Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 646/12995/16-ц

провадження № 61-15950св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В.О., Погрібного С. О.,

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_3,

особи, рішення, дії яких оскаржуються, - державний виконавець та начальник Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2017 року у складі судді Салайчук С. М. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2017 року у складі колегії суддів: Карімової Л. В., Бурлака І. В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця та начальника Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

В обґрунтування скарги зазначила, що на виконанні Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 38558821. 04 липня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про проведення відрахування із заробітної плати ОСОБА_3, яка направлена за місцем її роботи на адресу Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» та отримана останнім 28 листопада 2016 року. Про відкриття виконавчого провадження їй стало відомо із постанови про відрахування із заробітної плати, при цьому зазначає, що виконавче провадження проводиться з порушенням строків.

Враховуючи наведене, ОСОБА_3 просила визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 04 липня 2016 року про проведення відрахування із її заробітної плати (виконавче провадження ВП № 38558821).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що підстави, викладені в скарзі, не знайшли свого підтвердження, державним виконавцем надані копії супровідних листів про направлення на адресу заявника постанов, у тому числі і про відкриття виконавчого провадження, а порушення строків направлення постанови не є підставою для її скасування.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що державним виконавцем вчинені всі передбачені законом дії щодо виконання постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2011 року, порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

У липні 2017 ОСОБА_3 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2017 року, в якій просила скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

У касаційній скарзі зазначала, що суди не в повному обсязі з'ясували обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, її не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження про виконання рішення суду щодо стягнення з неї на користь держави штрафу у розмірі 85,00 грн, постанова про відрахування із заробітної плати від 04 липня 2016 року прийнята з порушенням строків та встановленого законодавством порядку здійснення виконавчого провадження, у зв'язку з чим вона є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та надано строк для подачі заперечень.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані ухвали - без змін, оскільки їх постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам ЦПК України (у редакції станом на час ухвалення судових рішень у справі) щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2011 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 85,00 грн.

Постановою державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 19 червня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеної постанови. Копію зазначеної постанови направлено боржнику для виконання, що підтверджується копією супровідного листа від 19 червня 2013 року.

05 серпня 2013 року державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 05 серпня 2013 року винесені постанови про здійснення відрахувань із заробітної плати, про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. Зазначені постанови направлені на адресу ОСОБА_3 та за місцем її роботи 05 серпня 2013 року.

У зв'язку з невиконанням рішення суду, 04 липня 2016 року державним виконавцем повторно винесено постанову про відрахування із заробітної плати, копії якої направлені боржнику та за місцем роботи боржника.

Статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Положення наведених норм свідчать про те, що державному виконавцю надані повноваження щодо виконання судових рішень про стягнення коштів в тому числі і за рахунок заробітної плати боржника, тому постанова про здійснення відрахувань із заробітної плати від 04 липня 2016 року винесена державним виконавцем у межах наданих останньому повноважень.

Оскільки дотримання строків виконавчого провадження залежить в тому числі і від добросовісності дій боржника у виконавчому провадженні, тому посилання заявника на порушенням державним виконавцем строків вчинення виконавчих дій як на підставі скасування постанови є безпідставними. Боржник відповідно до вимог статті 129 Конституції України зобов'язаний виконати рішення суду.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 з підстав її недоведеності та необґрунтованості.

Доводи касаційної скарги заявника про те, що постанова про відрахування із заробітної плати від 04 липня 2016 року прийнята з порушенням строків та встановленого законодавством порядку здійснення виконавчого провадження, у зв'язку з чим вона є незаконною та підлягає скасуванню - не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів, яким суди надали належну оцінку.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення указаної скарги та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтями 406, 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик