Справа № 183/3252/17
Провадження № 2/183/366/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з секретарем Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 27 лютого 2014 року померла її двоюрідна тітка ОСОБА_2, після смерті якої в установленому законом порядку вона прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок № 312 на вулиці Волгоградська в м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Крім зазначеного будинку після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку № 310 на вулиці Волгоградська в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

06 квітня 2017 року вона звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про видачу мені свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок, однак їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті її чоловіка ОСОБА_4, померлого 01 жовтня 1961 року та відсутністю юридичного документа, що підтверджує право власності на вказаний житловий будинок.

Її двоюрідна тітка проживала разом зі спадкодавцем своїм чоловіком ОСОБА_4, на час його смерті, який помер 01 жовтня 1961 року, за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Волгоградська, № 310 без реєстрації та фактично прийняла спадщину.

У звязку з чим, вона вимушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Волгоградська, будинок № 310 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 27 лютого 2014 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 134).

Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 27, 28-29). Ухвалою суду від 27 вересня 2017 року задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит у судовому засіданні свідків (а.с. 44-45). Ухвалою суду від 01 листопада 2017 року задоволено клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі до розгляду іншої цивільної справи (а.с. 95-96). Ухвалою суду від 16 лютого 2018 року провадження у справі поновлено (а.с. 101-102). Ухвалою від 14 травня 2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 113-114).

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є двоюрідною племінницею ОСОБА_2 (а.с. 8-9, 58-59). Згідно наданої на запит суду копії договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на право особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно від 25 листопада 1958 року, ОСОБА_4 надано земельну ділянку площею 1 200 м2 для будівництва житлового будинку на право приватної власності, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, мкр. Кулебівка, вул. Октябрька, 260. Зазначений договір зареєстровано в органах БТІ в реєстровій книзі за № 8290-60 від 23 грудня 1968 року. Крім того, у звязку з пере нумерацією у місті, адресу будинку змінено з "вул. Октябрька, 260" на "вул. Волгоградська, 310", про що міститься відповідна відмітка на зазначеному договорі (а.с. 124-125, 131-132).

ОСОБА_6 помер 01 жовтня 1961 року, що підтверджується копією запису акта про смерть № 217 від 03 жовтня 1961 року (а.с. 71). Після смерті ОСОБА_6, померлого 01 жовтня 1961 року, його дружина ОСОБА_2 успадкувала вищезазначений житловий будинок, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 травня 2003 року, виданим державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_7, зареєстрованим в реєстрі за № 2-2069, яке міститья у матеріалах спадкової справи № 317/2003, відкритої після смерті спадкодавця цього нерухомого майна (а.с. 126). Крім того, право власності ОСОБА_2 на вищезазначений житловий будинок підтверджується Витягом Комунального підприємства "Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" з реєстру прав власності на нерухоме майно № 510335 від 08 травня 2003 року (а.с. 123).

Як убачається з копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Волгоградська, 310, складеного 17 квітня 2003 року, оригінал якого досліджений у судовому засіданні, домоволодіння в цілому складається з: будинок А, загальною площею 61,0 м2, житловою площею 31,3 м2, сіни а, ганок, сарай Б, погріб пг, вбиральня В, сарай Г, навіс Д, зливна яма я, колодязь к, огорожа № 4, хвіртка № 5, огорожа № 6 (а.с. 109-111).

27 лютого 2014 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 559868 від 03 березня 2014 року (а.с. 6, 53).

За життя ОСОБА_2, заповіт на вищезазначений житловий будинок не складала, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 16/2014, відкритої після її смерті (а.с. 50-88).

03 березня 2014 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті двоюрідної тітки ОСОБА_8 та видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 50, 82).

Постановою приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 06 квітня 2017 року, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті її чоловіка ОСОБА_4, померлого 01 жовтня 1961 року та відсутністю юридичного документа, що підтверджує право власності на вказаний житловий будинок (а.с. 88).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року у цивільній справі № 183/5333/17, заяву ОСОБА_1, заінтересована особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин між чоловіком ОСОБА_6, померлим 01 жовтня 1961 року, та дружиною ОСОБА_2, померлою 27 лютого 2014 року. Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті чоловіка ОСОБА_6, померлого 01 жовтня 1961 року (а.с. 99).

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З огляду на те, що спадкодавцю за життя належало домоволодіння № 310 на вул. Волгоградська в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, позивач є спадкоємцям за законом після його смерті, яка прийняла спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на спадкове домоволодіння після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачами належить визнати право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 27 лютого 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Поштова, 78а) до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області (, 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 14) про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Волгоградська, 310, та в цілому складається з: будинок А, загальною площею 61,0 м2, житловою площею 31,3 м2, сіни а, ганок, сарай Б, погріб пг, вбиральня В, сарай Г, навіс Д, зливна яма я, колодязь к, огорожа № 4, хвіртка № 5, огорожа № 6, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2, померлої 27 лютого 2014 року.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Повне рішення суду складено 05 липня 2018 року.

Суддя Г.Є. Майна