Справа № 510/1195/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11.09.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання, які призначалися на 16.08.2018р., 11.09.2018р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив, відзиву на позов не надав, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі.

Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала.

В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія паспорту доньки сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; копії свідоцтв про народження дітей доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; копія свідоцтва про шлюб сторін; довідка з місця навчання доньки сторін Ізмаїльського державного гуманітарного університету.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (до його повноліття) та повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (на період її навчання у ВУЗі) в розмірі 1/3 частини доходів з відповідача ОСОБА_2, із яким вона перебуває у шлюбі і який є батьком дітей, зазначивши, що після розпаду сімї сторони сімейних стосунків не підтримують, в даний час позивачкою до Ренійського районного суду було подано позов про розірвання шлюбу із відповідачем. Після розпаду сімї відповідач матеріально дітей не забезпечує, хоча згідно із законом, як батько, зобов'язаний це робити. В даний час діти знаходиться на утриманні позивачки, мешкають разом із нею. З 06.08.2016р. донька ОСОБА_4 навчається у ВУЗі (Ізмаїльському державному гуманітарному університеті) на бюджетній основі, ніде не працює, оскільки ще не отримала спеціальність, потребує матеріальної допомоги, закінчує навчання у ВУЗі у червні 2020р. У звязку із тим, що донька сторін поступила до ВУЗу і навчається, вона потребує матеріальної допомоги від батьків. Допомоги від батька також потребує і син ОСОБА_5, як неповнолітня дитина, яка необхідна для його належного забезпечення та нормального розвитку.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, офіційно ніде не працює. Позивачка офіційно не працює також, отримує заробіток від виконання робіт за наймом, займається вихованням дітей, їх утриманням самостійно.

Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дітей обґрунтовані і підлягають задоволенню.

І. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня дитина (син ОСОБА_5) сторін проживає разом з позивачкою. Відповідач проживає окремо від позивачки та дитини.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на утриманні позивачки, яка неофіційно підробляє та отримує від цього дохід.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачена можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини не приймає, при цьому домовленість між позивачкою та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини.

Згідно із ч. 3 статті 181 СК України з а рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої сина ОСОБА_5 аліменти.

ІІ. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як було встановлено під час судового розгляду у справі, ОСОБА_4 згідно свідоцтва про її народження є донькою сторін, відповідач у справі є її батьком. Судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що ОСОБА_4 в даний час є студенткою Ізмаїльського державного гуманітарного університету, вона навчається на бюджетній основі, на денній формі навчання, в даний час є студенткою, відповідний професійно-кваліфікаційний рівень навчання ще не отримала, оскільки навчається тільки другий рік. У звязку із навчанням, донька сторін у справі не працює, хоча і навчається на бюджеті, однак несе певні витрати у звязку із проходження учбового процесу. Отже, донька сторін потребує матеріальної допомоги від батька.

Як передбачено ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з вищенаведених положень законодавства, суд зазначає, що матеріальний стан сторін майже однаковий, оскільки вони обоє офіційно не працюють, але підробляють і отримують за це певний прибуток (розміри прибутку суд не мав змоги дослідити, оскільки такі дані суду сторонами не надані).

Таким чином, суд вважає, що відповідач матеріально забезпечений, має реальну змогу надавати матеріальну допомогу доньці, що навчається у ВУЗі.

Враховуючи обставини справи, матеріальне та сімейне положення відповідача та позивачки, суд задовольняє вимоги позивачки в повному обсязі та стягує з відповідача аліменти на утримання дітей (неповнолітнього та повнолітньої) у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно до закінчення навчання донькою ОСОБА_4, далі в розмірі ? частини його заробітку щомісячно - до повноліття сина ОСОБА_5.

При цьому, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 26 червня 2018 року. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 12, 13, 76 - 81, 141, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-289, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 150, 180-184, 187, 189-192, 194-197, 198-201 Сімейного кодексу України, п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі єдиної 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 26.06.2018 р. до 30.06.2020 р., тобто до закінчення навчання донькою ОСОБА_4 у Ізмаїльському державному гуманітарному університеті, далі - у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, - до 23.11.2022 р., тобто до досягнення повноліття сином ОСОБА_5.

У разі припинення навчання, право на отримання аліментів ОСОБА_4 припиняється.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, інші данні суду невідомі) 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно із ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку.

Суддя В.І. Дудник