Справа № 236/2812/18
17 вересня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді - Саржевської І.В.
за участю секретаря- Олійник С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
22 серпня 2018 року до Краснолиманського міського суду Донецької областінадійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням (а.с.3-5).
Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи, про що суду надав відповідну заяву (а.с.21).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи без їх участі та відзиву на позовну заяву суду не надали.
Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 2/5 частки квартири №1 в м. Лиман (колишня назва - м. Красний Лиман) по вул. Лесі Українки (колишня назва - вул. Октябрьська), будинок 4, що підтверджується наданими позивачем копією свідоцтва про право власності від 02.10.2009 року (а.с. 8), копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 134666996 від 17.08.2018 року (а.с. 9).
Власником 3/5 частки квартири №1 в м. Лиман Донецької області по вул. Лесі Українки, будинок 4, є ОСОБА_4, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 22-23).
Відповідно довідки, виданої КП "Лиманська служба єдиного замовника", вбачається, що квартира №1 в м. Лиман Донецької області по вул. Лесі Українки, будинок 4, є комунальною квартирою, за цією адресою зареєстровано два власника: ОСОБА_4 та ОСОБА_1, які мають різні особові рахунки №№ 5856 та 5857, відповідно (а.с. 24).
Згідно довідки, виданої Відділом надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області 17 серпня 2018 року за № 4534, ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та до складу його сім'ї входять: зять - ОСОБА_3, донька - ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії І-НО № 787394, видане повторно Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 11), та ОСОБА_5 (а.с. 10).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за місцем проживання у зазначеній квартирі, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 05 вересня 2018 року (а.с.15).
Відповідачі за вказаною адресою з 2012 року не мешкають, не користуються житлом, не зберігає в приміщенні належне йому майно, про що 18 серпня 2018 року складено відповідний акт, посвідчений головою мікрорайону ОСОБА_6 (а.с. 12). Він фактично змінив місце проживання, однак дотепер не припинив попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України.
Відповідно до ст. 8 ОСОБА_7 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_7 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_7 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_7 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_7 України гарантується. Ст. 41 ОСОБА_7 України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України).
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо.
Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, з 02 жовтня 2009 року у позивача виникло право власності на 2/5 частки квартири №1 в м. Лиман (колишня назва - м. Красний Лиман) по вул. Лесі Українки (колишня назва - вул. Октябрьська), будинок 4, на підставі свідоцтва про право власності від 02.10.2009 року. Відповідачі протягом тривалого часу користувалися вказаним житловим приміщенням, але вже більше трьох років відсутні за адресою реєстрації. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
З огляду на це, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог.
Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.
Керуючись ст.ст. 317,319,383,391,405 ЦК України, ст.ст. 4,13,18,76-83, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право на користування 2/5 часткою квартири № 1 (один) у будинку № 4 (чотири) розташованому за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Лесі Українки (колишня назва - вул. Октябрьська), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Текст рішення виготовлений 17 серпня 2018 року.

Суддя -