Постанова

Іменем України

16 серпня 2018 року

м. Харків

справа № 640/1468/18

провадження № 22-ц/790/3339/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Коваленко І.П., Котелевець А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2018 року, ухвалене у складі судді Попрас В.О., -

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що кожного місяця він отримує від Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (КП «Жилкомсервіс») квитанції для сплати послуг з вивезення побутових відходів, в яких зазначається заборгованість у розмірі 727 грн. 12 коп.

Посилаючись на те, що вказана заборгованість утворилась у період з 2012 року по 2014 рік, у звязку з чим станом на січень 2018 року сплив строк позовної давності для предявлення до нього вимоги про стягнення вказаної суми, але відповідач продовжує надсилати на його адресу квитанції із зазначенням боргу, чим завдає йому моральної шкоди, ОСОБА_1 просив визнати дії Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» (КП «Комплекс з вивозу побутових відходів») з вимагання неіснуючої заборгованості з оплати послуг з вивезення побутових відходів незаконними та що він не є боржником, заборонити відповідачу надавати КП «Жилкомсервіс», іншим фізичним та юридичним особам, вказувати у будь яких документах дані про заборгованість у розмірі 648 грн. 10 коп., яка утворилася за період з 2012 року по 2014 рік., стягнути з КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» на його користь на відшкодування моральної шкоди 6481 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений ним позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначив, що строк позовної давності за вимогами про стягнення з нього заборгованості за період з 2012 року по 2014 рік сплив, а тому дії відповідача щодо надсилання квитанцій із зазначенням суми боргу є неправомірним, у звязку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого ним позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КП «Комплекс з вивозу побутових відходів», посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено такого способу захисту порушеного права, як зобовязання скасування заборгованості та списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги, просив рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством не передбачено обовязку виконавця житлово-комунальних послуг визнавати заборгованість безнадійною та її списання, а сплив позовної давності за вимогами про стягнення боргу є окремою самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у разі предявлення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківської міської ради № 940 від 28 грудня 2011 року КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у місті Харкові.

Позивач ОСОБА_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, є споживачем послуг з вивозу побутових відходів, які надає відповідач на підставі публічного договору від 22 листопада 2011 року.

Відповідно до ст .20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 15 Закону України «Про відходи» визначено обов'язок громадян України, іноземців та осіб без громадянства у сфері поводження з відходами вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з наданим відповідачем розрахунком заборгованість з оплати послуг з вивезення побутових відходів, яка нарахована за адресою АДРЕСА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1, утворилась у звязку з несплатою послуг у період з 2012 року по 2014 рік.

Особовий рахунок відкритий на конкретного споживача у КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» є документом внутрішнього обліку господарських операцій підприємства і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.

Відповідно до ст.ст. 256, 257, 267ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки сплив позовної давності є окремою підставою для відмови у задоволенні позову, а чинним законодавством не передбачено обовязку кредитора звертатися до суду з вимогами про стягнення заборгованості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого ОСОБА_1 позову.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді І.П. Коваленко

ОСОБА_2