сторонами виникли певні права та зобов'язання.

На ім'я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок НОМЕР_2.

Таким чином, ОСОБА_1 є споживачем послуг ТОВ "Рівнегаз збут", згідно Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831.

Окрім того, факт згоди ОСОБА_1 про приєднання до умов цього договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного на підставі даних оператором ГРМ згідно п. 13 р. III Правил та частковою оплатою поставленого природного газу.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ч. 2 ст. 13 "Про ринок природного газу", п. 22 Правил, споживач зобов'язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору.

Постановою НКРЕКП від 03 березня 2015 року за № 583 "Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення", яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 03.03.2015 за №242/26687, з 01 квітня 2015 року встановлено роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення (з урахуванням податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, тарифів на послуги з транспортування, розподілу і постачання природного газу за регульованим тарифом), у разі використання природного газу: для приготування їжі та/або підігріву води - 7,188 грн. за 1 м. куб.; для індивідуального опалення або комплексного споживання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води): у період з 01 травня по 30 вересня (включно) - 7,188 грн. за 1 м.куб.; у період з 01 жовтня по 30 квітня (включно): за обсяг, спожитий до 200 м.куб. природного газу на місяць (включно), - 3,600 грн. за 1 м. куб.; за обсяг, спожитий понад 200 м.куб. природного газу на місяць, - 7,188 грн. за 1 м.куб.

Згідно п.13 Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу (в редакції станом на 30.03.2016) з 01.05.2016 по 31.03.2017 (включно) діяла гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів в розмірі 6,879 грн. за 1 м. куб.

З 01.04.2017 відповідно до п.14 Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтерсів від 22.03.2017, з врахуванням торговельної надбавки (націнки) постачальника, діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів в розмірі 6,958 грн. за 1 м.куб.

Пунктом 4.6 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, встановлено, що плата за надані послуги з газопостачання при розрахунку за квитанціями абонентської книжки повинна вноситись споживачем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, при розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) - у терміни, визначені в рахунку.

За змістом ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що на підставі типового договору про постачання природного газу побутовим споживачам, позивач безперервно надавав послуги з газопостачання відповідачу, а вона в свою чергу, як фактичний споживач природного газу, зобов'язана була оплачувати надані послуги з газопостачання.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, оскільки доказів на підтвердження належної сплати наявної заборгованості не надала, чим порушила умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимоги виконання зобов'язання за договором.

Згідно фінансового стану споживача по особовому рахунку НОМЕР_2 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за надані послуги з газопостачання станом на 11.04.2018 становить 10836,31 грн. При цьому з розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 було частково сплачено за надані послуги з газопостачання: в липні 2015 - 500 грн., в вересні 2015 - 796,61 грн., в листопаді 2015 - 225,14 грн., в березні 2016 - 50 грн., в травні 2017 - 800 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Наданий позивачем розрахунок заборгованості суд вважає допустимим доказом у справі, оскільки відповідач не надала суду жодного належного доказу, що спростовує наявність боргових відносин та не спростувала подані позивачем розрахунки заборгованості за таким договором.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що послуги, які спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами.

У відповідності з п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом.

Згідно п.2.1. Типового договору про постачання природного газу споживачам, постачальник зобов'язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об'ємах (обсягах), а споживач зобов'язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про те, що відповідач, порушуючи умови Типового договору про постачання природного газу споживачам та Правил постачання природного газу, не здійснювала належну оплату за надані послуги з газопостачання, в зв'язку з чим станом на 11.04.2018 утворилась заборгованість в сумі 10836,31 грн.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідач є споживачем, як фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, якою у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону являється послуга з газопостачання.

Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що послуги з газопостачання відносяться до комунальних послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За таких обставин, оскільки відповідачем порушено зобов'язання щодо обов'язкової оплати у встановлені строки наданих позивачем послуг, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з газопостачання підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Таким чином, у зобов'язальних правовідносинах діє принцип презумпції винуватості боржника.

Одночасно, при вирішенні спору суд враховує, що відповідач не спростувала належними і переконливими доказами відсутності своєї вини у виникненні спірної заборгованості, розрахунок тарифу правомірно визначений позивачем, згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг України, від 03 березня 2015 року № 583 "Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення" у розмірі 7,188 грн. за 1 куб.м., окрім того, відповідач не надала суду об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували б вимоги позивача, та судом їх не здобуто, матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за договором, а її дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов'язань.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позивач виконав взяті на себе договірні зобов'язання перед відповідачем, а відповідач своїх зобов'язань не виконала та не здійснила оплату за отримані послуги з газопостачання в повному обсязі чим порушила вимоги Правил та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

У зв'язку із задоволенням позову з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача понесені і документально підтвердженні судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору.

Судом встановлено, що ТОВ "Рівнегаз збут" при подачі позовної заяви було сплачено 962 грн. та окрім того, при подачі заяви про видачу судового наказу ТОВ "Рівнегаз збут" було сплачено судовий збір в сумі 800 грн., який згідно ухвали суду 04.05.2018 відповідно до вимог ч.2 ст.164 ЦПК України було зараховано до суми судового збору, сплаченої за подання позовної заяви. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в :

позов ТОВ "Рівнегаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 (жительки АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), на користь ТОВ "Рівнегаз збут" (місцезнаходження - м.Рівне вул.І.Вишенського,4, ) заборгованість за надані послуги з газопостачання в розмірі 10836 (десять тисяч вісімсот тридцять шість) гривень 31 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 ( одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.08.2018р.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.