Справа № 396/1981/17
Провадження № 2/396/78/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря: Пономаренко Р.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Новоукраїнський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зняття арешту на нерухоме майно. Свої вимоги обгрунтовує тим, що під час підготовки документів для продажу житлового будинку №43, який знаходиться по вул. Ф.Левицького (колишня 111-го Комінтерна) в м.Новоукраїнка Кіровоградської області, він дізнався про те, що на вказаний житловий будинок накладено арешт на підставі ухвали Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2013 року, на забезпечення виконання рішення від 03.07.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права користування та вселення в житловий будинок по вул. Ф.Левицького, 43 в м.Новоукраїнка.

На звернення позивача до відділу ДВС Новоукраїнського районного управління юстиції щодо припинення чинності арешту, ОСОБА_1 повідомили, що справа знищена у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

У зв'язку з тим, що позивач жодних зобов'язань ні перед ким не має, на думку позивача є всі правові підстави для зняття арешту з нерухомого майна.

Представник відповідача ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності, 10.01.2018 року надала до суду письмове заперечення щодо позовних вимог. Своє заперечення обгрунтовує тим, що позовна заява подана ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 158 ЦПК України (в редакції закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року). Так, 04.06.2013 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області винесено ухвалу про забезпечення позову по справі №396/1537/13. Дана справа стосувалась поділу майна між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в результаті якої сторони дійшли мирного врегулювання спору та уклали договір про поділ спільного майна, а справу залишено без розгляду. ОСОБА_1 мав звернутись із заявою в порядку ст. 154 ЦПК України до суду, який розглядав справу про скасування заходів забезпечення позову, якщо суд самостійно їх не скасував, про що ОСОБА_2 невідомо.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, про те що накладався арешт для забезпечення йому позову невідомо, відповідні документи відсутні, надавши для огляду розписку про компенсацію відповідачу 18 000 грн., в будинку відповідачка та її донька не проживають, більше року проживають квартиранти, тому так як з'явився покупець, бажає продати будинок, який йому не потрібний.

Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, в своїх запереченнях щодо позову від 10.01.2018 року представник відповідача просила розгляд справи провести за відсутності відповідача або (та) її представника.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника Новоукраїнського районного відділу ДВС.

Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність відповідача, третьої особи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.2003 року, виданого державним нотаріусом Новоукраїнської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, позивач по справі ОСОБА_1 являється власником жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Новоукраїнка по вул. третій Комінтерн (теперішня назва вул.Ф.Левицького), 43.

03.07.2013 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області винесено рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права користування житловим будинком та вселення в житловий будинок. Вказаним рішенням: визнано право ОСОБА_2, 22.03.1977р.н., та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користування житловим будинком з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою вул. ІІІ Комінтерна,43 в м.Новоукраїнка Кіровоградської області; вселити ОСОБА_2, 22.03.1977р.н., та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до житлового будинку, який знаходиться за адресою вул. ІІІ Комінтерна,43 в м.Новоукраїнка Кіровоградської області.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.07.2013 року залишено без змін.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №102502569 від 03.11.2017 року, 21.06.2013 року державним реєстратором: ОСОБА_6, Реєстраційна служба Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області, зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна за №1388473, яке належить гр. ОСОБА_1, підстава виникнення обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження №38483132, видана 18.06.2013 року ВДВС Новоукраїнського РУЮ.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 25.06.2013 року виконавче провадження закінчено згідно п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (фактичне повне виконання рішення).

Згідно довідки інформації від 06.11.2017 року №693, наданої Новоукраїнським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про те, що відповідно до п.9.9 "Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби" строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становлять 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. Тому відсутня можливість надати уточнені відомості щодо накладеного арешту на майно ОСОБА_1.

Згідно довідки від 20.11.2017 року №628/13-11-46, виданої Новоукраїнським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, дійсно станом на 20.11.2017 року на виконанні у Новоукраїнському районному відділі державної виконавчої служби відсутні виконавчі документи щодо стягнення боргів та штрафів з ОСОБА_1.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом частин 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п.2, ч. 1 ст. З, ст. 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; скасування рішення суду або іншого органу , на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу, який видав виконавчий документ; направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу , який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.

Згідно положень ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідачем не подано суду докази про накладення арешту для забезпечення позову.

Аналізуючи вищенаведені обставини в даний час дія арешту на нерухоме майно позивача порушує його права, як власника, оскільки відповідно до відомостей наданих Новоукраїнським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області виконавчі документи щодо стягнення боргів та штрафів з ОСОБА_1 відсутні, а згідно витягу поданого позивачем з електронного реєстру виконавчих проваджень, виконавче провадження закінчено, але арешт не знято.

Враховуючи встановлені обставини, оскільки будь-яке виконавче провадження відносно позивача в провадженні відділу державної виконавчої служби відсутнє, суд прийшов до висновку, що відповідно до встановлених обставин та закону арешт накладений на майно боржника знімається та скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, що не було здійснено державним виконавцем, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання про відшкодування понесених судових витрат позивачем не ставилося, які підлягають віднесенню за рахунок позивача.

Повний текст рішення виготовлено 12 січня 2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 50, 60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 263-265, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зняти арешт з нерухомого майна боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме з житлового будинку №43, який знаходиться по вул. Ф.Левицького (колишня 111-го Комінтерна) в м.Новоукраїнка Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області або через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. А. Гарбуз