АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6781/17 Номер провадження 22-ц/786/205/18Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Одринської Т.В.

Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

при секретарі Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 листопада 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову вказала, що згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2017 року відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Наведене рішення відповідачем в повному обсязі не виконується, у зв'язку з чим за період з липня по вересень 2017 року виникла заборгованість по аліментах на утримання дитини в розмірі 667 грн. 34 коп. Крім того, вказала, що розмір стягуємих аліментів є недостатнім для всебічного розвитку дитини та прохала їх збільшити. Підставою для збільшення аліментів вказала проживання у вийнятому житлі та зайняття дитини у різних розвиваючих гуртках. Крім того, посилалась на те,що розмір аліментів, які вона отримує від відповідача є меншими ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та збільшення розміру аліментів- відмовлено.

З даним рішенням не погодилася позивач, в звязку з чим подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати.

При цьому апелянтом зазначено, що при постановленні рішення, судом першої інстанції не було враховано, що її матеріальний стан значно погіршився, а також те, що дитина почала відвідувати гуртки, які необхідні для повноцінного розвитку дитини, однак це потребує значних матеріальних затрат, відповідач відмовляється в наданні додаткової допомоги по сплаті рахунків за відвідування спортивних занять.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, , перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, за необхідне залишити її без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів щодо наявності підстав для зміни розміру стягуємих аліментів, зазначених у положеннях ст. 192 СК України. Відмовляючи в стягненні заборгованості по аліментам, місцевий суд виходив з відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості, оскільки відрахування з його заробітної плати здійснюється за місцем роботи.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, 31 травня 2005 року, щомісячно по 1/4 частині всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття /а.с.5/.

За вказаним судовим рішенням 19 травня 2017 року видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби /а.с.6/.

Відрахування аліментів здійснюється за місцем роботи платника аліментів.

Як вбачається з даних довідки про доходи ОСОБА_3, виданої ТОВ «ГПЛ» 23 жовтня 2017 року за №837, в період з квітня по вересень 2017 року з заробітної плати відповідача відраховані аліменти: у травні - 1000 грн., червні - 1100 грн., липні - 710 грн. 16 коп., серпні та вересні - по 644 грн. /а.с.14/.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відрахування аліментів із заробітної плати відповідача у липні - вересні 2017 року є меншими, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIIІ, внаслідок чого виникла заборгованість за аліментами.

В свою чергу, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 закону «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином при відсутності спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду про те, що саме на Державну виконавчу службу покладено обов'язок щодо вжиття заходів для своєчасного та повного виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК).

Враховуючи стабільний дохід відповідача у вигляді заробітної плати, попереднім судовим рішенням стягнуто з відповідача аліменти в частці від заробітку.

Згідно з пунктами 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Посилання позивача на погіршення її матеріального стану, внаслідок збільшення віку дитини та відвідування нею гуртків, необхідних для гармонійного розвитку дитини не є підставою для збільшення розміру аліментів.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що зумовлені особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

У даному випадку йдеться про притягнення одного з батьків до участі у додаткових витратах, а не про додаткове стягнення аліментів. Тому розмір суми, яка стягується, має визначатися залежно від реально понесених чи передбачених витрат і не може бути визначений у частковому відношенні до заробітку (доходу) відповідача.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Якщо заздалегідь відомо, що витрати потребуються тільки одноразово чи на неточно визначений строк, суд може встановити суму, яку належить виплатити одноразово, чи обмежити строком суму, яка присуджується. Якщо стан здоровя дитини потребує додаткових витрат, позивач має право знову звернутися до суду. Відповідач, у свою чергу, має право просити суд звільнити його від подальших виплат, якщо стан дитини не потребує додаткових витрат.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їхнього фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Однак, позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, ОСОБА_2не заявляла.

Враховуючи викладене, а також те, що у відповідача не змінився його матеріальний стан, він продовжує сплачувати аліменти в частці від заробітної плати, суд вважає, що підстави щодо збільшення розміру аліментів та стягнення їх у твердій грошовій сумі - відсутні.

За таких обставин висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 листопада 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 12 січня 2018 року.

Головуючий суддя: / підпис/ ОСОБА_1

Судді: / підпис/ ОСОБА_5 / підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська