Постанова

Іменем України

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 345/3720/16-ц

провадження № 61-14403св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - відділ освіти Верхнянської сільської ради об?єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2017 року у складі судді Миговича О. М. та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2017 року у складі колегії суддів: Беркій О. Ю., Мелінишин Г. П., Максюти І. О.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу освіти Верхнянської сільської ради об'єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області (далі - відділ освіти Верхнянської сільської ради ОТГ) про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Позовна заява мотивована тим, що з 29 квітня 2005 року вона працює на посаді директора Довговойнилівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.

Наказом № 33-к від 22 серпня 2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1» її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни.

Посилаючись на те, що даний наказ винесений з особистих мотивів, вона не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному об'ємі виконувала всі свої посадові обов'язки, визначені посадовою інструкцією, просила скасувати наказ № 33-к від 22 серпня 2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1» та відповідно до Закону України «Про освіту» надати їй право на отримання щорічної грошової нагороди, врегульоване Порядком № 898.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачкою було допущено неналежне виконання своїх посадових обов'язків, яке виразилося у нездійсненні належних організаційних заходів щодо оздоровлення дітей, незабезпечені закладом безпечних умов перебування учнів в таборі та порушенні прав дітей.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2017 року рішення Калуського міськрайонного суду від 05 січня 2017 року змінено, виключено із мотивувальної частини рішення суду посилання на невжиття ОСОБА_1 заходів щодо організації та проведення стрільб з автомата Калашникова. В решті рішення суду залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, виключивши із мотивувальної частини рішення суду посилання на невжиття ОСОБА_1 заходів щодо організації та проведення стрільб з автомата Калашникова, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в оскаржуваному наказі не зазначено таких підстав для накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення. В іншій частині суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2017 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач при притягненні її до дисциплінарної відповідальності не встановив чи був насправді факт порушення трудової дисципліни, в якій формі вини проявилось порушення трудової дисципліни, причини, що спонукали працівника вчинити дисциплінарний проступок, обставини, за яких його вчинено. Оскаржувані судові рішення суперечать фактичним обставинам справи, судом не досліджена правова позиція оскаржуваного наказу, щодо дисциплінарного проступку

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIIПерехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом установлено, що ОСОБА_1 згідно з наказом начальника відділу освіти Калуської РДА від 29 квітня 2005 року № 51-к призначена на посаду директора Довговойнилівської загальноосвітньої школи I-III ступенів з 29 квітня 2005 року в порядку переводу з посади вчителя математики і фізики цієї шкоди (а. с. 8).

30 травня 2016 року на адресу Довговойнилівської ЗОШ I-IIIcтупенів надійшов лист з відділу освіти про те, що з 06 червня по 19 червня 2016 року буде організовано відпочинковий наметовий табір, в якому планувалося оздоровити 50 дітей об'єднаної територіальної громади, з яких 10 дітей Довговойнилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів в супроводі представника школи ОСОБА_3

Керівників навчальних закладів було зобов'язано підготувати туристичне спорядження та забезпечити необхідним інвентарем учасників наметового табору згідно квоти.

31 травня 2016 року відділом освіти Верхнянської сільської ради ОТГ було видано наказ № 74 «Про організацію відпочинкового наметового табору», яким організовано з 06 червня по 19 червня 2016 року на базі урочища «Пріски» (с. Болохів Калуського району) відпочинковий наметовий табір «Лідери».

Відповідальність за залучення дітей та працівників до відпочинкового наметового табору покладено на директорів шкіл, в чому числі і на директора Довговойнилівської ЗОШ I-III ступенів - ОСОБА_1

06 червня 2016 року до наметового табору прибула команда Довговойнилівської ЗОШ I-III ступенів в складі 4 учнів та двох заступників директора школи без належного забезпечення. Заступники директора школи залишили учнів на території табора під контролем начальника відпочивального наметового табору «Лідер», пообіцявши, що до вечора прибудуть ще інші діти та представники школи.

