Справа № 201/4652/18
Провадження № 2/201/1807/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Федоріщев С.С.,

за участю секретаря судового засідання Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року позивач звернулась з вказаним позовом до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що 31 липня 2017 року о 15 годині 15 хвилин в м. Мелітополі по пр. Б.Хмельницького, відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП), за участю автомобілів KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, що належить ОСОБА_1 та автомобіля Daewoo-FSO Lanos, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, наслідки якої спричинили механічні ушкодження транспортного засобу KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_1.

Згідно постанови Мелітопольського міського суду Запорізької області (справа №320/5488/17) від 10.08.2017, водія ОСОБА_3 було визнано винним у скоєні даної ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АК/1432171, страховик ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»: ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 100 000,00 грн., франшиза 500,00 грн. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1808/17/17 від 08.09.2017, розмір матеріального збитку, що спричинений власнику автомобіля KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_1, складає - 165 517,40 грн. (155 902,89 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та 9 614,51 грн. - втрата товарної вартості транспортного засобу).

30.11.2017 страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 99 500,00 грн., а отже прострочив строк виплати страхового відшкодування на 29 днів, а 21.12.2017 здійснила часткову виплату пені позивачу в розмірі 2 060,88 грн.

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» прострочивши виконання грошового зобовязання (здійснення виплати страхового з простроченням строку на 26 днів), на думку позивачки повинно їй сплатити:

- пеню на суму заборгованості 99 500,00 грн. за період починаючи з 02.11.2017 по 30.11.2017 включно, що складає суму 2 134,48 грн. З урахуванням вже сплаченої пені, розмір пені, що підлягає сплаті становить: 2 134,48 грн. 2 060,88 грн. = 73,60 грн.

- 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України на суму заборгованості 99 500,00 грн. за період починаючи з 02.11.2017 по 30.11.2017 включно, що складає суму 237,16 грн.

Таким чином, загальний розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», з урахуванням вже сплаченої пені, становить - 310,76 грн.

У звязку із даною ДТП позивач змушена була понести наступні додаткові витрати, на:

- проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 500,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією;

- витрати на евакуацію автомобіля KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_1, з місця ДТП (м. Мелітополь) до місця проживання позивача (м. Дніпро), в сумі 4 304,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт ФОП Кравець і квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 31.07.2017, та витрати на евакуацію автомобіля KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_1, з місця проживання позивача до місця проведення огляду автомобіля, в сумі 600,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт ФОП ОСОБА_5 і квитанцією № 362783 від 08.08.2017;

- витрати щодо дефектування автомобіля та стоянки в розмірі 2 285,00 грн., що підтверджуються замовленням нарядом № 4136 від 14.11.2017 та товарним чеком № 1015 від 14.11.2017, наданих ПП ОСОБА_6;

- понесені витрати на поїздки до м. Мелітополь з м. Дніпро та назад (для надання пояснень співробітникам нацполіції з приводу ДТП та отримання копії постанови суду) на загальну суму 563,65 грн., що підтверджується квитанціями: від 01.08.2017 на суму 159,99 грн., від 01.08.2017 на суму 134,99 грн., від 08.08.2017 на суму 80,21 грн., від 08.08.2017 на суму 80,21 грн., від 08.08.2017 на суму 54,13 грн., від 08.08.2017 на суму 54,13 грн.;

- витрати на відправлення поштової кореспонденції на загальну суму 54,90 грн., що підтверджується квитанціями: від 17.08.2017 на суму 1,80 грн., від 17.08.2017 на суму 5,00 грн., від 17.08.2017 на суму 31,20 грн., від 03.08.2017 на суму 16,00 грн., від 03.08.2017 на суму 0,90 грн.

Таким чином, загальний розмір матеріального збитку, який було спричинено позивачу складає 174 824,95 грн. (165 517,40 грн. + 1 500,00 грн. + 4 304,00 грн. + 600,00 грн. + 2 285,00 грн. + 563,65 грн. + 54,90 грн. = 174 824,95 грн.).

На думку позивачки, ОСОБА_3, як особа, яка є винною у спричиненні збитків, повинен компенсувати їй: різницю між розміром спричиненої шкоди (матеріальних збитків) і сумою сплаченого страхового відшкодування, що становить 75 324,95 грн. (174 824,95 грн. 99 500,00 грн. = 75 324,95 грн.). Ця сума враховує франшизу за полісом № АК/1432171 в розмірі 500,00 грн. та втрата товарної вартості транспортного засобу позивача в розмірі 9 614,51 грн. розраховану на підставі висновку автотоварознавчого дослідження № 1808/17/17 від 08.09.2017.

Як зазначає позивач, окрім матеріальних збитків їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті ДТП, як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. Розмір душевних страждань позивачки і страждань її родини оцінюється позивачкою в 10 000,00 гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позиваці зокрема: порушення звичайного способу життя, а також моральних страждань, повязаних з дорожньо-транспортною пригодою. Діти позивачки перенесли душевний стрес, позивачка не одноразово із своїми дітьми відвідувала лікарню. В результаті даної ДТП автомобіль позивачки був пошкоджений. Виплати страхового відшкодування не достатньо, для того, щоб позивачка була в змозі відновити свій автомобіль.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та якою просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник страхової компанії та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не повідомили, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звернулись, відзиву на позов та відповідних доказів до суду також не надали.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 31 липня 2017 року о 15 годині 15 хвилин в м. Мелітополі по пр. Б.Хмельницького, відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП), за участю автомобілів KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, що належить ОСОБА_1 та автомобіля Daewoo-FSO Lanos, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, наслідки якої спричинили механічні ушкодження транспортного засобу KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_1.

Згідно постанови Мелітопольського міського суду Запорізької області (справа №320/5488/17) від 10.08.2017, водія ОСОБА_3 було визнано винним у скоєні даної ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АК/1432171, страховик ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 100 000,00 грн., франшиза 500,00 грн.

На виконання вимог ст.ст. 33, 33-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», позивач, з метою отримання компенсації спричинених збитків звернувся до Дніпропетровської філії ПрАТ «УПСК» на надав: 01.08.2017 - письмове повідомлення про настання страхового випадку та 04.08.2017 заяву на виплату страхового відшкодування, із зазначенням особистих банківських реквізитів та усіма необхідними документами.

Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик (а у випадках, передбачених ст. 41 Закону МТСБУ) відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну.

Згідно ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Користуючись своїм правом, відповідно до ст. 34 Закону, з метою визначення розміру матеріального збитку, в т.ч. і суми страхового відшкодування, позивач звернулась до судового експерта автотоварознавця ОСОБА_7 та завчасно повідомила відповідачів про огляд її пошкодженого транспортного засобу KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_1, судовим експертом.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1808/17/17 від 08.09.2017, розмір матеріального збитку, що спричинений власнику автомобіля KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_1, складає - 165 517,40 грн. (155 902,89 грн. вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та 9 614,51 грн. втрата товарної вартості транспортного засобу).

Згідно п. 2 ст. 36 Закону України страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Таким чином, з урахуванням вимог Закону, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» зобовязаний був здійснити виплату страхового позивачу в розмірі зобовязаний був здійснити виплату страхового відшкодування скаржнику, на умовах визначених Законом 99 500,00 грн. до 01.11.2017 (з урахуванням вимог ст. 36 Закону - на протязі 90 днів з дня отримання заяви на виплату страхового відшкодування), (100 000,00 грн. 500,00 грн. = 99 500,00 грн.).

30.11.2017 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснив виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 99 500,00 грн., а отже прострочив строк виплати страхового відшкодування на 29 днів.

21.12.2017 відповідач здійснив часткову виплату пені позивачу в розмірі 2 060,88 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Оскільки зобов'язання ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням.

Саме до таких грошових зобовязань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобовязаний здійснити страхове відшкодування.

Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання».

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 01.06.2016 у справі № 6-927цс16.

Згідно ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до вищенаведеного суд дійшов висновку, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», прострочивши виконання грошового зобовязання (здійснення виплати страхового з простроченням строку на 26 днів), повинен сплатити позивачу:

- пеню на суму заборгованості 99 500,00 грн. за період починаючи з 02.11.2017 по 30.11.2017 включно, що складає суму 2 134,48 грн. З урахуванням вже сплаченої пені, розмір пені, що підлягає сплаті становить: 2 134,48 грн. 2 060,88 грн. = 73,60 грн.

- 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України на суму заборгованості 99 500,00 грн. за період починаючи з 02.11.2017 по 30.11.2017 включно, що складає суму 237,16 грн.

Таким чином, загальний розмір штрафних санкцій які підлягають стягненню з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», з урахуванням вже сплаченої пені, становить - 310,76 грн.: (73,60 грн. + 237,16 грн. = 310,76 грн.).

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Витрати позивача на проведення автотоварознавчого дослідження склали 1 300,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, відповідальною за завданні збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У звязку із даною ДТП позивач понесла наступні додаткові витрати, на:

- проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 500,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією;

- витрати на евакуацію автомобіля KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_1, з місця ДТП (м. Мелітополь) до місця проживання позивача (м. Дніпро), в сумі 4 304,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт ФОП Кравець і квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 31.07.2017, та витрати на евакуацію автомобіля KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_1, з місця проживання позивача до місця проведення огляду автомобіля, в сумі 600,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт ФОП ОСОБА_5 і квитанцією № 362783 від 08.08.2017;

- витрати щодо дефектування автомобіля та стоянки в розмірі 2 285,00 грн., що підтверджуються замовленням нарядом № 4136 від 14.11.2017 та товарним чеком № 1015 від 14.11.2017, наданих ПП ОСОБА_6;

- витрати на поїздки до м. Мелітополь з м. Дніпро та назад (для надання пояснень співробітникам нацполіції з приводу ДТП та отримання копії постанови суду) на загальну суму 563,65 грн., що підтверджується квитанціями: від 01.08.2017 на суму 159,99 грн., від 01.08.2017 на суму 134,99 грн., від 08.08.2017 на суму 80,21 грн., від 08.08.2017 на суму 80,21 грн., від 08.08.2017 на суму 54,13грн., від 08.08.2017 на суму 54,13 грн.;

- витрати на відправлення поштової кореспонденції на загальну суму 54,90 грн., що підтверджується квитанціями: від 17.08.2017 на суму 1,80 грн., від 17.08.2017 на суму 5,00 грн., від 17.08.2017 на суму 31,20 грн., від 03.08.2017 на суму 16,00 грн., від 03.08.2017 на суму 0,90 грн.

Таким чином, загальний розмір матеріального збитку, який було спричинено позивачу складає 174 824,95 грн. (165 517,40 грн. + 1 500,00 грн. + 4 304,00 грн. + 600,00 грн. + 2 285,00 грн. + 563,65 грн. + 54,90 грн. = 174 824,95 грн.).

А отже, ОСОБА_3, як особа, яка є винною у спричиненні збитків, повинен компенсувати позивачу: різницю між розміром спричиненої шкоди (матеріальних збитків) і сумою сплаченого страхового відшкодування, що становить 75 324,95 грн. (174 824,95 грн. 99 500,00 грн. = 75 324,95 грн.). Ця сума враховує франшизу за полісом № АК/1432171 в розмірі 500,00 грн. та втрата товарної вартості транспортного засобу позивача в розмірі 9 614,51 грн. розраховану на підставі висновку автотоварознавчого дослідження № 1808/17/17 від 08.09.2017.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15.

14.02.2018 Касаційний Цивільний Суд Верховного Суду в справі № 344/10730/15-ц прийняв рішення, яким підтвердив раніше існуючу практику Верховного Суду України.

Крім матеріальних збитків, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті ДТП, як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього.

Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв'язку із ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, які особа зазнала у звязку з пошкодженням її майна, відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 4, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.2005 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з порушенням права власності. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог в залежності від характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір душевних страждань позивачки і страждань її родини оцінюється позивачкою в 10 000 гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позиваці зокрема: порушення звичайного способу життя, а також моральних страждань, повязаних з дорожньо-транспортною пригодою. Діти позивачки перенесли душевний стрес, позивачка не одноразово із своїми дітьми відвідувала лікарню. В результаті даної ДТП автомобіль позивачки був пошкоджений. Виплати страхового відшкодування не достатньо для того, щоб позивачка була в змозі відновити свій автомобіль.

Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого відповідачем правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності та допустимості, достатності та достовірності, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що позовні вимоги задоволено, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі, пропорційно до заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 02.11.2017 по 30.11.2017 року включно в розмірі 73,60 грн. та 3% річних за період з 02.11.2017 по 30.11.2017 включно в розмірі 237,16 грн., а всього 310,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховою виплатою в розмірі 75 324,95 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при зверненні до суду позивачем у розмірі 22,26 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при зверненні до суду позивачем у розмірі 1458,05 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.С. Федоріщев