Справа № 161/8676/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Подзіров А.О.
Провадження № 22-ц/773/909/18 Категорія: 81 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів Федонюк С.Ю., Матвійчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, яка подана в її інтересах представником ОСОБА_2, та ОСОБА_3, яка подана в її інтересах представником ОСОБА_4, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою боржниці ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 12 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Волинської області від 13 жовтня 2016 року у цивільній справі позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів на користь банку в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі: 105 752,51 доларів США - по кредиту та процентам; 198 190,20 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, а також понесені витрати по сплаті судового збору по 3836,70 грн з кожного.

Зазначав, що на виконання зазначеного рішення суду місцевим судом були видані виконавчі листи стосовно кожного з солідарних боржників.

Оскільки первісний кредитор у зобов'язанні з ПАТ «УкрСиббанк» був замінений на ОСОБА_5, тому внаслідок такої заміни зобов'язання боржниці ОСОБА_1 як поручителя були припинені.

Ураховуючи наведене, заявник просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 161/8676/15-ц, виданий 19 грудня 2016 року Луцьким міськрайонним судом на виконання рішення Апеляційного суду Волинської області від 13 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_1 про солідарне стягнення з останніх заборгованості за кредитним договором № 0 від 18 грудня 2007 року та договором поруки № 01 від 18 грудня 2007 року в розмірі: 105 752,51 доларів США - по кредиту та процентам; 198 190,20 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості та судові витрати в сумі 3 654 грн.

З аналогічною заявою в інтересах боржниці ОСОБА_3 звернувся до суду ОСОБА_4 Вказана заява ухвалою Луцького міськрайонного суду від 14 травня 2018 року була об'єднана в одне провадження за згаданою заявою ОСОБА_2, поданою в інтересах ОСОБА_1.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 12 червня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1, яка подана в її інтересах представником ОСОБА_2, та ОСОБА_1, яка подана в її інтересах представником ОСОБА_4, відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі боржниця ОСОБА_1 просила скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення її заяви, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з таких мотивів.

Місцевим судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Волинської області від 13 жовтня 2016 року у цивільній справі позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів на користь банку в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі: 105 752,51 доларів США - по кредиту та процентам; 198 190,20 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, а також понесені витрати по сплаті судового збору по 3836,70 грн з кожного (а.с.222-225, т.1).

На виконання даного рішення суду Луцьким міськрайонним судом 15 та 19 грудня 2016 року були видані виконавчі листи № 161/8676/15-ц, на підставі яких постановами державних виконавців від 22 лютого 2017 року та від 06 березня 2017 року були відкриті виконавчі провадження за номерами 53459085 та 53536889 про стягнення вказаної кредитної заборгованості з боржниць ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (а.с.18 зворот, 56, т.2).

Постановами державних виконавців від 30 листопада 2017 року вказані виконавці листи повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто через відсутність у боржників майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.17, 57, т.2).

Судом також встановлено, що 27 грудня 2017 року між ОСОБА_5 (комітент) та ТзОВ «Морган Кепітал» (комісіонер) було укладено договір комісії № 104-К відповідно до п. 1.1. якого комісіонер зобов'язувався за дорученням комітента за комісійну винагороду вчинити за рахунок комітента від свого імені правочини щодо набуття прав вимоги за кредитним договором за ціною узгодженою сторонами, що становить не більше 88 000 грн і в строки, визначені сторонами у цього договорі, а саме до 28 грудня 2017 року (а.с.22-23, т.2). Актом прийому-передачі права вимоги від 27 грудня 2017 року та звітом комісіонера підтверджується, що право вимоги за кредитним договором та всіма договорами на його забезпечення набула ОСОБА_5 шляхом укладення від імені комісіонера з ПАТ «УкрСиббанк» договору факторингу № Ф-2017/12-1 від 27 грудня 2017 року та договорами, що його забезпечують (а.с.24-25, т.2).

Таким чином, у зазначеному зобов'язанні відбулася заміна первісного кредитора ПАТ «УкрСиббанк» на ОСОБА_5

Вимоги розглядуваних заяв обґрунтовані тим, що в зобов'язаннях за кредитним договором № 0 від 18 грудня 2007 року та договором поруки № 01 від 18 грудня 2007 року відбулася заміна первісного кредитора і стягувача на ОСОБА_5, якою вимоги попереднього стягувача - ПАТ «УкрСиббанк», були задоволені шляхом добровільного виконання обов'язку боржника за рішенням суду, у зв'язку з чим згадані виконавчі листи не підлягають виконанню. Крім того, у кредитному зобов'язанні відбулась заміна первісного кредитора на нового без згоди на це боржника, що також, на думку зазначених солідарних боржників є підставою для визнання цих виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як правильно встановлено місцевим судом, порука припиняється лише у разі заміни боржника у зобов'язанні, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції в розглядуваному випадку обґрунтовано виходив з того, що заміна кредитора жодним чином не впливає на обсяг відповідальності поручителя, а тому за таких обставин порука не може вважатися припиненою.

Крім того, як уже зазначалося, згадані виконавчі листи були повернуті стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» і в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували добровільне виконання боржником (позичальником чи самим поручителем) зобов'язання, а тому за відсутності таких доказів зазначене зобов'язання не припинилося, оскільки його виконання не проведено належним чином.

На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що постановлена місцевим судом ухвала про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1, яка подана в її інтересах представником ОСОБА_2, та ОСОБА_1, яка подана в її інтересах представником ОСОБА_4, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відповідає вимогам закону.

Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи боржниці ОСОБА_1 про наявність підстав для визнання згаданого виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, спростовуються наведеними вище доказами і висновками апеляційного суду про те, що фактично і юридично обов'язок поручителя, покладений на нього зазначеним рішенням суду, не виконаний і не припинений, що відповідно до вимог ст. 432 ЦПК України виключає можливість задоволення заяв боржників.

Не приймаються до уваги також покликання апелянта на те, що судом порушено норми процесуального права щодо належного повідомлення її представника ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи на 12 червня 2018 року на 11 год. 00 хв., оскільки в матеріалах справи міститься клопотання боржниці ОСОБА_1, датоване 11 травня 2018 року, в якому вона просить розгляд даної справи здійснювати за її відсутності та відсутності її представника ОСОБА_2, вимоги викладені у заяві підтримує і просить їх задовольнити. В матеріалах справи наявні докази про надіслання судової повістки представнику боржниці про розгляд справи на вказану дату і час, але дані щодо її отримання останнім відсутні, проте вказана заява представника заявниці свідчить про належне її повідомлення про час, дату і місце проведення судового засідання (ч. 5 ст. 130 ЦПК України).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржниці ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 12 червня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді