Справа № 146/1555/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Пилипчука О.В.

за участі секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль подання головного державного виконавця Томашпільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1, погоджене з начальником Томашпільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань,

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2017 року головний державний виконавець Томашпільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з даним поданням, в якому просить винести ухвалу про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Вимоги, викладені в поданні мотивовані тим, що на виконанні в Томашпільському районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого напису натаріуса серії НВО № 383377, виданого 24 січня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 70162,57 гривень.

07 липня 2017 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Однак рішення боржником не виконано, декларацію про доходи та майно не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійнено, що суперечить Закону України «Про виконавче провадження».

Під час виконання виконавчого документу виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити, майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання виконавчого документа, однак ОСОБА_3 на виклики не зявився, про причини неявки виконавця не повідомив.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 20 жовтня 2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспортом громадянина ОСОБА_4 для виїзду закордон не документувався.

Крім того, головний державний виконавець вказує, що з заяви стягувача № 20170615РВ вбачаєтья можливість перетину боржником державного кордону України.

Головний державний виконавець Томашпільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, в поданні просить розглянути подання без представника відділу ДВС.

Сторони виконавчого провадження в судове засідання не зявилися по невідомій суду причині.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні в Томашпільському районному відділлі ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 24 січня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором у сумі 70162,57 гривень.

07 липня 2017 року головним державним виконавцем Томашпільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 на підставі вказаного виконавчого напису винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Головним Державним виконавцем було направлено запити в установи для перевірки майнового стану боржника, з яких надійшли відповіді, що за ОСОБА_3 земельна ділянка не рахується, на обліку державної податкової служби та ПФУ ОСОБА_3 не перебуває.

Як вбачається з повідомлення Державної міграційної служби України від 20 жовтня 2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспортом громадянина ОСОБА_4 для виїзду закордон не документувався.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадку, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань; громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, і до таких обставин віднесено, зокрема, наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до підпункту «г» п. 11.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, подання державного виконавця, зокрема, має містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобовязань.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Також, з подання державного виконавця та матеріалів виконавчого провадження вбачається відсутність належних доказів ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням та доказів про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів до державного виконавця.

Суд звертає увагу, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на злісне ухилення від виконання ним свого обовязку. Тобто законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, тобто за будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини. Разом з цим, доказів щодо цього суду не надано. Копії виконавчих документів, докази відкриття по них виконавчого провадження наявність відповідей з ДФС та ПФУ про те, що: за боржником не значаться відкриті рахунки в банківських установах; пенсію він не отримує - не свідчать, що боржник умисно ухиляється від виконання зобовязання та може виїхати за межі України, не виконавши вказане зобов'язання. Тому, за поданої сукупності доказів та за відсутності належних доказів щодо умисного ухилення боржника від виконання обов'язків, не вбачається достатніх підстав для прийняття рішення щодо тимчасового обмеження його в правах, гарантованих статтею 33 Конституції України.

Враховуючи вказані вище обставини і зважаючи на положення наведених норм, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення даного подання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання головного державного виконавця Томашпільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1, погоджене з начальником Томашпільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_6