АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1343/18
Категорія: 53 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі суддів:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

секретар: Матюха В.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_5;

відповідачі - Смілянська міська централізована бібліотечна система відділу культури виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області; виконавчий комітет Смілянської міської ради;

особа, що подала апеляційну скаргу: ОСОБА_5;

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 червня 2018 року, ухваленого в складі судді Опалинської О.П., у справі за позовом ОСОБА_5 до Смілянської міської централізованої бібліотечної системи відділу культури виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, виконавчого комітету Смілянської міської ради про визнання наказу про перевід на іншу роботу незаконним та поновлення на попередній роботі, :

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Смілянської міської централізованої бібліотечної системи відділу культури виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, виконавчого комітету Смілянської міської ради про визнання наказу про переведення на іншу роботу незаконним та поновлення на попередній роботі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що з 27 травня 2011 року вона працювала на посаді завідуючої спеціалізованої філії для дітей Смілянської міської централізованої бібліотечної системи відділу культури виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області.

В подальшому 26 березня 2012 року під психологічним тиском директора Централізованої бібліотечної системи ОСОБА_6 вона вимушена була написати заяву про переведення її на посаду бібліотекаря І категорії спеціалізованої бібліотеки філії для дітей з встановленим 11 тарифікаційним розрядом.

У квітні 2012 року директор Централізованої бібліотечної системи ОСОБА_6 у звязку з можливістю у майбутньому скорочення посади, запропонувала позивачу перевестися на посаду бібліотекаря І категорії сектору юнацтва центральної міської бібліотеки ім. О.Журливої з 11 тарифним розрядом. Вона написала відповідну заяву та 10 квітня 2012 року був виданий наказ, яким її було переведено на вказану посаду, вона особисто була ознайомлена з вказаним наказом під підпис. В цьому наказі було зазначено, що вона переводиться на постійне місце роботи, а не на час декретної відпустки основного працівника.

31 жовтня 2013 року наказом №147-к від 25 жовтня 2013 року її було звільнено з посади у зв'язку з закінченням строкового трудового договору, виходу з декретної відпустки основного працівника.

Наказ №52-к від 10 квітня 2012 року, яким її було переведено на посаду бібліотекаря І категорії сектору юнацтва центральної міської бібліотеки ім. О.Журливої з 11 тарифним розрядом на час декретної відпустки основного працівника, вона вперше побачила в матеріалах кримінального провадження №0000565, за її заявою про фальсифікацію ОСОБА_6 підписів у наказах №52-к та 147-к.

Вказує, що у наказі №52 к стояв підпис про ознайомлення від її імені, який дуже схожий на її підпис, вона вважала, що наказ підписаний нею. Однак, в ході розслідування кримінального провадження проведено почеркознавчу експертизу, згідно висновку якої встановлено, що підпис від імені ОСОБА_5 у наказі №52-к від 10 квітня 2012 року виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою.

За результатами перевірок, проведених Управлінням Держпраці в Черкаській області, встановлено відсутність її заяв про перевід на іншу роботу в 2012 році в зв'язку з їх знищенням, що підтверджується актом знищення документів.

Заяви про перевід її на посаду бібліотекаря І категорії сектору юнацтва центральної міської бібліотеки ім. О.Журливої з 11 тарифним розрядом на час декретної відпустки основного працівника вона не писала. Вважає, що переведення її на посаду бібліотекаря І категорії сектору юнацтва центральної міської бібліотеки ім.О.Журливої з 11 тарифним розрядом на час декретної відпустки основного працівника є незаконним, оскільки таке відбулося без її згоди.

Просила визнати незаконним наказ директора Смілянської міської централізованої бібліотечної системи відділу культури виконавчого комітету Смілянської міської ради №52 к від 10 квітня 2012 року про переведення ОСОБА_5 на посаду бібліотекаря І категорії сектору юнацтва центральної міської бібліотеки ім.О.Журливої з 11 тарифним розрядом на час декретної відпустки основного працівника та поновити ОСОБА_5 на посаді бібліотекаря І категорії спеціалізованої бібліотеки філії для дітей з встановленим 11 тарифікаційним розрядом Смілянської міської централізованої бібліотечної системи відділу культури виконавчого комітету Смілянської міської ради. Стягнути з виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за 1 рік вимушеного прогулу.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом були неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, неправильно досліджені та дана неправильна оцінка доказам, порушено норми процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити.

Вказувала, що суд першої інстанції порушив процесуальні норми розумного розгляду цивільної справи даної категорії. Вибірково віднісся до оцінки доказів у справі. Безпідставно відхилив заяву позивача про збільшення позовних вимог, яка була подана вчасно. Не надав належної оцінки тим фактам, що працівниками Смілянської міської централізованої бібліотечної системи було допущено недотримання вимог законодавства про строки зберігання та знищення документів та не дав належної оцінки висновку експерта. Вважає, що переведення її на посаду бібліотекаря I категорії сектору юнацтва центральної міської бібліотеки ім.. О.Журливої з 11 тарифним розрядом на час декретної відпустки основного працівника є незаконним, оскільки відбулося без її згоди.

01 серпня 2018 року представник виконавчого комітету Смілянської міської ради надав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5, а рішення Смілянського міськрайонного суду залишити без змін.

Вказував, що твердження апелянта стосовно того, що судом першої інстанції були порушені вимоги ст. 279 ЦПК України не відповідають дійсності та не підтверджено доказами. Зазначає, що виконавчий комітет Смілянської міської ради є не належним відповідачем по справі, оскільки він не є роботодавцем позивача та не здійснює їй нарахування та виплату заробітної плати. Вважає, що позивачем був порушений строк на звернення до суду з позовом, питання про його поновлення позивач не ставила.

Смілянською міською централізованою бібліотечною системою відділу культури виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції посилався на те, що позивач достовірно знала про переведення її з посади бібліотекаря І категорії спеціалізованої бібліотеки філії для дітей з 11 тарифікаційним розрядом на посаду бібліотекаря І категорії сектору юнацтва центральної міської бібліотеки ім. О.Журливої з 11 тарифним розрядом на час декретної відпустки основного працівника ще 10 квітня 2012 року, відтак нею пропущений строк позовної давності без поважної причини. Із заявою про поновлення строку звернення до суду не зверталася, крім того поважних причин пропуску не надала.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 з 27 травня 2011 року працювала на посаді завідуючої спеціалізованої філії для дітей Смілянської міської централізованої бібліотечної системи відділу культури виконавчого комітету Смілянської міської ради, що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с.5,6).

26 березня 2012 року наказом по ЦБС № 34-к ОСОБА_7 була переведена на посаду бібліотекаря І категорії спеціалізованої бібліотеки філії для дітей, встановлено 11 тарифікаційний розряд (а.с.6).

Як вбачається з трудової книжки серії АХ №468547 ОСОБА_5 наказом по ЦБС №52-к від 10 квітня 2012 року була переведена на посаду бібліотекаря І категорії сектору юнацтва центральної міської бібліотеки ім. О.Журливої з 11 тарифним розрядом, на час декретної відпустки основного працівника (а.с.6).

31 жовтня 2013 року наказом по ЦБС №147-к від 25 жовтня 2013 року ОСОБА_5 було звільнено з посади у звязку з закінченням строкового трудового договору, виходом з декретної відпустки основного працівника (п.2 ст.36 КЗпП України) (а.с. 6).

Як вбачається з наказу №52-к від 10 квітня 2012 року, ОСОБА_5 бібліотекаря спеціалізованої бібліотеки філії для дітей з 10 квітня 2012 року переведено на посаду бібліотекаря І категорії сектору юнацтва центральної міської бібліотеки ім. О.Журливої з 11 тарифним розрядом на час декретної відпустки основного працівника. Підстава: заява ОСОБА_5 від 10 квітня 2012 року (а.с.9).

Відповідно до висновку експерта №1/1454 від 07 листопада 2016 року, підпис від імені ОСОБА_5 в наказі №52-к від 10 квітня 2012 року виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою (а.с.11-16).

Однак, відповідно до особової картки № б/н (типова форма №П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року №277), яка заповнена на імя працівника Смілянської міської ЦБС ОСОБА_5, остання 10 квітня 2012 року була ознайомлена з записом у трудовій книжці про переведення її на посаду бібліотекаря ЦМБ(ю) 11 розряду відповідно до наказу №52-к, що засвідчено її підписом (а.с.75).