Але ні ввечері, ані наступного дня так і ніхто не прибув. А на наступний день батьки забрали своїх дітей, залишених керівництвом школи без нагляду.

Згідно з наказом начальника відділу освіти Верхнянської сільської ради об'єднаної територіальної громади Калуського району від 22 серпня 2016 року № 33-к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_4», позивачу директору Довговойнилівської загальноосвітньої школи I- III ступенів, оголошено догану за порушення п.п. 1.9. 5.2. 6.16, 7.3 Статуту Довговойнилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, п.п. 1.5, 3.4 Посадової інструкції директора школи.

Відповідно до п. 1.9 Статуту Довговойнилівської ЗОШ I-III ступенів, навчальний заклад несе відповідальність перед особою, суспільством і державною за збереження життя та здоров'я дітей.

Відповідно до п. 3.4.1. посадової інструкції, директор загальноосвітнього закладу забезпечує виконання директивних і нормативних документів, наказів відділу освіти, наказів, розпоряджень, інструкцій з охорони праці.

Пунктом 5.1 посадової інструкції передбачено, що директор закладу несе відповідальність за виконання Конституції України, Законів України «Про освіту», «Про загальну середню освіту», «Про охорону праці», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про звернення громадян», Кодексу законів про працю України, Указів Президента України, Постанов Верховної Ради, Кабінету Міністрів України, Положення про загальноосвітній навчальний заклад, наказів, розпоряджень Міністерства освіти і науки України, статуту та правилами внутрішнього трудового розпорядку закладу, розпоряджень та наказів органів управління освітою, інших нормативних актів, посадових обов'язків, визначених посадовою інструкцією.

Згідно з пунктом 5.23 посадової інструкції, директор закладу несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання без поважних причин статуту і правил внутрішнього трудового розпорядку закладу, інших локальних нормативних документів, розпоряджень органів управління освітою, посадових обов'язків.

Суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини і надавши їм належну оцінку, зробили правильний висновок про те, що ОСОБА_1 не виконала покладені на неї трудовим договором посадові обов'язки, які виразились у нездійсненні належних організаційних заходів щодо оздоровлення дітей, незабезпеченні закладом безпечних умов перебування учнів в таборі та в порушенні прав дітей. Тому відповідачем правомірно було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Аргументи касаційної скарги про те, що відсутня вина ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного проступку, оскільки з наказом від 31 травня 2016 року про організацію відпочинкового наметового табору вона не була ознайомлена є необґрунтованими.

12 травня 2016 року відбулася нарада керівників навчальних закладів, на яких була присутню і позивач, як директор Довговойнилівської ЗОШ I-III ступенів, на порядок денному було питання оздоровлення учнів навчальних закладів влітку 2016 року. Начальником відділу освіти було повідомлено, що оздоровлення учнів навчальних закладів буде проведено у перших числах червня, про що листом від 30 травня 2016 року у письмовому вигляді доведено до уваги директорів шкіл.

Аргументи касаційної скарги про те, що у період виявлення порушення вона не здійснювала управлінської діяльності у зв'язку з тим, що перебувала на лікарняному з 02 червня 2016 року, а тому не порушувала статут школи та посадову інструкцію, не можуть бути прийняті до уваги.

Директор школи отримавши лист відділу освіти від 30 травня 2016 року зобов'язана була забезпечити підготовку туристичного спорядження та забезпечити необхідним інвентарем учасників наметового табору. А перебування на амбулаторному лікуванні з 02 червня 2016 року не дає підстав для висновку про те, що вона, як директор школи, з об'єктивних причин не мала можливості організувати відпочинок учнів школи в наметовому таборі.

Інші аргументи та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів касаційну скаргу залишає без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2017 року, з врахуванням змін внесеними рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2017 року, та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель В. М. Коротун
В. П. Курило