Справа №485/2467/13-ц
Провадження № 4-с/485/12/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Шеремет Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Миколаївське обласне управління, боржник ОСОБА_1, на дії та постанову головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачу,

встановив:

20 серпня 2018 року заявник звернувся до суду з вказаною скаргою. Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у Снігурівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Снігурівський РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області) перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/485/961/13, виданого Снігурівським районним судом Миколаївської області 06 грудня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний Ощадний банк України" заборгованості за кредитним договором у розмірі 1181,34грн. та 229,40грн. судового збору. Постановою головного державного виконавця Столярик А.О. від 27 липня 2018 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII, за відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними. Посилаючись на те, що державний виконавець не вчинив необхідних дій щодо розшуку майна боржника, просить визнати дії головного державного виконавця щодо повернення виконавчого листа неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого листа стягувачу; зобов'язати Снігурівський РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області розглянути питання про прийняття виконавчого листа до виконання.

В судове засідання учасники справи не з'явилися, про день, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином та своєчасно.

Представник стягувача подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги підтримав повністю та просив про задоволення скарги (ЕП-1429/18-вх. від 24.10.2018р.).

Головний державний виконавець Столярик А.О. у своїй заяві також просила справу слухати у її відсутність, щодо задоволення скарги заперечила, посилаючись на дотримання вимог закону при винесенні оскаржуваної постанови (Вх.6644/18-вх. від 24.10.2018р.).

Боржник належним чином повідомлялася про розгляд справи, однак в судове засідання не з"явилася, що у відповідності до ч.2 ст.450 ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної скарги.

Дослідивши матеріали скарги, цивільної справи №485/2467/13-ц провадження №2/485/961/13, виконавчого провадження №51374563, суд прийшов до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, на виконанні Снігурівського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області з 08 червня 2016 перебував виконавчий лист №2/485/961/13, виданий 06 грудня 2013 року Снігурівським районним судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний Ощадний банк України" в особі філії Снігурівського територіального відокремленого безбалансового відділення Ощадбанку №10014/094 заборгованості за кредитним договором у розмірі 1181,34грн. та 229,40грн. судового збору, в рамках виконавчого провадження №51374563.

Постановою головного державного виконавця Снігурівського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 27 липня 2018 року виконавчий документ повернуто стягувачу з підстав п.2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, за відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі-Закон №1404-VIII), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.3 ч.3 ст.18 Закону 1404-VIII державний виконавець має право при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки, та іншу інформацію, у тому числі і конфіденційну.

Як визначено у ч.1 ст.18 Закону, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини девятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ч.8 ст.48 Закону Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З матеріалів виконавчого провадження №51374563 вбачається, що головним державним виконавцем не було вжито всіх можливих заходів для з'ясування перебування майна у боржника, оскільки відсутність інформації про наявність коштів у банках, інформації Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України не є підтвердженням неможливості виконання рішення суду; дані у підтвердження направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику відсутні, так само як і виклику про явку до виконавця; за місцем реєстрації боржника акту про відсутність іншого майна не складено.

Тобто, головний державний виконавець не мав підстав для ствердження про відсутність майна у боржника. З матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що державним виконавцем вчинено усіх, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», дій та використані усі права при здійснені виконавчого провадження, що надані йому ч.ч.2,3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі щодо розшуку та встановлення майна боржника.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними та зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів для виконання покладених на нього обов'язків, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу є неправомірними, а відтак оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки у суду є підстави вважати, що оскаржувана постанова була винесена передчасно, чим порушено права заявника (стягувача) на одержання від боржника стягнутих з нього за судовим рішенням коштів.

Щодо вимоги стягувача про зобов'язання державного виконавця розглянути питання про відкриття виконавчого провадження, то суд приходить до висновку, що в цій частині скарга не підлягає задоволенню, оскільки скасування постанови про повернення виконавчого документа свідчить про продовження здійснення виконавчого провадження і у суду відсутні підстави для такого поновлення.

Керуючись ст.ст.258, 260, 261, 352, 354, 447-451 ЦПК України, суд,

постановив:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Миколаївське обласне управління - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2, що полягають у винесенні постанови від 27 липня 2018 року про повернення стягувачу виконавчого листа №2/485/961/13, виданого Снігурівським районним судом Миколаївської області 06 грудня 2013 року.

Зобов'язати головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 усунути порушення, шляхом скасування постанови від 27 липня 2018 року про повернення стягувачу виконавчого листа №2/485/961/13, виданого Снігурівським районним судом Миколаївської області 06 грудня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний Ощадний банк України" заборгованості за кредитним договором у розмірі 1181,34грн. та 229,40грн. судового збору, винесену головним державним виконавцем Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2.

В іншій частині скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.10.2018р.

Суддя