Ухвала

Іменем України

16 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 2-2418/12

провадження № 61-41211ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В.С., Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 12 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 04 червня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державних виконавців Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира та бездіяльність начальника Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на дії державних виконавців Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира (далі - Богунський ВДВС міста Житомира) та бездіяльність начальника Богунського ВДВС міста Житомира.

Скарга мотивована тим, що в провадженні Богунського ВДВС міста Житомира перебуває виконавче провадження № 43204551 про стягнення з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» (далі - ПАТ по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз») заборгованості за надані послуги в сумі 21 693 грн.

25 вересня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до ВДВС із заявою про закриття виконавчого провадження, оскільки її донька ОСОБА_5 сплатила заборгованість надані послуги (за спожитий газ) в сумі

23 534,55 грн, у зв'язку з чим виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 02 грудня 2011 року № 2-2824, виданого Богунським районним судом міста Житомира, закінчено відповідно до постанови старшого державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського МУЮ від 25 квітня 2012 року. Однак, листом начальника Богунського ВДВС міста Житомира від 25 жовтня 2017 року їй було відмовлено у задоволенні заяви, у зв'язку з відсутністю в матеріалах виконавчого провадження будь-яких підтверджень щодо сплати боргу на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз».

На підставі вищенаведеного, ОСОБА_4 суд просила задовольнити скаргу.

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 12 лютого

2018 року, залишеною постановою апеляційного суду Житомирської області від 04 червня 2018 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що державний виконавець, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження, діяв у межах Закону України «Про виконавче провадження», а тому законні права та свободи ОСОБА_4 порушені не були, як і не виконаний обов'язок останньою щодо сплати боргу.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду і постановити нову ухвалу про задоволення скарги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Також, у касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови апеляційного суду Житомирської області від 04 червня 2018 року отримано 10 липня 2018 року, що підтверджується копією конверту апеляційного суду Житомирської області щодо направлення копії постанови від 04 червня 2018 року на адресу скаржника, а також довідкою відділення поштового зв'язку про отримання.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, наявні підстави для його поновлення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Суди встановили, що 08 травня 2014 року державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа

№ 2-2481/12, виданого 30 квітня 2014 року Богунським районним судом міста Житомира, про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» в сумі 21 693 грн.

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до ВДВС зі скаргою на дії та бездіяльність відділу, в якій зазначила, що стягнення відбувається повторно, в зв'язку з чим просила повернути стягнуті з неї кошти

з 07 травня 2015 року. Крім того, копію постанови про відкриття виконавчого провадження не отримувала, інших документів у даному виконавчому провадженні також не надходило.

22 червня 2016 року Богунський ВДВС міста Житомира ГТУЮ у Житомирській області надіслав відповідь на звернення ОСОБА_4, в якому повідомив про відсутність підстав для повернення коштів, оскільки у відділі на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 51491332 про стягнення з ОСОБА_4 боргу на загальну суму 26 901,30 грн, до складу якого входить виконавче провадження

ВП № 4324551 від 08 червня 2014 року щодо стягнення боргу на користь

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» в сумі 21 693 грн з виконання виконавчого листа від 30 квітня 2014 року № 2-2481/12. За період з травня 2015 року по червень 2016 року з пенсії ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу утримано 2 470 грн, тому підстав для повернення коштів не вбачається. Залишок заборгованості за виконавчим листом становить 17 502,30 грн.

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до ВДВС зі скаргою, в якій зазначила, що заборгованість за спожитий газ у сумі 23 534,55 грн сплачена її дочкою - ОСОБА_5, про що ПАТ по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» склав відповідну довідку від 19 квітня 2012 року, а державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського МУЮ

від 25 квітня 2012 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Однак, як встановили суди, згідно з даними бухгалтерського обліку та базою даних «Абонент» споживач борг за спожитий газ не сплатила.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження»

(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дій або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, згідно з виконавчими документами.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_4 не довела належними та допустимими доказами факт сплати боргу на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз», як на час відкриття виконавчого провадження, так і на час розгляду її скарги, та встановивши, що в діях начальника та державного виконавця Богунського ВДВС міста Житомира відсутні будь-яких порушення, обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішеннь та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 12 лютого 2018 року та постанови апеляційного суду Житомирської області від 04 червня

2018 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державних виконавців Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира та бездіяльність начальника Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 12 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 04 червня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк