Провадження №2/523/4124/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2018 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу №25872 від 25.11.1999 року квартири АДРЕСА_1 загальною площею 55,50 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м., корисною площею 48,5 кв.м., зареєстрованого на «Одеській товарній біржі», дійсним.

В обгрунтування вимоги позивач вказував на те, що він виконав усі умови договору, відбулося повне його виконання, позивач вселився в квартиру, сплачує комунальні послуги, виконує усі права та обовязки власника. На теперішній час позивачу стало відомо, що такий договір підлягає нотаріальному посвідченню.

Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, оскільки зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача не відоме, тому відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ході розгляду справи було встановлено, що 25 листопада 1999 року ОСОБА_3, діюча від імені ОСОБА_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1, довіреність №2112, посвідчена приватним нотаріусом м.Одеси ОСОБА_4 12.08.1999р., продала, а ОСОБА_1 купив квартиру, яка має загальну площу 55,50 кв.м., корисну площу 48.50 кв.м., складається з 2-х кімнат житловою площею 30.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, договір зареєстрували на Одеській товарній біржі, реєстраційний №25872, але нотаріально його не посвідчили.

На підставі даного договору за позивачем з 13 січня 2000 року було зареєстровано право власності на придбаний об'єкт нерухомості в ОМБТІ під №122-стр 22-кн.346пр (а.с.9-зворот).

Свої зобов'язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідач передав у власність позивача вказану квартиру, а він сплатив за це її вартість та вселився у житло. Дані обставини підтверджуються тим, що право власності на даний обєкт нерухомості зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» на імя позивача.

Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року, ст.47 ЦК УРСР якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Покупець та продавці нотаріально договір не оформляли, так як працівники товарної біржі запевнили в тому, що біржові договори купівлі-продажу не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню, про що також зазначено в тексті договору.

Яких-небудь суперечок між сторонами договору судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при оформлені її не була дотримана нотаріальна форма договору,передбачена ст..227 ЦК Української УРСР 1963 року.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність» , який діяв станом на 1995 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом.

Оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить і була укладена на біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 89, 95,141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279,280-283, 354-355, пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №25872 від 25 листопада 1999 року квартири АДРЕСА_1, загальною площею 55,50 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м., корисною площею 48,5 кв.м., зареєстрований на «Одеській товарній біржі», укладений між ОСОБА_3, діючою від імені ОСОБА_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі довіреності №2112, посвідченої приватним нотаріусом м.Одеси ОСОБА_4 12.08.1999р., з однієї сторони, та ОСОБА_1, з другої сторони.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем та третьою особою в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його складення та підписання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: