АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/735/18 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Ткач О. І., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника Тернопільського районного відділу ДВС Головного тереторіального управління юстиції у Тернопільській області - Туаєвої К.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/15071/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 25 травня 2018 року (постановлену суддею Братасюк В.М., повний текст якої складено 31 травня 2018 року) у справі за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Тернопільського районного відділу ДВС Головного тереторіального управління юстиції у Тернопільській області Мисан О.П. у виконавчому провадження № 55350076

ВСТАНОВИВ:

28.12.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з скаргою в якій просив визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2017 і про арешт майна боржника від 12.12.2017 року.

Доповнивши свої вимоги просив скасувати ще і постанову про скасування процесуального документа від 12.12.2017 року.

В обґрунтування скарги зазначив, що на виконанні у Тернопільському РВ ДВС перебуває виконавчий лист №607/15071/15-ц про стягнення з нього на користь Національної академії внутрішніх справ заборгованості по оплаті вартості навчання в сумі 31426,64 грн та 314, 10 грн. судового збору.

Під час виконання вказаного виконавчого листа державний виконавець Мисан О.П. було винесено повідомлення про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання і цього ж дня винесено постанову про скасування цього процесуального документа, без зазначення жодних мотивів чи висновків, на підставі яких прийнято це рішення.

В результаті перевищення своїх повноважень головним державним виконавцем Мисан О.П. та безпідставного скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, нею ж була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №55350076, яка є незаконною, оскільки стягувачем в даному виконавчому провадженні є фактично МВС, кошти за виконавчим листом повинні зараховуватися до державного бюджету, строк пред'явлення виконавчого документу становив три місяці і відповідно закінчився 24.04.2017року. Оскільки стягувачем у визначений термін виконавчий лист не пред'явлено до органу ДВС, станом на 12.12.2017року підстави для відкриття виконавчого провадження були відсутні. Також внаслідок неправомірно відкриття виконавчого провадження головним державним виконавцем Мисан О.П. було винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.05.2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову про задоволення вимог його скарги.

Звертає увагу, що Національна академія внутрішніх справ є державним органом та строк пред'явлення виконавчого листа становить три місяці, який сплив на момент пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Вказує, що державним виконавцем перевищено свої повноваження, оскільки норми ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачають права державного виконавця самостійно скасовувати власні рішення, лише до повноважень начальника відділу ДВС належить право скасовувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину).

Зазначає, що одним з обов'язкових реквізитів постанови, як окремого документу є мотивувальна частина із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення. Всупереч наведеному постанова про скасування процесуального документу від 12.12.2017 року жодних мотивів чи висновків на підставі яких прийнято це рішення не містить. В матеріалах виконавчого провадження копія постанови про скасування процесуального документу відсутня і боржнику її копія не надходила.

Порушенням своїх прав вбачає в тому, що неправомірне скасування державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу (поза межами наданих повноважень) стало підставою для незаконного відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про арешт майна боржника.

В відзиві на апеляційну скаргу відділ ДВС просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказано, що постановою про скасування процесуального документу від 12.12.2017 року не порушено права ОСОБА_2 Державним виконавцем правомірно, в межах повноважень відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника, оскільки для цього були всі підстави передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Зазначено, що Національна академія внутрішніх справ не є державним органом, тому строк пред'явлення виконавчого листа становить три роки, про що зазначено у самому виконавчому листі, а саме до 14.12.2019 року.

Звертає увагу, що твердження ОСОБА_2, про те, що йому стало відомо про відкрите виконавче провадження лише 19.12.2017 року не відповідають дійсності, оскільки боржник неодноразово з'являвся в відділ ДВС і про відкриття виконавчого провадження йому було відомо, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження йому була надіслана рекомендованим листом та повернута до відділу ДВС з підстав неотримання боржником не була.

В судовому засіданні представник ДВС апеляційну скаргу заперечив і навів доводи аналогічні викладеним в відзиві на апеляційну скаргу.

Пояснив, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження не побачила додане до заяви про відкриття виконавчого провадження платіжне доручення про оплату авансового внеску і помилково винесла повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 12.12.2017 року. В подальшому виявивши помилку державний виконавець скасувала помилково винесене повідомлення постановою від 12.12.2017 року.

ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву у якій просить розгляд апеляційної скарги провести без його участі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника ДВС, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем постановленням повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та постанови про скасування вказаного процесуального документу не порушено прав ОСОБА_2, як боржника у виконавчому провадженні. Строк пред'явлення виконавчого листа №607/15071/15-ц для виконання стягувачем не був пропущений і діючи відповідно до вимог чинного законодавства та в межах своїх повноважень, державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та відповідно постанову про арешт майна боржника від 12.12.2017року.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він достатньо вмотивований і ґрунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.09.2016 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь Національної академії внутрішніх справ заборгованості по оплаті вартості навчання в сумі 31426,64 грн та 314, 10 грн. судового збору.

Вказане рішення було оскаржене в апеляційному порядку і ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 13.12.2016 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили 13.12.2016 року.

28.12.2016року Національна академія внутрішніх справ звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про видачу виконавчого листа.

23.01.2017року Тернопільським міськрайонним судом було видано виконавчий лист №607/15071/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь Національної академії внутрішніх справ заборгованості по оплаті вартості навчання в сумі 31426,64грн. та 314,10грн. судового збору, який направлено поштовою кореспонденцією стягувачу (а.с. 66).