Згідно листа № Д-301/14-1, Д-329/14-1 від 06 січня 2016 року Управління Держпраці у Черкаській області ОСОБА_5 повідомлено, що перевіркою, проведеної на за її зверненням від 07 грудня 2015 року щодо порушення трудових прав адміністрацією Смілянської міської централізованої бібліотечної системи, не встановлено фактів примушування її до написання заяв про переведення на відповідні посади. Також, вказано, що зміст заяв , які стали підставами для переведення ОСОБА_5 у 2012 році , встановити неможливо через їх знищення, що підтверджується актом про знищення документів та справ за 2012 рік. (а.с.37).

Також, відповідно до листа №Д-114/14-1 від 03 березня 2016 року Управління Держпраці у Черкаській області ОСОБА_5 повідомлено, що під час розгляду її звернення від 05 лютого 2016 року встановлено, що на виконання наказу відділу культури виконкому Смілянської міської ради наказом від 08 серпня 2012 року №129-Д посаду бібліотекаря І категорії спеціалізованої бібліотечної філії для дітей скорочено. Вказано, що з питання правомірності знищення заяв вона має право звернутися до Державного архіву Черкаської області (а.с.8).

Однак, доказів звернення ОСОБА_5 до Державного архіву Черкаської області щодо правомірності знищення її заяв, висновку по результатам його розгляду, ОСОБА_5 суду не надала.

Відповідно до статті 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Законодавець не визначає яким чином повинна бути отримана згода працівника на переведення, однак така згода має відповідати дійсному волевиявленню працівника та однозначно сприйматись сторонами трудового договору. Надання працівником згоди зазвичай оформляється шляхом подання ним відповідної письмової заяви. Про свою незгоду на переведення на іншу роботу працівник може зазначити при ознайомленні з наказом про переведення та оскаржити у встановленому законом порядку.

Згідно п.2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма №П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року №277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Як вбачається з матеріалів справи, заява ОСОБА_5 про переведення її на іншу посаду знищена, однак в матеріалах справи міститься копія особової справи, з якої вбачається, що ОСОБА_5 була ознайомлена з записом у трудовій книжці про переведення її на іншу посаду відповідно до наказу №52-к, що засвідчено підписом власником трудової книжки , заперечень щодо такого переведення ОСОБА_5 не заявляла, натомість приступила до виконання нових посадових обов'язків, працювала на вказаній посаді тривалий час.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що будь-якого психологічного тиску до написання ОСОБА_5 26 березня 2012 року заяви про переведення її на посаду бібліотекаря І категорії спеціалізованої бібліотеки філії для дітей з встановленням 11 тарифікаційного розряду, на неї не здійснювалося, що також підтверджується листом № Д-301/14-1, Д-329/14-1 від 06 січня 2016 року Управління Держпраці у Черкаській області, з якого вбачається, що перевіркою не встановлено фактів примушення ОСОБА_5 до написання заяви про переведення.

Докази застосування щодо ОСОБА_5 зі сторони директора Централізованої бібліотечної системи ОСОБА_6 психологічного тиску до написання нею заяви про переведення суду надано не було.

Трудова книжка ОСОБА_5 була отримана в день звільнення, що остання не заперечує, із записами в трудовій книжці, як пояснила позивачка, вона ознайомилась в той же день, тобто 31 жовтня 2013 року.

Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, встановлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Відповідно до статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову ОСОБА_5 в позові в зв»язку з пропуском строків звернення до суду без поважних причин. ОСОБА_5 із заявою про поновлення строку звернення про вирішення трудового спору до суду не зверталася, поважних причин пропуску такого строку суду не вказала.

Колегія суддів вважає, посилання апелянта стосовно недотримання судом першої інстанції норм статті 279 ЦПК України, як на підставу для скасування судового рішення, безпідставними.

Також, посилання апелянта стосовно того, що суд першої інстанції безпідставно відхилив заяву позивача про збільшення позовних вимог є хибними, оскільки позивачем в порушення вимог статті 49 ЦПК України не було надано суду доказів, які б свідчили про направлення копії заяви про збільшення позовних вимог та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта, стосовно того, що суду першої інстанції не взяв до уваги висновок експерта від 07 листопада 2016 року, оскільки судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку звернення та не подання відповідної заяви із зазначенням поважних причин його пропуску.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування даного рішення, а доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Смілянської міської централізованої бібліотечної системи відділу культури виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, виконавчого комітету Смілянської міської ради про визнання наказу про перевід на іншу роботу незаконним та поновлення на попередній роботі - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в порядку та на умовах визначених ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Повний текст постанови складений 16 серпня 2018 року.