Справа № 136/1924/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Мельник В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс Агро" про визнання правочинів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

До Липовецького районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, орендодавець) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс Агро" (далі - відповідач, орендар, ТОВ "Концерн "Сімекс Агро") про визнання правочинів недійсними. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначила, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3987 га (кадастровий номер НОМЕР_2), а також земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2764 га (кадастровий номер НОМЕР_3), які розташовані на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Осіню 2017 року позивачу стало відомо, що ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" користується належним їй на праві власності земельними ділянками на підставі Договору оренди землі № 379 від 05.01.2010 року (зареєстровано у Липовецькому відділ Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.11.2010 року за №08), а також Договору оренди землі № 184 від 05.01.2010 року (зареєстровано у Липовецькому відділі Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.11.2010 року за №4). Про наявність вказаних угод позивачу раніше не було відомо, а після ознайомлення з їх змістом вона встановила, що підпис в графі "Орендодавець" виконаний не нею, а іншою особою, що не відповідає її волевиявленню як власника землі на передачу її в користування на умовах визначених зазначеними правочинами. У зв'язку з цим позивач просить суд визнати недійсним Договір оренди землі №379 від 05.01.2010 року (зареєстровано у Липовецькому відділ Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.11.2010 року за №08), а також Договір оренди землі №184 від 05.01.2010 року (зареєстровано у Липовецькому відділі Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.11.2010 року за №4), які укладені між ОСОБА_1 та ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" щодо оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3987 га (кадастровий номер НОМЕР_2) та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2764 га (кадастровий номер НОМЕР_3), які розташовані на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Представник ТОВ Концерн "Сімекс-Агро" подав до суду відзив в якому вказав, що на необґрунтованість позовних вимог, оскільки товариство є законним користувачем спірних земельних ділянок. Волевиявлення ОСОБА_1 на укладення оспорюваних правочинів підтверджується її підписами, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Позивач впродовж усього часу користування орендарем земельними ділянками отримувала орендну плату (грошовій та натуральній формах), що свідчить про погодження умов на яких товариство використовує земельні ділянки. Вказані обставини свідчать про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Представник також просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Позивач подала відповідь на відзив в якому вказала, що належні їй земельні ділянки перебували в оренді від ТОВ Концерн "Сімекс-Агро" на підставі Договорів оренди землі, які були укладені в 2006 році строком на 10 років. Впродовж дії вказаних договорів їй виплачувалась орендна плата, що підтверджується копіями заяв наданими представником відповідача до відзиву. Як вбачається з їх змісту в графі "договір №__, кадастровий №__", відсутні записи про оспорювані Договори щодо оренди земельних ділянок належним позивачу. До 2017 року позивач не знала, що 05.01.2010 року від її імені з ТОВ Концерн "Сімекс-Агро" було укладено Договори оренди землі №184, 379 щодо належних їй земельних ділянок. У 2017 році вважаючи, що Договори оренди землі, які були укладені в 2006 році припинили свою дію, вона звернулась до ТОВ Концерн "Сімекс-Агро" де їй повідомили про наявність оспорюваних правочинів. У зв'язку з цим позивач вважає, що строк позовної давності вона не пропустила.

Заперечень щодо наведених у відповіді на відзив пояснень, міркувань, аргументів і мотиви їх визнання або відхилення, відповідач до суду не подав.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 11.01.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

07.02.2018 року суд призначив у справі почеркознавчу експертизу, у зв'язку з чим провадження у справі було зупинено в період з 23.03.2018 року по 04.07.2018 року.

20.08.2018 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши пояснення представника ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро", дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3987 га (кадастровий номер НОМЕР_2, а.с. 6-7), а також земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2764 га (кадастровий номер НОМЕР_3, а.с. 4-5), які розташовані на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що підтверджується Державним актом серії НОМЕР_4 від 14.02.2007 року та Державним актом серії НОМЕР_5 від 23.09.2005 року на право власності на земельну ділянку.

05.01.2010 року ОСОБА_1 (далі - орендодавець) уклала з ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" (далі - орендар) строком на 20 років Договір оренди землі №379 (далі - Договір №379, а.с. 8-15), предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2764 га (кадастровий номер НОМЕР_3), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Зазначений Договір був зареєстрований Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.11.2010 року, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №08.

05.01.2010 року між ОСОБА_1 (далі - орендодавець) та ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" (далі - орендар) строком на 20 років також було укладено Договір оренди землі №184 (далі - Договір №184, а.с. 16-23), предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3987 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Зазначений Договір був зареєстрований Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.11.2010 року, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №34.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі" (далі - Закон № 161-XIV).

За змістом статей 18, 20 цього Закону № 161-XIV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

З урахуванням зазначених норм матеріального права строк дії Договорів оренди землі № 184, 379 від 05.01.2010 року починається після набрання ним чинності, тобто з 05.11.2010 року.

Позивач стверджує, що про існування вказаних правочинів дізналась осіню 2017 року, після того як звернулась до ТОВ Концерн "Сімекс-Агро" з приводу повернення належних їй земельних ділянок за укладеними у 2006 році договорами оренди землі, які припинили свою дію. Про наявність вказаних угод позивачу раніше не було відомо, а після ознайомлення з їх змістом вона встановила, що підпис в графі "Орендодавець" виконаний не нею, а іншою особою, що не відповідає її волевиявленню як власника землі на передачу її в користування на умовах визначених зазначеними правочинами. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду за відновленням своїх прав, оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку повернути земельні ділянки у володіння і користування власника.