15.02.2017 року Національна академія внутрішніх справ звернулась із заявою про відкриття виконавчого провадження до Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Як вбачається із відмітки (у виконавчому листі №607/15071/15-ц) старшого державного виконавця Корлата Г.О. про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу з вказанням причин повернення: «27.03.2017 року відмовлено згідно п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 66 зворот).

27.11.2017року Національна академія внутрішніх справ повторно (в межах строку пред'явлення виконавчого листа до виконання до 14.12.2019 року) звернулась із заявою про відкриття виконавчого провадження до Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

12.12.2017 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мисан О.П. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, посилаючись на п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», так як стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску та в заяві зазначено адресу боржника АДРЕСА_1, яка не належить до територіальної підвідомчості Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с. 27).

Цього ж дня 12.12.2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про скасування вищенаведеного повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 28).

Судом першої інстанції встановлено, що підставою винесення постанови про скасування вказаного процесуального документу, стало те, що державним виконавцем було виявлено, що до заяви про відкриття виконавчого провадження було додано платіжне доручення №5957 від 21.11.2017року про оплату авансового внеску, а адресою місця проживання боржника є м.Тернопіль, вул. Чумацька 1б/39, що зазначено у виконавчому листі.

Аналогічні пояснення надав представник ДВС і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26 ,27 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем 12.12.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55350076, та направлено за вих. №14985 рекомендованою кореспонденцією на адресу боржника, що зазначена у виконавчому документі.

Крім вказаного, державним виконавцем 12.12.2017 року винесено постанову про арешт майна боржника.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Серед основних засад судочинства згідно п.9 ч.2 ст. 129 Конституції України є обов'язковість судового рішення.

Згідно ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті чи вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Апеляційний суд проаналізувавши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника ДВС, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що винесенням повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та постанови про скасування вказаного процесуального документу не порушено права ОСОБА_2

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги, що стягувач - Національна академія внутрішніх справ є державним органом та строк пред'явлення виконавчого листа становить три місяці, який сплив на момент пред'явлення виконавчого листа до виконання, з наступних підстав.

Державний орган - це складова частина механізму держави, яка має власну структуру, визначені законом повноваження владного характеру по управлінню конкретної сферою суспільного життя і тісно взаємодіє з іншими елементами державного механізму, утворюючими єдине ціле.

Згідно витягу з ЄДРПОУ (а.с. 40-45) у Національної академії внутрішніх справ відсутні повноваження владного характеру, види діяльності академії не пов'язані з управлінням конкретною сферою суспільного життя.

В статуті Національної академії внутрішніх справ (а.с. 48-54) вказано, що академія є державним вищим навчальним закладом із специфічними умовами навчання та здійснює освітню діяльність. Одним з основних завдань академії є провадження на високому рівні освітньої діяльності, яка забезпечує здобуття особами вищої освіти відповідного ступеня за обраними ними спеціальностями.

Таким чином Національної академії внутрішніх справ хоч і є державною установою - навчальним закладом і входить до сфери управління МВС України, однак жодним чином не може бути державним органом, а є самостійною юридичною особою на користь якої винесене рішення у справі.

Враховуючи вказане, вимоги ст. 12, 15 Закону України "Про виконавче провадження" строк пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання в даному випадку становить три роки, про що і вказано у виконавчому листі з зазначенням кінцевої дати пред'явлення виконавчого листа до виконання - 14.12.2019 року. З заявою про примусове виконання виконавчого листа Національна академія внутрішніх справ звернулась у встановлений строк - 08.12.2017 року (а.с. 67).

Критичній оцінці підлягають і доводи апеляційної скарги, що державним виконавцем перевищено свої повноваження, оскільки норми ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачають права державного виконавця самостійно скасовувати власні рішення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої і апеляційної інстанції підставою винесення постанови про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 12.12.2017 року, стало те, що державним виконавцем було виявлено, що до заяви про відкриття виконавчого провадження було додано платіжне доручення №5957 від 21.11.2017 року про оплату авансового внеску, а адресою місця проживання боржника є м.Тернопіль, вул. Чумацька 1б/39. Таким чином державний виконавець того ж дня виявив власну помилку, щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу та той факт що виконавчий лист підлягає до прийняття саме тим відділом ДВС до якого він надійшов.

Чинним законодавством не заборонено державному виконавцю скасувати помилково винесене повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу, тим самим усунувши порушення прав стягувача на звернення рішення до виконання.

Посилання апелянта на норми ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" не можуть бути підставою для визнання дій державного виконавця протиправними, оскільки норми вказаної статті передбачають порядок скасування процесуальних документів начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець при здійсненні ним контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень та у разі подання скарги на такі дії чи рішення державного виконавця його керівнику. В даному випадку предметом розгляду є самостійне виявлення порушення і його усунення державним виконавцем, яке не призвело до порушення прав боржника.

Відсутність у постанові державного виконавця про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 12.12.2017 року достатньої мотивувальної частини не може бути підставою для скасування вказаної постанови та в подальшому винесених постанов про відкриття провадження і арешт майна боржника. Крім того, судом встановлено підстави і мотиви винесення вказаної постанови, які по своїй суті не суперечать вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та не порушують права боржника.

Оскільки підставою для скасування постанов державного виконавця про відкриття провадження і арешт майна боржника боржник вказує саме незаконність винесення постанови про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 12.12.2017 року, що в свою чергу на думку боржника призвело незаконного відкриття виконавчого провадження то апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність скарги ОСОБА_2

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вказане, докази наявні в матеріалах справи, відсутність в діях державного виконавця порушень закону, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов вірного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 141, 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 25 травня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення складено 20 серпня 2018 року.

Головуючий Г.В.Бершадська

Судді М.В.Ходоровський

О.І.Ткач