БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1972/17
Провадження № 2/497/158/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Ковтун О.І.,

без участі сторін,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Каракуртської сільської ради Болградського району про визнання права власності на домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом та просять постановити рішення, яким визнати за ними право власності за кожним по 1/6 частині житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивують тим, що це домоволодіння станом на 14 квітня 1991 року відносилось до колгоспного двору та до його складу входили: ОСОБА_5 , ОСОБА_6, які вже померли, а також син ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_1 та їх діти - ОСОБА_3 і ОСОБА_4, позивачі по справі. Кожний з них набув право власності на 1/6 частку цього будинку як член колгоспного двору.

Звернувшись до державного реєстратора з метою реєстрації своїх прав, позивачам було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, що стало підставою звернення до суду.

Позивачі в судове засідання не прибули, повідомлені згідно вимог чинного законодавства (а.с.26), в позовній заяві зазначили клопотання про розгляд справи у їх відсутність (а.с.5), а також кожен окремо подали заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.32-35).

Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином згідно вимог чинного законодавства (а.с.30). До суду подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника (а.с.31).

Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належав колгоспному двору, главою якого був ОСОБА_5. До складу двору також входили: його дружина - ОСОБА_6, їх син - ОСОБА_2, невістка - ОСОБА_1 та онуки - ОСОБА_4 і ОСОБА_3.

Кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1/6 частині вищезазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що підтверджується довідкою № 1273 від 12.12.2017 року, виданою Каракуртською сільською радою Болградського району Одеської області, технічним паспортом (а.с.10, 14-18).

Рішення Каракуртською сільською радою Болградського району Одеської області про визнання права власності на вказане домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - не приймалося протягом 1991 - 2017 року.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

За таких обставин кожному позивачу належить по 1/6 частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, як членам колишнього колгоспного двору.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі мали намір зареєструвати право власності на зазначене домоволодіння, однак державний реєстратор прав на нерухоме майно рішеннями від 30.11.2017 року відмовила позивачам у реєстрації права власності в зв'язку з відсутністю документу, що підтверджує набуття заявниками права власності на майно за названою адресою, що унеможливлює проведення процедури державної реєстрації права власності (а.с.19-22).

Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України).

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із подальшими змінами і доповненнями.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 18 названого Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703.

Згідно п.9 Порядку … разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

У відповідності з п.п.23, 24 Порядку … за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

За результатом розгляду заяви державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації (крім заяви, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, інших заяв, що подавалися суб'єкту державної реєстрації прав або нотаріусу, та документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав), видає витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав у паперовій формі (у разі його формування у паперовій формі) чи у разі відмови у проведенні державної реєстрації прав - рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі (за бажанням заявника). На заяві, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, заявником у довільній формі зазначаються відомості про отримання документів у повному обсязі та проставляється власний підпис.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком … (п.40).

Так, згідно п.42 Порядку ... для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:

1) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

2) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов'язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Разом з цим, п.43 Порядку … визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Враховуючи наявність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, тобто позивач реалізував своє право на захист в позасудовому порядку, внаслідок чого звернувся з даним позовом до суду.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст. 392 ЦК України, оскільки позивачі будучи співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_1, не можуть зареєструвати право власності в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, внаслідок чого порушуються їх права як власників.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а саме визнати за кожним з них право власності на 1/6 частину названого домоволодіння як за членами колишнього колгоспного двору.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.120, 123 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.16, 317-319, 321, 328, 392 ЦК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст. ст. 4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 200, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України (в новій редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII),суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Каракуртської сільської ради Болградського району про визнання права власності на домоволодіння - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с. Жовтневе Болградського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_5, виданий 28.01.2008 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем с. Жовтневе Болградського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_6, виданий 30.01.2008 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 - право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем с. Жовтневе Болградського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_7, виданий 28.04.2012 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 - право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою с. Жовтневе Болградського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_8, виданий 31.08.2006 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 - право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ___________ С.В.Кодінцева