Справа № 466/7947/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/7317/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2017 року у справі за позовом Уповноваженої особи гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог покликався на те, що 06.11.2006 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 105/06, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 38 960,00 доларів США зі сплатою 14 % річних на строк до 04 листопада 2011 року. Відповідач належним чином не виконував умови договору, внаслідок чого допустив заборгованість, яка станом на день звернення до суду становить 1 669 686,16 грн., що включає в себе суму боргу по кредиту, відсотки, комісію та пеню. В забезпечення виконання зобов»язань позичальника за вказаним кредитним договором, 06.11.2006 року між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки. Відповідно до умов договору, в іпотеку банку передано нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1. Оскільки станом на дату подання позову, заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною, а вимога банку не виконаною, ПАТ «ВіЕйБі Банк» набуло законного права звернення стягнення на іпотечне майно відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 105/06 від 04.11.2016р. в розмірі 1 669 686,16 грн. звернуто стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 06.11.2006 року, що був укладений між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цибко Т.Б. та зареєстрований в реєстрі за №3170, а саме: квартира АДРЕСА_1, що складається з трьох житлових кімнат; житловою площею квартири - 36,4 кв. м., та кухні. Загальна площа квартири становить 67,7 кв.м. Комора в підвалі площею 1,8 кв. м., шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27т, ) від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною па рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших; органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно: здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - трикімнатну житлову АДРЕСА_1, загальною площею 67,7. кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки трикімнатну житлову АДРЕСА_1, загальною площею 67,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім`ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги при вирішенні даної справи подану ним заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Звертає увагу на те, що банк вже звертався до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором у 2010 та 2013 роках. Посилається на те, що з моменту звернення до суду із першим позовом у 2010 році до моменту звернення із позовом у 2016 році, за яким ухвалене оскаржуване рішення, пройшло понад шість років, а тому строк позовної давності для стягнення заборгованості за кредитним договором закінчився. Вважає, що строк позовної давності для звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки також закінчився та зазначає, що іпотека є похідним зобов'язанням від кредитного договору та забезпечує виконання зобов'язання по кредитному договору, тому не можна вимагати звернення стягнення на іпотечне майно для виконання зобов'язання, яке вже припинилося. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В зв»язку з відступленням права вимоги судом апеляційної інстанції залучено до участі в справі правонаступника ПАТ «ВіЕйБі Банк» - ОСОБА_4

ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов»язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов»язку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання вимог апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про заперечення вимог апеляційної скарги та посилання на доводи, що аналогічні доводам відзиву на апеляційну скаргу, а також на те, що строк дії договору іпотеки не було встановлено, в зв»язку з чим вважає, що іпотека не припинилась, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Оскільки доводи апеляційної скарги стосуються лише вирішення питання судом про сплив строку позовної давності, законність і обґрунтованість рішення суду перевіряється у межах вказаних доводів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ЦК України не визнає сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов»язання. Виконання боржником зобов»язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов»язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. А відтак термін звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки не пропущено, оскільки не завершився термін дії самого договору іпотеки.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки його суд дійшов з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі за № 6-3116цс16 від 05.07.2017 року за загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов'язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов'язання. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв'язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання. У справі, яка є предметом перегляду, позивач міг пред'явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі).

Строк виконання основного зобов»язання з кредитним договором - 04 листопада 2011 року. (а.с.8)

Позов про звернення стягнення на предмет іпотеки подано 08.09.2016 року. (а.с.35)

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

ОСОБА_2 подано суду заяву про застосування позовної давності. (а.с.72-73)

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлено тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-116цс13 від 06.11.2013 року.

А відтак, оскільки порушення прав кредитора настало після 04.11.2011 року в зв»язку з невиконанням основного зобов»язання - повернення кредиту, останній набув права на позов як щодо стягнення заборгованості, так і щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, незважаючи на те, що строк дії договору іпотеки не встановлено договором.

Відповідно до ст. 266 ЦК України за спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

Оскільки кредитор звернувся в суд з пропуском трирічного строку позовної давності до основної вимоги, а боржник подав суду заяву про застосування позовної давності, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Правильно встановивши, що Цивільний кодекс України не визнає сплив позовної даності як окрему підставу для припинення зобов'язання, у тому числі й іпотеки, суд першої інстанції не врахував, що сплив позовної давності позбавляє цивільне суб'єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов'язаної особи, та помилково не застосував до спірних правовідносин ст.267 ЦК України, в зв»язку з чим рішення суду слід скасувати та увалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у зв»язку зі спливом позовної давності.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.377, ст.ст.381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2017 року скасувати. Ухвалити нове рішення. Відмовити в задоволенні позову Уповноваженої особи гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 17.08.2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.