Справа № 159/1787/18
Провадження № 2/159/669/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Шокот С.Т.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_6, про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_7 звернувся до суду, на правах титульного володільця пошкодженого транспортного засобу, до винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, з позовом про стягнення з останнього завданої майнової та моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що 29 серпня 2017 року, о 14 год. 10 хв. відповідач ОСОБА_4, керуючи в м.Ковелі по вул. Сагайдачного автомобілем «Ніссан»,реєстраційний номер НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілями, які рухалися попереду, в тому числі з автомобілем «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_1 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ( далі ДТП) автомобілі зазнали механічних пошкоджень, що завдало позивачу майнової та моральної шкоди.

Розмір майнової шкоди на рівні 88800,00 грн. позивач визначив як різницю між вартістю пошкодженого транспортного засобу до ДТП (150265,90 грн. ) та сумою страхового відшкодування (61465,90 ), яку він отримав від страхової компанії, де була застрахована цивільна відповідальність відповідача як власника транспортного засобу.

Також просив стягнути 15000,00 грн. компенсації завданої моральної шкоди, яка полягала у хвилюваннях та погіршенні самопочуття через пошкодження майна та необхідності його ремонтувати.

Позивач ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_2 у ході судового розгляду позов підтримали з підстав, зазначених у ньому і прохають його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 у ході судового розгляду позов не визнали і заперечили про ти його задоволення з посиланням на те, що позивачу в повному обсязі відшкодована шкода.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 у ході судового розгляду позов підтримав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення відшкодування майнової шкоди з наступних мотивів.

За загальними правилами статей 15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а суд може захистити це право в один із способів, визначений статтею 16 ЦК або іншим способом, встановленим законом чи договором.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю, майну потерпілого внаслідок ДТП в Україні діє інститут обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, який врегульовано статтею 999 ЦК України та Законом України №1961-ІV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі Закон №1961-ІV).

Відповідно до статті 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно -правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Настання страхового випадку слугує в силу статті 979 ЦК України підставою для виплати страхувальникові чи іншій, визначеній у договорі страхування особі, страховиком страхової виплати.

Страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування ( ст.9 Закону №1961-ІV).

За змістом статей 1166, 1187 ЦК України у разі недостатності страхової виплати для відшкодування завданої потерпілій особі майнової шкоди в повному обсязі обов»язок по відшкодуванню збитків, які не покриті страховою виплатою покладаються на винну особу.

Відповідно до ст. 29 Закону №1961-ІV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому

законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Однак, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди ( ст..30 цього Закону).

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем

або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У розділі VIII ОСОБА_8 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 N 142/5/2092 зазначено, що для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов:

а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість,

б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ.

в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

В інших випадках вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарного виду.

Системний аналіз даних положень законодавства дає підстави для висновку, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, тоді йому відшкодовується вартість транспортного засобу до ДТП, а залишки транспортного засобу передаються особі, яка здійснила відшкодування.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним і залишає пошкоджений транспортний засіб за собою, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, за аналогію закону, яка дозволена статтею 8 ЦК України, необхідно застосовувати не лише до договірних відносин страхування, але й до деліктних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 керуючи 29 серпня 2017 року в м.Ковелі по вул. Сагайдачного автомобілем марки «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_1, належний ОСОБА_6, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався дистанції та допустив зіткнення із автомобілем марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_1, власником якого є ОСОБА_3

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні даної дорожньої-транспортної пригоди та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом №АЕ/9094842 і лімітом відшкодування майнової шкоди 100 000,00 грн, з нульовою франшизою.

30 серпня 2017 року ОСОБА_4 повідомив страхову компанію про настання страхового випадку ( а.с.64).

28 листопада 2017 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» складено страховий акт № UА024/L01/01, на підставі якого проведено виплату потерпілому ОСОБА_3 страхового відшкодування в розмірі 61465,90 грн., як різницю між ринковою вартістю КТЗ до пошкодження та вартістю залишків транспортного засобу, який повернуто потерпілому.

Розрахунок страхової виплати проведено з урахуванням звіту про оцінку вартості (розміру) збитку, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 02.10.2017 ( а.с 79-88) та звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №176/10/17 ( а.с 89-97).

За даними звітів ринкова вартість КТЗ до пошкодження становила 150265,90 грн, вартість відновлювального ремонту КТЗ 167356,00 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу 92948,85 грн., вартість залишків 88800,00 грн.

Враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту КТЗ є більшою від його ринкової вартості до ДТП, то згідно ст.30 Закону №1961-ІV та п.8.2.а ОСОБА_8 його ремонт економічно необгрунтований.

Позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом та у ході судового розгляду справи визнав ту обставину, що залишив собі пошкоджений транспортний засіб, відремонтував його та на даний час використовує за призначенням, що свідчить про те, що позивач не визнав свій транспортний засіб фізично знищеним.

Також позивач визнав факт отримання від страхової компанії страхове відшкодування в розмірі 6161465,90 грн., як різницю між ринковою вартістю КТЗ до пошкодження та вартістю залишків транспортного засобу, який повернуто потерпілому.

Таким чином, враховуючи, що позивач не визнав свій автомобіль фізично знищеним у результаті ДТП та залишила його собі, страховик виплатив йому страхове відшкодування у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, тобто відшкодував заподіяну майнову шкоду в повному обсязі, таке відшкодування знаходилося в межах ліміту відповідальності за договором страхування, тому відсутні правові підстави для стягнення відшкодування шкоди з винного у ДТП відповідача, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована.

Що стосується вимог позивача про стягнення відшкодування моральної шкоди за душевні переживання у звязку із пошкодженням майна в розмірі 15000,00 грн., то вони підлягають частковому задоволенню.

Так, статтями 23 і 1167 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав винними діями іншої особи. Моральна шкода може полягати, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізовувати, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладені критерії та конкретні обставини справи, зокрема вік позивача, ступень пошкодження належного позивачу транспортного засобу, винну поведінку відповідача, глибину переживань позивача через неправомірність дій відповідача, час і зусилля, які позивач докладав для відновлення свого права, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає необхідним та достатнім позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з відповідача 5000 грн. її компенсації.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.8,16, 23, 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, Законом України №1961-ІV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН), ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 (ІПН), ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,моральну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН) на користь ОСОБА_1 (ІПН) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири ) гривень 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 15 серпня 2018 року.

Головуючий: В.О.Лесик