У Х В А Л А

02.01.2018 Справа №607/16938/17

02 січня 2018 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Черніцька І.М., при вирішенні питання про прийняття заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою в порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту, а саме, що її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за національністю були поляками.

В обґрунтування вимог заявник вказує, що її батьки за національністю були поляками. Однак, у свідоцтві про її народження серії ПЩ №568-089 від 19 серпня 1953 року помилково вказано у графі національність батьків «білоруси». ОСОБА_1 зверталась до відділу реєстрації із заявою про внесення змін до свідоцтва про народження в частині зміни національності її батьків, однак отримала відмову.

Посилаючись на наведене та те, що іншого порядку внесення змін у свідоцтво про її народження не має, просила задовольнити заяву.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В силу вимог ст. 318 ЦПК у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту форми позовної заяви, так і вимогам щодо змісту такої заяви, передбаченим ЦПК України. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, а тому суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може вказана заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Встановлено, що зазначені вимоги закону в заяві ОСОБА_1 не дотримані.

Як вбачається із змісту заяви, ОСОБА_1 подала до суду заяву про встановлення факту належності до національності «поляк» її батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Однак, зі змісту заяви не зрозуміло чому до суду із вказаною заявою звертається заявниця, а не самі батьки. Якщо заявник просить встановити факт належності до національності осіб, які померли, слід зазначити, що дане право є особистим правом кожної людини, яке припинилось разом із смертю цих осіб, а тому суд не вправі вирішувати питання про права та обовязків померлих осіб.

Також, у заяві заявником не вказано конкретної мети встановлення даного юридичного факту.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 9, ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація, яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесення змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до діючого законодавства, оскарження відмови органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис до суду проводиться у порядку адміністративного судочинства.

З матеріалів поданої заяви не встановлено, що заявниця оскаржувала відмову органів реєстрації щодо внесення змін у свідоцтво про її народження про національність її батьків .

Слід також зазначити, що відповідно до розяснень викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до Закону України «Про національні меншини в Україні», який проголошує рівність політичних, соціальних, економічних та культурних прав і свобод громадян України - незалежно від їх національного походження, та враховуючи, що за чинним українським законодавством жодний документ, що посвідчує особу громадянина, його національності не визначає, факт належності особи до певної національності не має юридичного значення, а тому цей факт не може бути встановлений в судовому порядку, відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України.

Така позиція висловлена в узагальненні Верховного Суду України «Судова практика огляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, в п.п. 11 п. 4 якого зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, вважаю, що заяву слід залишити без руху і надати заявнику строк до десяти днів з дня вручення ухвали суду, для усунення недоліків, а саме: подання належної оформленої заяви із зазначенням обґрунтування та конкретної мети встановлення даного юридичного факту, її копій відповідно до кількості заінтересованих осіб; обґрунтування того, чому заявниця, а не батьки звертаються до суду із вказаною заявою; докази оскарження заявником відмови органів реєстрації щодо внесення змін у свідоцтво про її народження про національність її батьків .

На підставі наведеного і, керуючись ст.ст. 185, 315318, ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про встановлення факту, що має юридичне значення слід залишити без руху і надати заявнику строк до десяти днів з дня вручення ухвали суду для усунення недоліків, а саме: подання належної оформленої заяви із зазначенням обґрунтування та конкретної мети встановлення даного юридичного факту, її копій відповідно до кількості заінтересованих осіб; обґрунтування того, чому заявниця, а не батьки звертаються до суду із вказаною заявою; докази оскарження заявником відмови органів реєстрації щодо внесення змін у свідоцтво про її народження про національність її батьків .

У випадку виконання позивачем вищевказаних вимог ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатись поданою у день первісного подання її до суду. Інакше заява вважається неподаною та повертається позивачу.

СуддяОСОБА_4