Справа № 401/1241/18
Провадження № 2/401/744/18
15 серпня 2018 року місто Світловодськ
Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючий суддя - Кадигроб С.М.
за участю секретаря судового засідання - Федоренко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, в порядку спрощеного позовного провадження, за участю сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 04 жовтня 2010 року у розмірі 155052 грн. 07 коп. та судові витрати у розмірі 2325 грн. 78 коп.
Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 червня 2018 року вирішено відкрити провадження у справі та розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження, за участю сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду.
Відповідач відзив в порядку ст.178 ЦПК України не подав.
Представник позивача в судове засідання не з'явився. Разом з позовною заявою до суду написав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився. На адресу суду повернулося два конверти з відміткою працівників пошти «За закінченням терміну зберігання». У відповідності до ст.128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надходило.
В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксація судового процесу технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалася.
Враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не надав, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, у відповідності до ст.281 ЦПК України, за наявних у справі письмових доказів.
Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.
21 травня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінило свою назву на АТ КБ «Приватбанк».
Відповідач зобов'язався повертати кредит щомісячно. Разом з цим, відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
За пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. умов кредитування вказаного договору, позичальник надав банку згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_1 04 жовтня 2010 року банком встановлений кредитний ліміт 500 грн., 16 листопада 2010 року збільшений ліміт до 1000 грн., 22 січня 2011 року збільшено до 3000 грн., 27 лютого 2011 року збільшено до 3600 грн., 08 лютого 2013 року зниження ліміту до 3260 грн., 17 червня 2013 року знижено ліміт до 3090 грн., а 03 липня 2013 року встановлено кредитний ліміт 3090 грн.
Згідно виписки до картці вбачається, що ОСОБА_1 регулярно користувався даною карткою, а саме знімав готівку та розраховувався в магазинах, тим самим підтверджував свою згоду на умови банку щодо збільшення чи зменшення кредитного ліміту.
Відповідно до умов кредитування вказаного договору, передбачено порядок та умови погашення заборгованості за кредитним лімітом та сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків.
Згідно пункту 2.1.1.5.5. правил кредитування зазначеного кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії.
Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року N 1155, рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.
Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.
З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 04 жовтня 2010 року в графі «% ставка» з 04 жовтня 2010 року до 31 серпня 2014 року відображено 30,00%, з 01 вересня 2014 року до 31 березня 2015 року - 34,80%, а з 01 квітня 2015 року до 30 квітня 2018 року - 43,20%.
Тобто, банком періодично здійснювалося підняття процентної ставки за користування кредитом, що є неприпустимим та суперечить положенням ст.ст.525, 526, 530 ЦК України.
Жодних доказів, які б підтверджували, що банк повідомляв письмово позичальника про підвищення процентної ставки чи підписував додаткові угоди з даного приводу, і позичальник приймав пропозиції кредитора з цього питання, суду не надано.
Тому, суд вважає, що банк вправі ставити вимогу про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом лише в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, виходячи з розміру 2,5% в місяць за весь період заборгованості.
Сама ж заборгованість по процентам підлягає перерахування.
Сума боргу за кредитом становить 3087 грн. 70 коп.
3087 грн. 70 коп. х 2,5% / 100 = 77 грн. 19 коп. в місяць становить заборгованість по процентам.
За даним кредитним договором, ОСОБА_1 отримав наступні кредитні картки:
НОМЕР_2 з кінцевим терміном дії 09/14;
НОМЕР_4 з кінцевим терміном дії 11/14;
НОМЕР_5 з кінцевим терміном дії 05/15;
НОМЕР_6 з кінцевим терміном дії 08/15;
НОМЕР_7 з кінцевим терміном дії 01/16.
Видача та отримання за даним кредитним договором нових кредитних карток, свідчить про пролонгацію договору з кінцевим терміном дії до січня 2016 року, терміну дії останньої кредитної картки.
Враховуючи те, що за розрахунком заборгованості, останньою датою внесення чергового платежу є 12 лютого 2013 року в сумі 250 грн. 00 коп., то проценти повинні нараховуватися за користування кредитом починаючи з лютого 2013 року по січень 2016 року включно.
Період заборгованості з лютого місяця 2013 року по січень місяць 2016 року складає 36 місяців.
36 міс. х 77 грн. 19 коп. = 2778 грн. 84 коп. - це заборгованість за процентами, які підлягають стягненню з відповідача.
Нарахування відсотків позивачем за період з лютого 2016 року по квітень 2018 року є безпідставним, оскільки такі нарахування не відповідають умовам договору, де кінцевою датою повернення кредиту є відповідний строк дії картки, а не час коли виконано розрахунок заборгованості.
Щодо нарахованих пені та комісії, то вони підлягають частковому задоволенню лише в сумі 2490 грн. 12 коп., яка значиться станом на 31 січня 2016 року в розрахунку заборгованості за договором, наданої до суду разом з позовом. Оскільки, як вже попередньо зазначено судом, що всі нарахування відсотків, пені та комісії повинно відбуватися до закінчення строку дії кредитної картки.
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року N 6-2003цс15.
За таких обставин суд дійшов висновку, що підстав для одночасного стягнення з боржника пені та штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 7359 грн. 62 коп.) немає, і в цій частині позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом - 3087 грн. 70 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 2778 грн. 84 коп., заборгованість за пенею та комісією - 2490 грн. 12 коп., всього на суму 8356 грн. 66 коп.
Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, має бути стягнутий судовий збір, пропорційний до задоволеної частини вимог, в сумі 125 грн. 35 коп.
Керуючись ст.ст.525-527, 530, 625, 629, 1049, 1054, 1056 ЦК України, ст.ст.81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково на суму 8356 грн. 66 коп., в решті позовних вимог відмовити за безпідставністю вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 04 жовтня 2010 року в сумі 8356 грн. 66 коп. та понесені витрати на оплату судового збору в сумі 125 грн. 35 коп., а всього 8482 грн. 01 коп. (вісім тисяч чотириста вісімдесят дві гривні одну копійку).
В решті позовних вимог відмовити.
Відповідачу протягом 2-х днів направити копію заочного рішення у справі, для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення Світловодського міськрайонного суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення не були вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_3 виданий Світловодським МРВ УМВС України в Кіровоградській області 26 жовтня 2006 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)
Суддя Світловодського міськрайонного
суду Кіровоградської області С.М. Кадигроб