У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.09.2018 Справа №607/12316/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Братасюка В.М., секретаря судового засідання Созанської Т.І.
представника заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи Балібрух Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту що має юридичне значення,-
В С Т А Н О В И В:
В проваджені суду Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває на розгляді заява ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) , заінтересовані особи Міністерство оборони України (проспект Повітрофлотський, 6 м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту обставин отримання поранень, контузій в ході бойових дій під час виконання обов`язків військової служи у Чехословацькій соціалістичній республіці .
Звернення ОСОБА_2 з відповідною заявою мотивоване необхідністю, у зв`язку з відмовою останньому Тернопільським обласним військовим комісаріатом у задоволенні звернення у виплаті одноразової грошової допомоги , оскільки заявником не було надано документа, котрий підтверджує причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального, адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення дій, у стані алкогольного наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Стосовно можливості розгляду заяви в порядку окремого провадження Суд зауважує наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Стаття 315 ЦПК України передбачає перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку. Суд звертає увагу, що даний перелік не є вичерпним і в судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Як зазнначено вище, з метою реалізації права, передбаченого п.4 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захсит військовослужбовців а членів їх сімей», заявник звернувся до суду з захистом з відповідною заявою в порядку окремого провадження, оскільки останньому, на його звернення про призначення одноразової грошової допомоги, 15.06.2016 року Тернопільським обласним військовим комісаріатом у задоволенні звернення ОСОБА_2 відмовлено - заявником не було надано документа, котрий підтверджує причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального, адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення дій, у стані алкогольного наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Заявник стверджував, що під час проходження служби у збройних силах УРСР, беручи в складі в/ч пп 22527 (з 27.07.2968 року по 20.10.1968 року) участь в бойових діях, що проходили на території ЧСР, він отримав внаслідок вибуху міни множинні вогнепальні відламкові поранення (контузію) лівої гомілки, лівого гомілкового суглобу.
Акт судово медичної експертизи не було взято до уваги, як доказ, що свідчить паро причину та обставини порання (контузії, травми або каліцтва), оскільки акт складено судово медичним експертом на підставі свідчень заявника і у змісті акту не зазначено, що ушкодження не пов`язане із вчиненням особою кримінального, адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення дій, у стані алкогольного наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Справи про встановлення фактів, котрі мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду, зокрема за наявності наступної умови - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення певного юридичного факту.
Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
У пункті 2 цієї постанови містяться роз`яснення про те, що суди при вирішенні питання про підвідомчість справи мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород.
Суд наголошує, що що для вирішення питання про можливість встановлення обставин одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби (в тому числі і тих, які просить встановити ОСОБА_2 ), про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання визначений інший позасудовий порядок розгляду, а саме шляхом звернення до обласного військового комісаріату з наданням документів, визначених Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою КМУ №975 від 25 грудня 2013 року.
І тільки у разі незгоди з рішенням заінтересована особа має право на звернення до суду, але не з заявою про встановлення факту, а з позовом про оскарження дій військомату та прийнятого рішення у передбаченому законом порядку.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд в складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01.08.2018 року у справі №490/9547/17 .
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Як наголошував у власних правових висновках Верховний Суд України, оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу - якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження в ній.
Згідно п.1 частини першої статті 255 ЦПК України, в редакції від 15.12.2017 року, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає до розгляду в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. 255, 293, 315 ЦПК, суд -

У Х В А Л И В:
Провадження у справі за заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) , заінтересовані особи Міністерство оборони України (проспект Повітрофлотський, 6 м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту обставин отримання поранень, контузій в ході бойових дій під час виконання обов`язків військової служи у Чехословацькій соціалістичній республіці закрити.
Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України , до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції, у 15-денний строк з дня проголошення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк