Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/1181/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2018 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби у Херсонській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2018 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання його діда ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24.08.1991 року.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що він народився 09.01.1986 року на території Узбекистану.

Його дід ОСОБА_3, який народився 05 січня 1917 року в с. Зазало Адигенського району Грузії з липня 1990 року зареєстрований та фактично проживає на території України по вул.. І.Франка, 22 в с. Костичі Баштанського району Миколаївської області. Таким чином дід заявника, що був громадянином СРСР, отримав українське громадянство за місцем проживання в Україні станом на 1991 рік.

Заявник тривалий час проживає на території України в с. Балтазарівка Чаплинського району Херсонської області. В теперішній час бажає отримати громадянство України. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» звернувся до уповноваженого органу з питання набуття громадянства Головного Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області для отримання паспорту громадянина України з подальшою реєстрацією на її території, але заявнику в цьому було відмолено та розяснено, що для отримання паспорту громадянина України він в судовому порядку повинен довести і отримати рішення про те, що його дід ОСОБА_3 станом на 1991 рік проживав на території України. У звязку з цим заявник вимушений звертатися до суду із відповідною заявою.

У судове засідання ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника УДМС. Проти задоволення вимог ОСОБА_1. не заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився 09.01.1986 року в с. Пахтакор Середньочирчицького району Ташкентської області Узбекистану, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії VІІ-ЮС №253799. Відповідно до вказаного свідоцтва про народження, батьками заявника були ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії ІІ-ЮС №465158 ОСОБА_5 09 вересня 1982 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2, внаслідок чого остання змінила своє прізвище на ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про народження, серії ІV-ТЮ №036559, ОСОБА_2 народилася 18 серпня 1959 року та її батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_5.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №323 від 16.05.2017 року, ОСОБА_7, з 08 липня 1991 року по даний час зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до домової книги для прописки громадян, проживаючих на території Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області з 1989 року по 1992 рік ОСОБА_3 значиться зареєстрованим на даній території з 08.07.1990 року.

Відповідно до паспорту громадянина України, серії ЕО №282141, виданого 23.01.1997 року Баштанським РВ УМВС України в Миколаївській області на імя ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місцем реєстрації особи, на чиє імя видано паспорт є с. Костичі Баштанського району Миколаївської області та проставлено відмітку про місце реєстрації особи з 1997 року.

У свою чергу заявник ОСОБА_1 вказує, що тривалий час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 де проживає по даний час.

З пояснень наданих заінтересованою особою вбачається, що ОСОБА_1 звернувшись до Головного Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області для отримання паспорту громадянина України відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України», надав необхідні документи для отримання громадянства України та має підстави для оформлення громадянства України за територіальним походженням, однак через відмінність дати реєстрації за адресою вказаною в довідці сільської ради від даних вказаних в паспорті громадянина України щодо адреси місця реєстрації, листом Чаплинського районного сектору УДМС України в Херсонській області №31/264 від 14.02.2018 року заявника повідомлено, що для отримання громадянства України йому необхідно надати рішення суду про встановлення факту постійного проживання його діда на території України до 24.08.1991 року.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення розяснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» в редакції Закон від18.01.2001№2235-III (із змінами та доповненнями) і може повязуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку.

Зокрема, згідно ч.ч. 1,7 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_4, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України. Для набуття громадянства за територіальним походженням не є обовязковою умова про не перебування особи в іноземному громадянстві. Його може набути й іноземець, який узяв зобов'язання припинити іноземне громадянство. Датою набуття громадянства України у передбачених цією статтею випадках є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року за №215 в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях,що входили під час постійного проживання особи до складу ІНФОРМАЦІЯ_4, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Так, постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обовязків або зобовязань за договором (контрактом).

В ході судового розгляду справи повністю знайшов підтвердження факт, що ОСОБА_8 станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України, що підтверджується зокрема довідкою про реєстрацію місця проживання від 16.05.2017 року, даними вказаним в домовій книзі, поясненнями ОСОБА_9, вказаними у заяві про встановлення факту, а також поясненнями наданими заінтересованою особою, що у своїй сукупності свідчать про достатність даних вважати, що ОСОБА_3 з липня 1991 року проживає на території України .

Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки заявник надав до суду докази фактичного проживання на території України свого діда ОСОБА_8

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 259, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_8 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24.08.1991 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до Херсонського апеляційної суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.О. Пилипенко