Провадження № 22-ц/790/600/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2017 року у справі № 640/16022/16-ц (суддя Золотарьова Л.І.) за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користування житлом шляхом вселення та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення.

У березні 2017 року ОСОБА_1 особисто звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Ухвалою судді Київського районного суду від 25 травня 2017 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Апелянт вказує, що причини відкладення розгляду справи є поважними, так як це пов'язано зі станом здоров'я його представника, яка до заяви про відкладення розгляду справи долучала довідку з лікувального закладу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив з того, що наслідки передбачені ч. 3 ст. 169 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, застосовуються судом у всіх випадках повторної неявки позивача до суду, незалежно від поважності причин його відсутності. Враховуючи повторну неявку представника позивача за зустрічним позовом в судове засідання, відсутності заяви про розгляд справи у відсутності позивача, суд першої інстанції залишив зустрічний позов без розгляду.

Проте з такими висновками судів повністю погодитися не можна.

У відповідності до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, встановлено, що особи, які беруть участь у справі мають право брати участь у судових засіданнях.

Частиною 3ст. 169 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Дійсно, виходячи з аналізу зазначених норм процесуального права, залишення позовної заяви без розгляду у разі повторної неявки позивача, повідомленого належним чином про місце і час розгляду справи, та відсутності заяви останнього про розгляд справи за його відсутності є обов'язком суду і зазначеними нормами процесуального права наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду не пов'язується з поважністю причин такої неявки.

Зазначену процесуальну дію суд повинен здійснити з урахуванням обставин справи, які свідчать про те, що виявлена позивачем байдужість до своєї справи свідчить про втрату ним інтересу до результатів її розгляду.

Однак, згідно другого речення ч.2 ст. 169 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, передбачено право суду відкласти розгляд справи за клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

У п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка є частиною національного законодавства, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини кожна держава - учасниця Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, реалізуючи п.1 ст. 6 цієї Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р. (judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series AN 253-B).

Виходячи з системного аналізу зазначених норм процесуального права, за наявності поважних причин неявки позивача в судове засідання суд може відкласти розгляд справи з врахуванням обставин справи, навіть і у випадку його повторної неявки.

Представником позивача завчасно - за день до призначеного судового засідання було подано клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з хворобою, до якого додано копію листка непрацездатності.

З листа непрацездатності серії АГЯ № 057989 вбачається, що в період з 16 вересня 2017 року до 29 вересня 2017 року ОСОБА_4 знаходилась на стаціонарному лікуванні та продовжує хворіти, у зв'язку з чим виданий новий листок непрацездатності (продовження) № 166418.

Представник позивача ОСОБА_4 не зверталась в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності. Разом з тим вона подавала заяву про відкладення розгляду справи з поважних причин, що свідчить про її бажання брати участь в судовому засіданні.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 158 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст. 74 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Згідно із ч. 4 вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Матеріали справи не містять відомостей щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та дату судового засідання на 25 вересня 2017 року. Про розгляд справи на 12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 був повідомлений тільки 11 жовтня 2017 року. Таким чином, в матеріалах справі відсутні докази підтверджуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та дату розгляду справи відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України.

Таким чином, судом не враховані наведені обставини, з яких вбачається відсутність необхідної ознаки для застосування положень ст. 207 ЦПК України, а саме належне повідомлення позивача про час та дату розгляду справи, а представник позивача повідомив суд про причини неявки.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для залишення зустрічного позову буз розгляду. Відповідно, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню та передачі справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки порушені норми процесуального права, які призвели до помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повне судове рішення буде складено 15 січня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному, але може бути оскаржена у касаційному порядку тільки у випадках передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий -

Судді :