Справа № 509/3021/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Бокоч С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ»

до

ОСОБА_1 та ПрАТ СК «Здорово»,

про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

18.07.2018 року директор Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ» ОСОБА_2 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 та ПрАТ СК «Здорово» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.05.2018р. приблизно о 8:15 год. в смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_1 керуючи власним автомобілем НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не витримав безпечний інтервал, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Мерседес GLE 250 з номерним знаком ВН 5716 НВ, який належить ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» під керуванням водія ОСОБА_2 (директора позивача). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб, який належить позивачу отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідач ОСОБА_1 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

За наслідками розгляду матеріалів, що надійшли з Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності, складеного за фактом ДТП за участю відповідача ОСОБА_1, Овідіопольським районним судом Одеської області винесено постанову по справі № 509/2451/18 від 27.06.2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України - зазначеної ДТП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Постанова Овідіопольського районного суду Одеської області по справі №509/2451/18 від 27.06.2018 року є чинною та свідчить про наявність вини відповідача ОСОБА_1 у вчиненні ДТП.

Отже, відповідач ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1 є винним у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 30.05.2018р. та внаслідок чого транспортний засіб, що належить позивачу, отримав значні механічні пошкодження.

Згідно зі звітом №305/06/2018 автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлюючого ремонту та матеріального збитку, завданого власнику автомобіля МERCEDES-BENZ GLE 250D 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_2 вартість відновлюючого ремонту автомобіля складає 73538,21 грн. (сімдесят три тисячі пятсот тридцять вісім гривень 21 коп.), вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля складає 102692,55 грн. (сто дві тисячі шістсот девяносто дві гривні 55 копійок).

Відповідно до квитанції №21 від 06.06.2018р. року за виконання зазначеного звіту позивачем сплачено 1500,00 гривень.

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_1 та відповідач ПрАТ СК «Здорово» повинні нести солідарну відповідальність за заподіяння джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем НОМЕР_1 позивачу шкоди.

Розмір матеріальної шкоди, який підлягає відшкодуванню, становить 102692,55 грн. (сто дві тисячі шістсот девяносто дві гривні 55 копійок). Так, відповідно до звіту ТОВ МП «Універсал-ЛТД» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача згідно зі звітом №305/06/2018, завданого власнику автомобіля МERCEDES-BENZ GLE 250D 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 73538,21 грн. (сімдесят три тисячі пятсот тридцять вісім гривень 21 коп.), вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля складає102692,55 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ПрАТ СК «Здорово» на користь ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у сумі 102692,55 грн. (сто дві тисячі шістсот девяносто дві гривні 55 копійок), а також стягнути солідарно з відповідачів ПрАТ СК «Здорово», ОСОБА_1 на користь ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» 1500 грн. в рахунок відшкодування витрат з визначення вартості матеріальної шкоди та судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1762 грн., (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні), витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн. (дві тисячі гривень).

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 19.07.2018 р. вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання сторін. В ухвалі від 19.07.2018 р. роз'яснено відповідачам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалу про відкриття спрощеного провадження від 19.07.2018 р. та копію позовної заяви з додатками відповідач, ПрАТ СК «Здорово», не отримало, про що свідчить конверт із відповідним вкладенням, що повернувся на адресу суду із відміткою про причину повернення за закінченням встановленого строку зберігання. Станом на 08.10.2018 року відзиву від ПрАТ СК «Здорово» на позовну заяву на адресу суду не надходило, як і не надходило інших заяв щодо предмету спору.

Судом дотримані вимоги ст.131 ЦПК України, відповідно до якої у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідачу ОСОБА_1 ухвалу про відкриття спрощеного провадження від 19.07.2018 р. та копію позовної заяви з додатками було направлено за адресою місця реєстрації.

Ухвалу про відкриття спрощеного провадження від 19.07.2018 р. та копію позовної заяви з додатками відповідач ОСОБА_1 отримав 25.09.2018 р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

20.09.2018 до канцелярії Овідіопольського районного суду Одеської області за вх. №10344 надійшов складений від імені ОСОБА_1 документ «Відзив на позовну заяву про відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП».

08.10.2018 р., під час дослідження матеріалів справи виявилось, що на документі складеному від імені ОСОБА_1 «Відзив на позовну заяву про відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП» відсутній як підпис заявника, ОСОБА_1, так і підпис будь-якої іншої особи. Тому, на підставі ст.ст.174, 178, 183 ЦПК України не прийнятий до розгляду судом і ухвалою від 08.10.2018 р. «Відзив на позовну заяву про відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП» був залишений без розгляду та повернутий заявнику.

Станом на 08.10.2018 р. належним чином оформлений відзив на позов та/або заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача ОСОБА_1 до суду не надійшли.

08.10.2018 р. представником позивача до суду була подана заява про розгляд справи №509/3021/18 без участі позивача і приєднання до матеріалів справи доказів. До заяви додані засвідчені у встановленому порядку докази добровільної оплати відповідачем ОСОБА_1 7954,55 грн. позивачу ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» (в тому числі 2692,55 грн. матеріальної шкоди; 2000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу; 1762 грн. - витрати по оплаті судового збору; 1500,00 грн. витрати на товарознавче дослідження) всі документи складені від імені ОСОБА_1, та направлені усім сторонам ОСОБА_1В, тобто є в усіх учасників справи. До заяви також додані докази не отримання відповідачем ПрАТ СК «Здорово» поштових відправлень (листів) № 939 та № 595 які містили повідомлення про ДТП та заяви про виплату страхового відшкодування від позивача ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» та відповідача ОСОБА_1 Інформація про відстеження пошуку поштового відправлення № 939 та поштового відправлення № 939 є загальнодоступною і може бути в будь-який момент перевірена на сайті укрпошти http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forma-poshuku, тому зазначені документи, відповідно до п.9 ст.81 ЦПК України приєднані до матеріалів справи.

За відсутності відзивів на позовну заяву та відсутності заперечень відповідачів проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням належного повідомлення сторін про дату і час судового засідання, з урахуванням неявки відповідачів, без повідомлення причин неявки, керуючись ч.8 ст.178, ч.2 ст.191, п.п.1 ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Належним чином оформлені заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідачів у справі не надходили.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (згідно із п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (згідно із ч.4, 5 ст.268 ЦПК України).

Клопотань сторін про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Сторони справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з'явились, відповідачі причини неявки не повідомили, позивач просив розглядати справу без участі його представника.

В зв'язку з цим, суд, керуючись зазначеними нормами ЦПК України, розглянув справу в порядку спрощеного провадження.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та подані докази. Зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за можливе ухвалити рішення на підставі ч.8 ст.178, ч.2 ст.191, п.п.1 ч.3 ст.223, ч.2 ст.247, ч.5 ст.279 ЦПК України, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що у судове засідання не з'явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд враховує те, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; відповідачі не з'явилися в судове засідання без повідомлення причин; відповідачі не подали належним чином оформлений відзив; позивач не заперечує проти вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що відповідачі не заперечували проти спрощеного розгляду справи, суд вважає можливим провести спрощений розгляд справи у відсутності позивача та відповідачів на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом об'єктивно встановлено наступне

Як передбачено ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до постанови Овідіопольського районного суду Одеської області по справі №509/2451/18 від 27.06.2018 р. о 8:15 год. в смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_1 керуючи власним автомобілем НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не витримав безпечний інтервал, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Мерседес GLE 250 з номерним знаком ВН 5716 НВ, який належить ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» під керуванням водія ОСОБА_2 (директора позивача). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб, який належить позивачу отримав механічні пошкодження. ОСОБА_1 порушив п. 13.1 ПДР України. ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі в розмірі 340 грн., стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно до частини четвертої ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст.82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.06.2018 р., згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до якої відповідача ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні ДТП.

Стосовно розміру збитків завданих ДТП.

Відповідно до Договору №305-06/2018 від 31.05.2018р про проведення робіт з оцінки вартості майна від 31.05.2018 р. ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» і ТОВ МП «Універсал-ЛТД», яке є суб'єктом оціночної діяльності (сертифікат № 182/17, виданий ФДМУ 13.03.2017 року), уклали договір про проведення незалежної оцінки вартості майна з метою визначення матеріального збитку. Об'єкт оцінки - автомобіль НОМЕР_3, рік випуску 2016.

У відповідності до Звіту №305/06/2018 р. про оцінку автомобіля НОМЕР_4, виконаного експертом-оцінювачем ТОВ МП «Універсал-ЛТД», (сертифікат № № 182/17, виданий ФДМУ 13.03.2017) ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту, автомобіля МERCEDES-BENZ GLE 250D 4 MATIC 2.2 TDCI, номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 73538,21 грн. (сімдесят три тисячі пятсот тридцять вісім гривень 21 коп.), вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля складає 102692,55 грн. (сто дві тисячі шістсот девяносто дві гривні 55 копійок).

Відповідно до квитанції №21 від 06.06.2018р. року за виконання звіту №305/06/2018 р. позивачем сплачено 1500,00 гривень.

