Номер справи 623/3021/16-ц
Номер провадження 2/623/11/2018
12 січня 2018 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
в складі: головуючого - судді Гуренко М.О.
з участю: секретаря - Лисенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2), яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, місце проживання: АДРЕСА_3) про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
В листопаді 2016 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Ізюмський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судовий збір.
Позивач подала заяву про розгляд справи в заочному порядку у її відсутності, просить позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України.
Судом встановлено, що її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3, від імені яких діє їх мати як законний представник, ОСОБА_1, є власниками квартири АДРЕСА_1, згідно Договору про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на квартиру, який посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 2179. (а.с.5,6).
Вищевказана квартира належала ОСОБА_4 на праві приватної особистої власності на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Зелінською Т.І. 05 жовтня 2001р., зареєстровано в реєстрі за № 1-979 і в Комунальному підприємстві «Архітектурне бюро та бюро технічної інвентаризації Ізюмського району» Харківської області 05.10.2001 року, записаного в реєстрову книгу № 2, за реєстровим № 88.
У квартирі АДРЕСА_1 відповідач був зареєстрований, але фактично мешкав у будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_3, даний будинок дістався відповідачу у спадок після смерті йот матері.
Під час укладання договору про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на квартиру, сторони домовились, що відповідач у тижневий термін зніметься з реєстрації з квартири.
Але станом на сьогоднішній день ОСОБА_4 продовжує бути зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1.
Ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24.01.2017 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до ОСОБА_4, третя особа: Ізюмський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням зупинити до розгляду цивільної справи № 623/3222/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в інтересах дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Відділ опіки та піклування Ізюмської РДА Харківської області, приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов С.Ю. про визнання договору про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на квартиру недійсним. (а.с.28,29).
25 вересня 2017 року рішенням судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в інтересах дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Відділ опіки та піклування Ізюмської РДА Харківської області, приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов С.Ю. про визнання договору про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на квартиру недійсним було відмовлено. Рішення по цивільній справі № 623/3222/16-ц набрало законної сили 18.11.2017 року. (а.с.33-35).
Ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21.11.2017 року відновлено провадження по даній справі та призначено до розгляду. (а.с.37).
Ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.12.2017 року прийнято до розгляду заяву позивача про зміну позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовними вимогами, які надалі розглядаються в даній справі, визначено такі вимоги: визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та стягнути з відповідача витрати на судовий збір. (а.с.51).
Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Держава не втручається у здійснення власником права власності.
Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідач порушує право власності позивача, володіння та користування його майном.
Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Згідно ст. 71 ч. 1 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців.
Статтею 72 ЖК України, встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Оскільки ОСОБА_4 передав квартиру у власність своїм дітям, а тому суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280, 282 ЦПК України, ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, суд
Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, громадянина України, паспорт НОМЕР_4, виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 28.02.1997 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, судовий збір в сумі 551,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя М. О. Гуренко