Справа № 309/2015/18
Провадження № 2/309/1372/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2018 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в складі: судді Довжанин М. М.
за участю секретаря судового засіданні Попадинець Я. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_2 до Вишківської селищної ради про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору в порядку спадкування, суд -
ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Вишківської селищної ради про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору в порядку спадкування.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, яким заповіла все своє майно позивачці ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який не претендує на вказане майно, про що свідчить нотаріально посвідчені заява про відмову від спадщини. Заповіт посвідчений виконавчим комітетом Вишківської селищної ради від 06.11.2008 року.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1, що належав померлій на праві власності. Однак, у свідоцтві про право власності записано, що даний житловий будинок належить до колгоспного двору, головою якого являється ОСОБА_3, яка в свою чергу належним чином не оформила будинок та не отримала свідоцтво про право власності у відповідності до чинного законодавства.
При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на майно, позивачці було роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки житловий будинок зареєстровано як власність колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 Свідоцтво про право власності на житловий будинок колгоспного двору мало бути переоформлене на фізичних осіб - членів колгоспного двору, оскільки колгоспні двори припинили своє існування у зв'язку з прийняттям Закону УРСР «Про власність» від 07.02.1991 року.
В позові позивачка зазначила, що ОСОБА_3 виконкомом Вишківської селищної ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, яким посвідчено, що в цілому житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, дійсно належить колгоспному двору, головою якого являлася ОСОБА_3 Будинок зареєстровано в Хустському БТІ на праві власності за колгоспним двором та записаний в реєстрову книгу № 3, реєстровий № 745 від 09.11.1977 року.
В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просить задовольнити.
Представник відповідача - Вишківської селищної ради в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, що стверджується наявною в матеріалах справи розпискою. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відзив чи заперечення проти позову від відповідача не надходили.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу.
Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось.
Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 8).
За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, яким заповіла все своє майно позивачці ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Заповіт посвідчений виконавчим комітетом Вишківської селищної ради від 06.11.2008 року (а.с. 9). ОСОБА_4 відмовився від спадщини на користь позивачки ОСОБА_2, про що подав нотаріально посвідчену заява про відмову від спадщини (а.с. 12).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1, що належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3 (а.с. 10, 11).
Судом встановлено, що ОСОБА_3 за життя належним чином не оформила будинок та не отримала свідоцтво про право власності у відповідності до чинного законодавства.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.
Згідно ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла до 16.12.1993 року, двір може мати статус колгоспного за умови, якщо члени двору працюють у колгоспі.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років поспіль до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включаються час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, а також хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів.
На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.
Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства за колгоспним двором, головою якого на момент припинення існування колгоспних дворів була ОСОБА_3
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України та п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, а також враховуючи заяви спадкоємця ОСОБА_4 про відмову від спадщини, позивачка ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину ОСОБА_3., яка на час своєї смерті була власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 в цілому, тобто її право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування за законом до позивачки ОСОБА_2
Відповідно до рішення виконкому Вишківської селищної ради народних депутатів № 2 від 03 листопада 1977 р. ОСОБА_3 09 листопада 1977 року було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, згідно якого житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 в цілому дійсно належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_3 (а.с. 10, 11).
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).
За таких підстав позовні вимоги підлягають до задоволення.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 247, 258-268, 280 ЦПК України, ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 1216, 1268 ЦК України, с у д -
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, мешканкою АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 Закарпатської області, що належав ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: Довжанин М. М.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М. М.