За послуги, надані адвокатом ОСОБА_4 клієнт ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» сплатив Адвокату гонорар у розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень) (пункт 4.1. договору про надання правничої допомоги та представництво в суді від 02.07.2018р, що підтверджується видатковим касовим ордером від 17.07.2018 р.

Судом, на підставі засвідчених позивачем копій квитанцій (№ СВ00689355 від 14.09.2018, № СВ00689360 від 14.09.2018, № СВ 00689343 від 14.09.2018) встановлено, що відповідач ОСОБА_1 визнав та компенсував 7954,55 грн. збитків позивачу ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» (в тому числі 2692,55 грн. матеріальної шкоди; 2000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу; 1762 грн. - витрати по оплаті судового збору; 1500,00 грн. витрати на товарознавче дослідження), тому розмір невідшкодованих позивачу збитків зменшився з 102692,55 грн. (сто дві тисячі шістсот девяносто дві гривні 55 копійок) до 100000,00 грн. (сто тисяч гривень).

Компенсовані збитки не є шкодою в розумінні ст.1166, ч.2 ст.1192 ЦК України та відноситься до судових витрат в розумінні ст.133 ЦПК України і які суд стягує на користь позивача. Вимоги позивача про відшкодування 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу; 1762 грн. - витрат по оплаті судового збору; 1500,00 грн. витрат на товарознавче дослідження не підлягають задоволенню, у звязку із добровільним відшкодуванням відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду справи.

Спірні правовідносини регламентуються такими нормами законодавства.

Згідно з ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням).

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Згідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до ст.1194 ЦК України, з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (ОСОБА_1В.), покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність тобто особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності (неможливості здійснення) страхової виплати (страхового відшкодування) зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а тому належним відповідачем по вищезазначеній справі є особа що завдала шкоду майну фізичної особи, в даному випадку це ОСОБА_1.

Аналізуючи матеріали справи у сукупності, суд вбачає причинний зв'язок між порушенням відповідачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху, та спричиненням позивачу матеріальних збитків у вигляді пошкодження належного йому автомобіля.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, а також взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем існує грошове зобов'язання із відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП,

Присутня сукупність таких обставин, які є обов'язковими для покладення на особу відповідальності за завдану шкоду: протиправність дій відповідача ОСОБА_1 та причинно-наслідковий зв'язок безпосередньо між діями відповідача і шкодою, завданою позивачу. Таким чином, існують усі підстави для покладення на відповідача ОСОБА_1 відповідальності за шкоду, заподіяну позивачу в даній ДТП, за ст. ст. 1194, 1187, 1166 ЦК України.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач довів підстави для покладення на відповідача ОСОБА_1 відповідальності за шкоду, заподіяну позивачу в ДТП, що сталась 30.05.2018 р. з участю належного останньому на праві власності транспортного засобу.

Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про Практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відшкодування збитків повинно здійснюватись винною особою відповідно до реальної вартості втраченого майна.

Частиною 3 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 20.01.2016 у справі N 6-2808цс15, від 14.09.2016 у справі N 6-725цс16 та Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 344/10730/15-ц.

Стосовно позовних вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ПрАТ СК «Здорово» на користь ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» матеріальної шкоди, завдану внаслідок ДТП.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання.

Законодавство України не передбачає солідарного обовязку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого. Аналогічний висновок міститься в постанові Великої палати Верховного Суду України, № 308/3162/15-ц від 20 червня 2018 року.

Стосовно позовних вимог щодо можливості стягнення матеріальної шкоди з страховика ПрАТ СК «Здорово».

Судом встановлено, що на момент ДТП ПрАТ «СК «Здорово» є страховиком, а ОСОБА_1 - страхувальником за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1958021 від 12 жовтня 2018р. На момент ДТП та станом на день розгляду справи ПрАТ «СК «Здорово» є зареєстрованою юридичною особою , відомості про призупинення або державну реєстрації припинення діяльності відсутні. ПрАТ СК «Здорово» позбавлена членства в МТСБУ з 01.02.2018 р.

Судом встановлено, що 01 червня 2018 р. позивач ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» надіслав на адресу ПрАТ СК «Здорово» цінним листом з повідомленням про вручення та описом вкладення повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування з додатками, однак, 21.06.2018 р. вказаний лист повернувся через неотримання його ПрАТ СК «Здорово» та через закінчення встановленого строку зберігання. Це підтверджується належним чином засвідченим позивачем відстеженням пошуку поштового відправлення № 939 та № 939 від 07.10.2018р. офіційного сайту Укрпошти.

Судом встановлено, що 18.09.2018 р. відповідач ОСОБА_1 надіслав на адресу ПрАТ СК «Здорово» цінним листом з повідомленням про вручення та описом вкладення повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування з додатками, однак, 27.09.2018 р. відправлення не було вручене під час доставки. Це підтверджується належним чином засвідченим позивачем відстеженням пошуку поштового відправлення № 595 від 07.10.2018р. о 17.16 офіційного сайту Укрпошти, засвідченою позивачем накладною № 595 від 18.09.2018 р.

Наведені докази підтверджують не отримання ПрАТ СК «Здорово» жодних документів (повідомлень про ДТП, заяв про виплату страхового відшкодування) від відповідача ОСОБА_1 та позивача ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ».

З огляду на вищенаведені докази суд вважає доведеним факт неотримання ПрАТ СК «Здорово» повідомлення про ДТП 30.05.2018 р. та заяву про виплату страхового відшкодування за цим ДТП з додатками від відповідача ОСОБА_1 та позивача ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ».

Неотримання повідомлення про ДТП 30.05.2018р. та заяви про виплату страхового відшкодування за цим ДТП з додатками страховою компанією ПрАТ СК «Здорово» свідчить про відсутність будь-яких підстав для стягнення шкоди (страхового відшкодування) в договірному порядку з ПрАТ СК «Здорово» через наявність обєктивних обставин і невиконання вимог Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) з огляду на наступне.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку), за умови належного повідомлення страховика, виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно з абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Законом № 1961-IV в ст.ст. 33, 34, 35, 36 встановлений обовязок страхувальника (ОСОБА_1В.) та третьої особи ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а саме:

п. 33.1. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний:

п. 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

п. 33.3. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

п. 34.1. Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

п. 34.2. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

п. 35.1. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

п. 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Страховик, керуючись наведеними нормами Закону приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (абзац перший пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV у вказаній редакції):

- після отримання письмового повідомлення про ДТП,

- після проведення розслідування події,

- після отримання заяви про страхове відшкодування.

У разі неотримання страховиком ПрАТ СК «Здорово» письмового повідомлення про ДТП, як це відбулось у випадку ДТП від 30.05.2018 р., ПрАТ СК «Здорово» на законних підставах не може розпочати процедуру відшкодування завданої шкоди, кваліфікації події як страхового випадку або ні.

Неповідомлення ПрАТ СК «Здорово» свідчить про відсутність будь-яких законних підстав для стягнення шкоди завданої ДТП з останнього.

Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у статті 37 Закону № 1961-IV у зазначеній редакції.

Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови (пункт 37.2 статті 32 Закону № 1961-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) виключно подання страховиком ОСОБА_1, або третьою особою ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» письмового повідомлення про настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування неможливе без отримання ПрАТ СК «Здорово» повідомлення про настання страхового випадку (скоєння ДТП).

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас саме отримання ПрАТ СК «Здорово» повідомлення про настання страхового випадку (скоєння ДТП) слугує єдиною підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобовязанні ним є страховик).

Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

ДТП може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, а у випадках передбачених в ст.37 Закону може бути підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Позивач і Відповідач мали дотримуватись порядку повідомлення ПрАТ СК «Здорово» про страховий випадок, натомість суд приходить до висновку, що ПрАТ СК «Здорово» станом на день винесення рішення не була повідомлена про ДТП.

Стосовно позовних вимог щодо можливості стягнення матеріальної шкоди з винуватця ДТП ОСОБА_1

Відповідно до ст.1194 ЦК України, з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (ОСОБА_1В.), покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Тобто особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності (не здійснення) страхової виплати (страхового відшкодування) зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Оскільки ні ОСОБА_1 ні ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» не повідомили належним чином ПрАТ СК «Здорово» про настання страхового випадку(скоєння ДТП), до моменту належного повідомлення ПрАТ СК «Здорово» у останнього не виникає договірне зобовязання з виплати страхового відшкодування, тобто наявні усі підстави для стягнення завданої шкоди в порядку ст.1149 ЦК України безпосередньо з винуватця ДТП, тобто ОСОБА_1

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що з вини відповідача було пошкоджено в ДТП транспортний засіб позивача, а також нездійснення страхової виплати для відшкодування матеріальної шкоди позивачу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Усі судові витрати добровільно компенсовані ОСОБА_1 позивачу ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ».

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.22, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» до ПрАТ СК «Здорово», ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідент. номер (НОМЕР_5) на користь ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» ( р/р 5236 в ПАТ «Банк Восток») вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля МERCEDES-BENZ GLE 250D 4 MATIC 2.2 TDCI, номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП у розмірі 100000,00 грн. (сто тисяч гривень).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково в строки визначені ст. 354 ЦПК України до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Овідіопольський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 18.10.2018 року.

Суддя А.І.Бочаров