Єдиний унікальний номер 235/2854/17 Номер провадження 22-ц/4804/82/18

ОСОБА_1 ОСОБА_2 Єдиний унікальний номер235/2854/17
Категорія 27 Номер провадження 22-ц/4804/82/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Жданової В.С. (суддя-доповідач),

суддів: Краснощокової Н.С., Тимченко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2018 року у цивільній справі № 235/2854/17 (суддя Величко О.В.) за позовом Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року позивач ОСОБА_5 Товариство «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору №7846 від 27 грудня 2012 року ОСОБА_4 був наданий кредит у розмірі 138 000 гривень зі сплатою 18,0% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 24 грудня 2021 року. Банком всі зобовязання за кредитним договором були виконані належним чином. Як поручитель за виконання ОСОБА_4 зобовязань виступив ОСОБА_3, який відповідно до договору поруки № 7846/1 від 27 грудня 2012 року на підставі ст.554 ЦК України повинен нести солідарну відповідальність. Внаслідок порушення умов договору станом на 13 березня 2017 року у відповідача перед банком утворилась заборгованість у розмірі 182 619,53 гривень, з яких: 111 166,62 гривень - тіло кредиту, 50 014,35 гривень заборгованість за нарахованими відсотками, інфляційне збільшення заборгованості 18 342,36 гривень; три проценти річних від прострочених сум заборгованості - 3096,20 гривень. Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом в розмірі 182 619,53 гривень та понесений судовий збір в розмірі 2739,29 гривень.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2018 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Ощадбанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління ОСОБА_5 Товариство «Ощадбанк» заборгованість за договором № 7846 від 27 грудня 2012 року в розмірі 182 371,88 гривень.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким встановити суму стягнення з поручителя у розмірі 6312,25 гривень, а також стягнути з позивача витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2000,00 гривень.

В мотивування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що позивачем до позовних вимог неправомірно включено суми зобовязань, термін сплати яких не настав (заборгованість за основним кредитом в сумі 74 111,00 гривень та заборгованість за нарахованими відсотками у сумі 1535,02 гривень).

Зазначає, що виходячи з умов Кредитного договору від 27 грудня 2012 року №7846 та норми 559 ЦПК України, він визнає тільки наступні частини зобовязання, а саме: прострочена заборгованість в сумі 3833,34 гривень та прострочена заборгованість за простроченими відсотками 5034,47 гривень, а разом загальна заборгованість за кредитним договором, яку визнає заявник складає 8867,81 гривень Крім того, вказує, що позивач у своєму розрахунку від 09 липня 2018 року не зазначив, що 14 червня 2018 року та 26 червня 2018 року ОСОБА_3 було сплачено в частині визнаних ним сум 1277,78 гривень та 1277,78 гривень, а тому вважає, що сума стягнення з нього становить лише 6312,25 гривень.

Вказує, що в укладеному Договорі поруки від 27 грудня 2012 року не встановлено строку, після якого порука припиняється. Вважає, що в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦПК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області в особі судді Халаджи О.В. від 26 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою.

У зв'язку із ліквідацією Апеляційного суду Донецької області на підставі Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28 вересня 2018 року №297/2018 «Про переведення суддів», та утворенням Донецького апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду, передано цивільні справи ліквідованого суду.

05 жовтня 2018 року вказана цивільна справа разом з апеляційною скаргою передано до Донецького апеляційного суду, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи визначено суддю-доповідача ОСОБА_2

Ухвалою Донецького апеляційного суду у складі колегії судді-доповідача ОСОБА_2, суддів Азевича В.Б., Краснощокової Н.С. від 10 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду на 23 жовтня 2018 року на 09 годину 30 хвилин.

Представник позивача АТ «Ощадбанк» - адвокат ОСОБА_6 надав відзив на апеляційну скаргу (а.с. 23-28 т.2), в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки вважає доводи, викладені у рішенні суду першої інстанції, правильними, обґрунтованими, та такими, що не суперечать діючому законодавству України.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявився про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи, призначений на 23 жовтня 2018 року без його участі (а.с. 41-42 т.2).

У судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявився про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином-шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судова влада України Донецький апеляційний суд ( м. Бахмут) 11 жовтня 2018 року ( а.с. 32 т.2).

Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» від 12.08.2014 року: якщо остання відома адреса місця проживання ( перебування), місцезнаходження чи місце роботи учасників справи знаходиться у районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Статтею 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи: відповідно до укладеного кредитного договору № 7846 від 27 грудня 2012 року ОСОБА_4 був наданий кредит у розмірі 138 000гривень зі сплатою 18,0% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 24 грудня 2021 року. (а.с. 3-5 т.1).

27 грудня 2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки № 7846/1 від 27 грудня 2012 року, згідно з умовами якого ОСОБА_3 зобовязався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_4 зобовязань щодо сплати суми кредиту, суми відсотків за користування кредитом та неустойки. (а. с. 6-8 т.1).

В порушення умов кредитного договору та норм Цивільного кодексу України, відповідач не виконує взяті на себе зобовязання, а тому виникла заборгованість за договором. Як вбачається з розрахунку станом на 13 березня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 182371,88 гривень, яка складається з суми кредитної заборгованості у розмірі 161 180,97 гривень, суми втрат від інфляції на суму простроченого кредиту у розмірі 7822,02 гривень, суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 10272,69 гривень, розміру 3% річних на суму простроченого кредиту 1343,51 гривень, розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 1752,69 гривень (а.с.155-158 т.1).

Ухвалюючи рішення по суті позовних вимог, суд першої інстанції враховував доведеність наявної у відповідачів заборгованості за кредитним договором від 27 грудня 2012 року у загальному розмірі 182 371,88 гривень та прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення вказаної суми заборгованості солідарного з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк».

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції враховував положення п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до якого, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. А тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягнув з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3 понесені судові витрати, судовий збір у розмірі 2735,45 гривень, з кожного по 1367,73гривень.

Зазначений висновок відповідає встановленим обставинам, нормам матеріального та процесуального права.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Згідно із статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України випливає, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Пунктом 4.2. Договору поруки визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у пункті 5.4. цього договору, не предявить вимоги до поручителя. Відповідно до пункту 5.4. цього договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. ст. 259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобовязань поручителя, що передбачені умовами кредитного договору та цього кредиту.

Таким чином, при укладанні договору сторони визначили строк дії договору поруки: «порука припиняється, якщо Кредитор протягом строків позовної давності не предявить вимог до Поручителя». ( а.с.7). Строк позовної давності в договорі поруки визначений сторонами три роки.

Отже, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення банком вимог до поручителя про повернення боргових сум становить три роки.

Згідно з пунктом 3.1. та 3.2. спірного договору поруки поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором перед банком у тому обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобовязаними перед банком до тих пір, поки всі зобовязання за кредитним договором не будуть виконані повністю.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями кредитного договору (пункт 3.4) передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за договором. (а. с. 4).

Предявлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, оскільки позивач протягом строків позовної давності та в межах строку дії поруки предявив вимоги до поручителя. Встановлено, що останній платіж погашення прострочених відсотків був здійснений 10 жовтня 2014 року (а. с. 198 т.1), а позивач АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом 15 червня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності, зазначених в п. 5.4. Договору.

Доводи апеляційної скарги щодо припинення поруки висновків суду першої інстанції не спростовують.

Фактично апеляційна скарга дублює відзив на позовну заяву і всі доводи і заперечення відповідача ОСОБА_3 були перевірені судом першої інстанції та в рішенні надана мотивована оцінка кожного аргументу.( а.с. 211)

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем до позовних вимог включено суми зобовязань, термін яких ще не настав, також є необґрунтованими, оскільки статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що кредит надавався 108 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 24 грудня 2021 року. Оскільки боржник та кредитор припинили щомісячно сплачувати кредит з листопада 2014 року, позивач, згідно чинного законодавства, скористався своїм правом звернутись до суду з позовом про стягнення усієї суми заборгованості за кредитом.

Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду. Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду заявником апеляційному суду не надано.

Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне рішення виготовлене 25 жовтня 2018 року.

ОСОБА_1 ОСОБА_2.