За заявою позивача суд призначив у справі почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставив питання: - Чи виконаний підпис в графі "Орендодавець" Договору оренди землі від 05.01.2010 року №379, який укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро", що зареєстровано Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.11.2010 року за №08, ОСОБА_1 чи іншою особою? Чи виконаний підпис в графі "Орендодавець" Договору оренди землі від 05.01.2010 року №184, який укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро", що зареєстровано Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.11.2010 року за №34, ОСОБА_1 чи іншою особою?

За результатами проведеного дослідження, 21.06.2018 року експерт ОСОБА_3, яка має кваліфікацію за спеціальністю "Дослідження почерку та підпису" та "Авторознавче та лінгвістичне дослідження писемного мовлення", будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, склала висновок №007/18 в якому вказала, що підписи від імені ОСОБА_1 у графі "Орендодавець", акті прийому-передачі об'єкту оренди та на останній сторінці Договору оренди землі № 379 від 05.01.2010 року, у графі "Орендодавець", акті прийому-передачі об'єкту оренди та на останній сторінці Договору оренди землі №184 від 05.01.2010 року, виконані не ОСОБА_1, а іншою особою зі значно більш розвинутою почерковою навичкою.

Представник ТОВ "Концерн "Сімек-Агро" ініціював питання про виключення з числа доказів висновку №007/18 від 21.06.2018 року судово-почеркознавчої експертизи з тих підстав, що за даними Реєстру експертів, свідоцтво видане на ім'я ОСОБА_3 01.11.2016 року значиться як недійсне, у зв'язку з чим вона не мала права проводити експертизу. Крім цього представник зазначив, що виключно державні спеціалізовані установи здійснюють судово-експертну діяльність пов'язану з проведенням криміналістичних експертиз (ст. 7 Закону України "Про судовому експертизу"), до підвиду якої відноситься почеркознавча експертиза (п.1.2 Розділу 1 "Загальні положення" Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5). Враховуючи те, що ТОВ "СОЛОМОН" є юридичною особою приватного права, на думку представника ТОВ "Концерн "Сімек-Агро", вказана установа не мала права приймати до виконання почеркознавчу експертизу призначену ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області 07.02.2018 року.

Статтею 7 Закону України "Про судову експертизу" (далі - Закон № 4038-ХІІ) визначено, що судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов'язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому Законом № 4038-ХІІ.

З системного аналізу вказаних норм права слідує, що судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють виключно державні спеціалізовані установи, в інших випадках - судові експерти, які не є працівниками зазначених установ та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань. Таким чином, залучення експертів державних спеціалізованих установ є обов'язковою вимогою при призначенні експертиз у кримінальному провадженні. Суд вважає, що при виконанні будь-якого дослідження (незалежно від галузі знань), у різному співвідношенні завжди застосовуються загально криміналістичні методи дослідження та спеціальні знання з відповідної галузі, оскільки судова експертиза є суміжною наукою. Так як експертиза була призначена у цивільні справі, а не кримінальному провадженні, враховуючи характер правовідносин між сторонами (цивільні правовідносини), суд, керуючись ст. 7, 10 Закону № 4038-ХІІ, дійшов висновку про можливість залучення до проведення дослідження експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ.

Судом встановлено (т.1 а.с. 244, 245, 246-251), що рішенням Експертно-кваліфікаційної комісії Київського науково-дослідного інституту судових експертиз підтверджено кваліфікацію судового експерта ОСОБА_3, яка має повну вищу освіту і стаж експертної роботи з 2000 року, на право проведення почеркознавчих і авторознавчих експертиз за спеціальністю 1.1 "Дослідження почерку і підписів" до 27.04.2016 року (продовжено до 29.03.2021 року), а також за спеціальністю 1.2 "Авторознавче та лінгвістичне дослідження писемного мовлення" (дійсне до 29.03.2021 року).

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_3 мала необхідну кваліфікацію експерта, яка давала їй право на проведення почеркознавчої експертизи призначеної ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області 07.02.2018 року. Відповідач не скористався правом на проведення експертизи за своїм клопотанням, при цьому доказів, які спростовували б висновок експерта №007/18 від 21.06.2018 року або ж вказували на його необґрунтованість, відповідач суду не надав, у зв'язку з чим суд вважає висновок експерта допустимим доказом, оскільки останній складений у відповідності до процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зі змісту частини 3 статті 203 ЦК України слідує, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Оскільки волевиявлення позивача на укладення Договорів оренди землі №184, 379 від 05.01.2010 року не було, вказані правочини слід визнати недійсним. Отримання плати від ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" в якості компенсацій за використання земельних ділянок, не може свідчити про схвалення ОСОБА_1 зазначених договорів на погоджених з власником умовах, що вказує на відсутність підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позов слід задовольнити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті Глави 8 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Договір оренди землі № 184 від 05.01.2010 року (зареєстровано у Липовецькому відділі Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.11.2010 року за №4), який укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" щодо оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3987 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Визнати недійсним Договір оренди землі № 379 від 05.01.2010 року (зареєстровано у Липовецькому відділ Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.11.2010 року за №08), який укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" щодо оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2764 га (кадастровий номер НОМЕР_3), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" (, місцезнаходження - Вінницька область, м. Липовець, вул. Героїв Майдану, 63) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) витрати на проведення судової експертизи в сумі 6 721 (шість тисяч сімсот двадцять одну) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" (, місцезнаходження - Вінницька область, м. Липовець, вул. Героїв Майдану, 63) в дохід держави судовий збір в сумі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник