РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді - Полонця С.М.,

секретарів с/з - Синюк А.М., Глущенко Я.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожа Віктор Віталійович, про визнання заповіту недійсним,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт, посвідчений 13.03.2015 року приватним нотаріусом Доброльожей В.В., виконаний від імені заповідача ОСОБА_7, проживавшої в АДРЕСА_1 за номером у спадковому реєстрі 57221599, посилаючись на те, що на час укладення вказаного заповіту мати позивача не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла ними керувати. Волевиявлення її не було вільним і не відповідало її внутрішній волі.

Ухвалою суду від 17.07.2017 року витребувано з поліклініки ЦМЛ №2 м. Житомира амбулаторну картку на ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживала у АДРЕСА_1, та померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Витребувано з Житомирського обласного онкодиспансера історію хвороби на ОСОБА_7.

Ухвалою суду від 04.08.2017 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Полонцем С.М.

10.04.2017 року до третьою особою надано письмові заперечення на позовну заяву.

11.04.2017 року до суду надійшли заперечення відповідача на позовну заяву, також в судовому засіданні 04.10.2017 року представником відповідача надано письмові заперечення відповідача на позовну заяву.

Відповідно до ухвали суду від 06.11.2017 року по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження в справі.

Ухвалою суду від 20.12.2017 року відновлено провадження по справі та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 04.10.2017 року представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові, в судове засідання 03.01.2018 року не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання третя особа не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що знала ОСОБА_7 з 1977 року та перебувала з нею у дружніх стосунках. В лютому 2013 року бачила її в останнє, тоді вона була у свідомості, пізніше її не відвідувала. Про заповіт нічого не було відомо, але ОСОБА_7 казала, що будинок по АДРЕСА_1 після своєї смерті залишить сину, а квартиру в будинку радіо - дочці.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству з відповідачем та була свідком укладення оскаржуваного заповіту у березні 2015 року на прохання відповідача в будинку по АДРЕСА_1, оскільки її матері на той час було 80 років. Заповідач перенесла інсульт в 2010 році, в неї трусилися руки. Нотаріус запитав у заповідача її прізвище, ім'я, по батькові, рік народження, зачитав заповіт у її присутності, а також відповідача і трьох свідків. На той час заповідач була в повному розумі, але не могла розписатися, оскільки в неї тряслися руки та погано бачила, тому не читала заповіт. Всі свідки підписали заповіт. В той день вона не скаржилася на здоров'я. ОСОБА_7 дійсно бажала скласти заповіт на користь дочки, оскільки вона її доглядала після смерті чоловіка відповідача.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили, що проживають по сусідству з відповідачем та були свідками складення заповіту. ОСОБА_7 впізнала їх в той день, була в ясному розумі і сказала нотаріусу, що хоче переписати хату на дочку, оскільки та її доглядає.

Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків та дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 13 березня 2015 року ОСОБА_7 в присутності свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожею В.В. та зареєстрований в реєстрі за №674, відповідно до якого знаходячись при твердій пам'яті і повністю усвідомлюючи значення та наслідки власних дій, діючи добровільно за власним вільним волевиявленням, вільно володіючи українською мовою, попередньо ознайомлена нотаріусом із загальними вимогами законодавства України, додержання яких є необхідними для чинності даного правочину, на випадок своєї смерті усе своє рухоме і нерухоме майно заповіла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4

Зі змісту вказаного заповіту вбачається, що нотаріусом було роз'яснено заповідачу зміст ст.ст. 1241, 1254, 1307 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.1248 ЦК України цей заповіт був записаний нотаріусом зі слів заповідача на її особисте прохання. Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 були попереджені нотаріусом про необхідність додержання таємниці заповіту у відповідності зі ст.1255 ЦК України.

У зв'язку із втратою заповідачем внаслідок похилого віку та хвороби можливості розписуватися особисто за його дорученням та у його, заповідача, присутності, присутності свідків та нотаріуса після прочитання тексту заповідачеві свідками вголос відповідно до ст.1253 ЦК України, цей заповіт підписала ОСОБА_9 удома за адресою: АДРЕСА_1.

Оскаржуваний заповіт записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_7 та у зв'язку з тим, що вона через свій похилий вік і хворобу не могла особисто прочитати текст заповіту уголос, за її дорученням, в її та нотаріуса присутності текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними нею свідками: ОСОБА_11 та ОСОБА_10

Нотаріусом було встановлено особу заповідача, свідків, ОСОБА_9, яка підписала заповіт, і перевірено їх дієздатність.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. Після її смерті у встановлений законом строк до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини з вернулися діти заповідача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Частиною 3 ст. 203, 215 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) цієї вимоги є підставою недійсності правочину.

Статтею 225 ЦК України визначено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно ст. 1257 ЦК України, заповіт може бути визнано недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Як вбачається з акту посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи №403-2017 від 05.12.2017 року, проведеної відповідно до ухвали суду, в результаті вивчення наданої на експертизу цивільної справи та медичної документації у комісії не має підстав вважати, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 13.03.2015 року страждала би на хронічні, стійкі, психічні розлади. В документації, наданій на експертизу, відсутні інформація, яка вказує на те, що 13.03.2015 року під час складання заповіту, ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувала ними. Діагноз, який ОСОБА_7 встановлювався на передодні складання заповіту лікарем-неврологом, а саме: ДЄ П-Ш ст. Залишкові явища інфаркту головного мозку з правобічним вираженим геміпарезом, не міг суттєво вплинути на її емоційний та інтелектуальний стан, так як під час останнього огляду неврологом 02.03.2015 року було відмічено, що під час огляду орієнтована, адекватна, на питання відповідає правильно, інструкції виконує. Діагноз, вказаний лікарями як причина смерті, до періоду складання заповіту ніякого відношення не має, так як смерть ОСОБА_7 настала більш ніж через 1 рік після його складання.

Доказів наявності будь-якого психічного або фізичного примусу з боку спадкоємця ОСОБА_4 чи іншої особи на заповідача по вчиненню оскаржуваного правочину, суду не надано. Нотаріусом під час посвідчення оскаржуваного заповіту було дотримано вимоги ст.ст.1248, 1253 ЦК України і волевиявлення ОСОБА_7 на укладення заповіту на користь ОСОБА_4 було вільним і відповідало внутрішній волі заповідача.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_7 на момент складення заповіту 13.03.2015 року усвідомлювала значення своїх дій та могла ними керувати, законні права та інтереси позивача не порушено, а тому позов не підлягає до задоволення повністю.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 225 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожа Віктор Віталійович, про визнання заповіту недійсним, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 04 .01.2018 року.

Суддя: С.М. Полонець