Єдиний унікальний номер: 448/561/18
Провадження № 2/448/650/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14.06.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі Шегинській Л.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Мостиська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті їх тітки ОСОБА_3, котра померла 09.07.2005р., залишилось спадкове майно житловий будинок по вул.Пасічна, 74 в с.Раденичі Мостиського району Львівської області та земельна ділянка (середня земельна частка (пай) площею 1,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташована на території Раденицької сільської ради Мостиського району, що належала ОСОБА_3 як члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім.Лесі Українки.

Вказують, що спадкодавець ОСОБА_3 померла 09.07.2005р., однак ще за життя усе своє майно в рівних частках заповіла саме їм (позивачам).

Стверджують, що у встановленому законом порядку прийняли вказану спадщину, проте через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про право спадкодавця ОСОБА_3 на зазначену земельну ділянку позбавлені можливості в повній мірі реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.

З огляду на наведені обставини, просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними в рівних частках право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті їх тітки ОСОБА_3, котра померла 09.07.2005р.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, однак в матеріалах справи містяться письмові заяви кожного з них про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами з вказівкою про підтриманими ними заявлених позовних вимог.

Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій вказав, що проти позову не заперечує та просить справу слухати у їх відсутності.

Представник третьої особи завідувач Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, проте надіслав копію сторінок спадкової справи №333/06, заведеної після смерті ОСОБА_3, яка померла 09.07.2005р. та клопотання про розгляд даної справи у його (представника) відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Судом встановлено, що тітка позивачів ОСОБА_3 була членом КСП ім.Л.Українки Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області.

09.07.2005 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3.

До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 1,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Лесі Українки Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області) відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №473759, виданого 30.05.2017р., зареєстрованого 06.06.2017р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню земельну частку (пай) за №252 (взамін загубленого серії ЛВ №10141 від 10.12.1997 року).

Спадкодавець ОСОБА_3 за життя розпорядилася усім своїм майном, склавши 24.06.2005р. заповіт на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позивачів по справі.

Як убачається з матеріалів спадкової справи №333/06 у визначений рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 03.08.2006р. додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, позивачі звернулися до Мостиської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

19.10.2006р. у Мостиській державній нотаріальній конторі позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як спадкоємці в цілому майна ОСОБА_3, яка померла 09.07.2005р., в рівних частках кожен, отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Вказане свідоцтво видане на наступне спадкове майно: житловий будинок по вул.Пасічна, 17 в с.Раденичі Мостиського району Львівської області.

В той же час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, що фактично входить до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_3, позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у звязку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3; листом-повідомленням з Мостиської державної нотаріальної контори від 06.06.2018р. №01-16/438; копією спадкової справи №333/06, заведеної в Мостиській державній нотаріальній конторі після смерті спадкодавця ОСОБА_3; копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №473759, виданого 30.05.2017р., зареєстрованого 06.06.2017р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню земельну частку (пай) за №252 (взамін загубленого серії ЛВ №10141 від 10.12.1997 року); копіями паспортів позивачів по справі; іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Оскільки у зв'язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачів на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ними (позивачами) права власності на вищевказане майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Пленум Верховного Суду України в Постанові 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (ч.1 ст.3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або попорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це.

Крім того, Верховний Суд України у листі від 01.04.2014р. «Аналіз практики застосування судами ст.16 ЦК України» зазначив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен зясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет і підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 була членом КСП ім.Л.Українки на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області та набула право на середню змелену частку (пай) із земель вказаного КСП; позивачі є спадкоємцями за заповітом в рівних частках спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_3; вони у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняли дану спадщину; до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_3 входить зазначена спірна земельна ділянка; право власності ОСОБА_3.М. на спірну земельну ділянку було посвідчене Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку), виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінал такого втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачами спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ними права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачів, а тому може бути застосований судом.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами права власності по 1/2 частині на спірну земельну ділянку (права на земельну частку (пай)) в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_3, яка померла 09.07.2005р.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 200 ч.3, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Мостиська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності по 1/2 частині на земельну ділянку площею 1,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Лесі Українки Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області) відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №473759, виданого 30.05.2017р., зареєстрованого 06.06.2017р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню земельну частку (пай) за №252 (взамін загубленого серії ЛВ №10141 від 10.12.1997 року).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак