АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 682/2913/17
Провадження № 22-ц/792/841/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання - Кошельник В.М.

за участю: представника апелянта - ОСОБА_4,

позивача - ОСОБА_5,

представника відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №682/2913/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2018 року (суддя Мацюк Ю.І.) у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа без самостійних вимог - Красилівське лінійно-виробниче управління магістральних газопроводів, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

В жовтні 2017 року позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом та просили визнати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1., такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

Позов мотивовано тим, що після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 відповідач зареєструвала місце проживання по АДРЕСА_1. Проте, з серпня 2016 року відповідач ОСОБА_8 за зареєстрованим місцем проживання не проживає, оскільки змінила своє постійне місце проживання на інше, а саме проживає за адресою АДРЕСА_1. Вважають, що відповідач втратила право користування квартирою, так як не проживає у ній без поважних причин більше шести місяців.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_8 зареєстрована у АДРЕСА_1, зберігає у ній свої речі та речі малолітньої дитини, проте позивач чинить перешкоди у користуванні зазначеним житловим приміщенням,а тому відповідач з поважних причин не проживає у вищевказаній квартирі. ____________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - Мацюк Ю.І.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 43

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вважає помилковим висновок суду про те, що позивач чинив перешкоди відповідачу у користуванні квартирою. Апелянт зазначає, що відповідач ОСОБА_8 з серпня 2016 року добровільно змінила своє місце проживання та переїхала проживати до своїх батьків. Тому, відповідно до ст.ст. 71,72 Житлового Кодексу Української РСР ОСОБА_8 є такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_7 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Представник відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_6, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні. Посилається на те, що позивач ОСОБА_7 чинить перешкоди у проживанні відповідача у спірній квартирі, змінив замки на вхідних дверях, а тому причини відсутності відповідача є поважними.

Апелят ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_8 та представник третьої особи без самостійних вимог - Красилівське лінійно-виробниче управління магістральних газопроводів повідомлені належним чином про дату, час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилися.

Частинами 1, 2 і 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Встановлено, що на підставі ордеру на жиле приміщення серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом ради народних депутатів міста Славута, ОСОБА_10 з сім'єю, у тому числі позивачам ОСОБА_5 та ОСОБА_7 надано право на зайняття житлового приміщення по АДРЕСА_1.

З 09 червня 2012 року по 25 квітня 2017 року сторони ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у шлюбі.

Згідно з довідкою №20553/26 від 04 жовтня 2017 року, виданою уповноваженою особою виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, за адресою АДРЕСА_1, зареєстровані позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_8 та неповнолітній син ОСОБА_11, 2012р.н.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 58 ЖК УРСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Стаття 64 ЖК УРСР визначає, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч.2 ст. 65 ЖК УРСР).

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно із ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз'яснено у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК Української РСР ), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_5 посилалися на те, що відповідач не проживає в квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин.

Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначила, що тривала відсутність ОСОБА_8 за місцем реєстрації зумовлена неприязними відносинами з чоловіком ОСОБА_7

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у судовому засіданні підтвердили, що вони здійснювали неодноразові виїзди за адресою АДРЕСА_1, за фактами неправомірних дій позивача ОСОБА_7

Як вбачається з матеріалів перевірки по факту повідомлення ОСОБА_15 щодо створення їй перешкод у користуванні спірною квартирою, позивач ОСОБА_7 пояснив, що не допускає до квартири відповідача, оскільки вона може пошкодити вмонтовану аварійну сигналізацію та дозволяє приходити відповідачу у квартиру лише в його присутності по домовленості та забирати речі чи перебувати у квартирі.

Досліджені судом докази вказують на те, що позивач ОСОБА_7 перешкоджає відповідачу користуватися спірним жилим приміщенням, оскільки у квартиру замінені замки у вхідній двері та позивачі заперечують можливість проживання ОСОБА_8 у спірній квартирі.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач не проживає у спірній квартирі з поважних причин.

Не спростовують встановлених судом обставин зазначення відповідачем у заявах, адресованих відділу державної виконавчої служби, іншої адреси свого фактичного проживання АДРЕСА_1 та отримання поштових переказів за зазначеною адресою, так як відповідач не заперечувала, що через неприязні відносини з позивачем та створення їй перешкод у доступі до квартири проживає у своїх батьків.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що рішенням Славутського міськрайонного суду від 20.02.2017 року у справі про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та рішенням Славутського міськрайонного суду від 12.04.2017 року у справі про розірвання шлюбу встановлено, що з 2016 року відповідач не проживає у спірній квартирі, оскільки поважність причин відсутності ОСОБА_8 у спірній квартирі не було предметом дослідження при вирішенні зазначених спорів.

Доводи представника відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_16 про те, що апеляційна скарга не підписана апелянтом належними та допустимими доказами не підтверджено.

На підставі вищевикладеного, установивши, що відповідач на законних підставах зареєстрована у спірній квартирі, ніколи не втрачала до неї інтересу, а її відсутність викликана поважними причинами, суд першої інстанції дійшов правильного й обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2018 року.

Судді: /підпис/ Т.В.Спірідонова

/підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова