Справа № 486/633/18
Провадження № 2/486/407/2018
16 жовтня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді Савіна О.І.
при секретарі Архіповій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,
Сторони в судове засідання не зявились. Представник позивача направив до суду письмове клопотання в якому зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить слухати справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 41).
Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду відзив на позов в якому заперечує проти задоволення позову, з причин того, що з позивачем на вказаних умовах кредитний договір не укладав та позивачем пропущено строк позовної давності. Не заперечував факт підписання заяви на відкриття карткового рахунку, отримання банківської картки, однак не визнав факт отримання ним кредиту у розмірі 4100 грн., а в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження надання банком кредиту. Посилається, що на момент підписання заявки про відкриття карткового рахунку в мережі інтернет були розміщенні інші «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», які не передбачали односторонньої зміни банком тарифів, умов. Просив застосувати строк позовної давності. Нарікав на несправедливе нарахування процентів. Також вважає, що неправомірно заявлено банком вимоги про одночасне стягнення пені та штрафу за договором. Просив розглядати справу у його відсутність. (а.с. 50-52)
31.07.2018 року представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування банківською картою та Тарифами, що розташовані на сайті банку складають договір про надання банківських послуг. З чим відповідач був ознайомлений, про що засвідчив власним підписом в заяві і укладення договору в саме такій формі не суперечить вимогам чинного законодавства України. Банком надано докази, що підтверджують факт укладення кредитного договору, включаючи виписку по рахунку, з якої видно, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів. З розрахунку вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за кредитом. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, тому вважає його допустимим доказом по справі. Тому правовідносини на даний час між сторонами тривають, належним чином зобовязання не виконане та кредитором не прийняте. Заперечував на посилання відповідачем на Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки, кошти надавалися у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. Заперечував щодо пропуску строку давності, оскільки, строк дії картки закінчився - 07.2017 року, а позивач звернувся до суду 13.05.2018 року. Крім того, посилався що порушення зобовязання триває, саме тому застосування позовної давності до вимог щодо стягнення пені також є не правомірними. Вважають, що заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст.61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Просить суд позов задовольнити. (а.с. 80-105)
20 серпня 2018 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь позивача на відзив, в якому вказує, що позивачем не надано до суду оригінал кредитного договору. На момент підписання заяви та відкриття карткового рахунку текст кредитного договору на сайті банку не існував. Позивачем не надано доказів видачі кредитних коштів. Посилається, що виписка з карткового рахунку не є належним та допустимим доказом, не є обґрунтованим розрахунком сум, що стягуються. Зазначає, що договір є споживчим. Просив у задоволені позову відмовити.
Позивачем направлено відповідь на заперечення, які є аналогічними до відповіді на відзив, в яких він спростовував доводи відповідача про наявність підстав для відмови в задоволені позову.
16.10.2018 року відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день місце та час розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином, що підтверджується корінцем про вручення поштового відправлення.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом встановлено, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначив у клопотанні. За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення.
Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного.
Згідно Кредитного договору б/н від 31.01.2012 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7-32).
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним Договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.
Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.
Суд критично ставиться до тверджень відповідача про не отримання ним кредиту у розмірі 4100 грн., оскільки, в матеріали справи містять анкету-заяву, яка містить підпис відповідача та якою він погоджується з умовами договору. З виписки по рахунку наданої позивачем слідує, що ОСОБА_1 на платіжну картку встановлено кредитний ліміт у розмірі 4100 грн. (а.с.89-91).
Посилання відповідача, що на момент підписання заявки про відкриття карткового рахунку в мережі інтернет були розміщенні інші «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», не підтвердженні жодними доказами.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).
Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Відповідно до ст.. 253 ЦПК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.
Верховним Судом України в своїх постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року у справі №6-61цс14, зазначається, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України)щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.
Тобто позовну давність в частині неповернутих кредитних коштів слід обчислювати з моменту закінчення строку дії платіжної картки.
Як вбачається з матеріалів справи термін дії картки виданої на імя ОСОБА_2 до 07.2017 року (а.с.69), а з позовом позивач звернувся 18.05.2018 року, отже, заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.
Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач поніс документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762.00 грн., які, у звязку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на його користь (а.с. 1).
Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 612, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 11-13, 76-78, 81, 89, 223, 264-265, 268, 280, 282, 284 ЦПК України, суд
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_3