Справа № 236/2121/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю:

секретарів: Безорчук А.О., Білоус Д.А., Олійник С.М.,

прокурорів: Дьякова О.Б., Профатило О.П.,

представник відповідача - ОСОБА_1,

представників відповідача -

Лиманської міської ради: Зінченко І.О., Медяника К.С., Шуляченко І.О., Анацького С.В.,

Представника третьої особи - ОСОБА_7,

представника третьої особи

ГУ Держегеокадастру Кононенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лиман цивільну справу за позовом керівника Слов'янської місцевої прокуратури до Лиманської міської ради, ОСОБА_9, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області; третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_10, про визнання недійсним на майбутнє договору оренди земельних ділянок, загальною площею 222,1179 га,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2017 року керівник Слов'янської місцевої прокуратури Донецької області Шилов В.С. звернувся до суду з позовом до Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, ОСОБА_10, про визнання недійсним договору оренди земельних ділянок загальною площею 222,1179 га та припинення виконання зобов'язань за цим договором на майбутнє.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що вказана позовна заява подається ним на захист порушених економічних інтересів держави у земельній сфері. Підставою для представництва в суді інтересів держави став факт укладання договору оренди земельної ділянки з порушенням вимог ЗК України, Законів України «Про оцінку земель» та «Про оренду землі». Компетентним суб'єктом, який мав право здійснювати захист вказаних інтересів держави була Лиманська міська рада. А в подальшому, у зв'язку з змінами в законодавстві - Держгеокадастр України. Враховуючи, що Лиманська міська рада є одним з учасників спірних правовідносин, прокурор самостійно представляє інтереси держави.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000120 від 14.04.2017 прокурором отримана інформація про надання ОСОБА_9 в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Встановлено, що на підставі рішення Краснолиманської міської ради №6/19-1897 від 15.11.2012 між Краснолиманською міською радою в особі міського голови Перебийніс Леоніда Григоровича (як орендодавцем) та ОСОБА_9 (як орендарем) 29.03.2013 року укладено договір оренди земельних ділянок, за якими орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 222,1179 га, які знаходиться за межами населених пунктів на території Краснолиманської міської ради Донецької області, запис в Державному реєстрі за №№ 597236; 598521; 599204; 599960; 600790; 601466; 602523; 603177; 603685. Договір укладено строком на 49 років.

На підставі Договору та відповідно до акту про передачу та прийом земельних ділянок від 29.03.2013, для ведення фермерського господарства ОСОБА_9 передано у користування 9 земельних ділянок загальною площею 222,1179 га, а саме земельні ділянки за кадастровими номерами: № НОМЕР_2 площею 33,6739 га, із них в зоні дії обмежень та сервітутів - 3,2995 га; № НОМЕР_3 площею 9,8129 га; № НОМЕР_4 площею 54,5795 га; № НОМЕР_5

площею 34,8744 га; № НОМЕР_6 площею 5,7355 га; № НОМЕР_7 площею 19,1997 га; № НОМЕР_8 площею 30,8495 га, із них в зоні дії обмежень та сервітутів 1,9007 га; № НОМЕР_9 площею 1,7014 га; № № НОМЕР_10 площею 31,6911 га.

При цьому нормативна грошова оцінка земельних ділянок, що передавалися в оренду, здійснена не була. Згідно з договором орендна плата вноситься орендарем щорічно в грошовій формі у розмірі 32018,42 грн., обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

В подальшому 10.12.2015 між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 укладено договір суборенди цієї ж земельної ділянки, який є чинним та теперішній час.

Краснолиманська міська рада на підставі рішення Краснолиманської міської ради від 25.03.2016 №7/8-244 перейменована на Лиманську міську раду.

Прокурор зазначає, що до 2013 року земельні ділянки державної форми власності надавались в оренду за рішенням районних державних адміністрацій (або міських рад на відповідній території), однак з 01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», згідно з яким центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають у власність або у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права, в даному випадку з 29.03.2013. Отже, на час виникнення речового права на підставі оспорюваного договору рада була позбавлена повноважень розпоряджатись земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної форми власності. Отже, договір оренди земельної ділянки укладений суб'єктом, який не мав на це відповідних повноважень.

Також оспорюваний договір оренди земельної ділянки не відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі», не містить у собі всіх істотних умов, передбачених законом. Так, однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм, строків, порядку її внесення та перегляду, відповідальності за її несплату; орендна плата визначається залежно від грошової оцінки земель, проте у спірних правовідносинах сторонами не здійснювалась нормативна грошова оцінка землі, технічна документація з визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки не розроблялась, погодження такої документації не здійснювалось, на розгляд сесії Лиманської міської ради така документація не виносилась, міською радою не затверджувалась. Нездійснення нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для визнання договору оренди землі недійсним. Таким чином, невірно визначений розмір орендної плати, і як наслідок до бюджету не надходять кошти, в розмірі визначеному законодавством, чим порушуються інтереси держави.

10.10.2017 прокурор подав до суду заяву про зміну підстав позову (т.1 а.с. 114-126), в якій окрім зазначених підстав визначив ще недотримання учасниками спірних правовідносин вимог Закону України «Про фермерське господарство». При отриманні землі для ведення фермерського господарства обов'язковим є волевиявлення заявника, наявність у нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу, виробляти сільськогосподарську продукцію, займатись її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку. Натомість відсутність належного волевиявлення та формальний підхід до вирішення заяви про надання ділянки для ведення фермерського господарства створює передумови для невиправданого штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного пільгового порядку одержання суб'єктами в користування земель державної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою земельних торгів. За інформацію прокурора, відомості про створення ОСОБА_9 фермерського господарства чи оформлення суб'єкта господарювання (фізичної особи-підприємця) відсутні, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 укладено договір суборенди вказаної земельної ділянки, який передбачає отримання прибутку.

Прокурор вважає належним способом захисту економічних інтересів держави визнання договору оренди землі недійсним та припинення за цим договором виконання зобов'язань на майбутнє, просить суд визнати недійсним договір оренди земельних ділянок загальною площею 222,1179 га, розташованих за межами населених пунктів на території колишньої Краснолиманської міської ради Донецької області, укладений 29.03.2013 між Краснолиманською міською радою Донецької області та ОСОБА_9 та припинити виконання зобов'язань за цим договором на майбутнє. Стягнути з відповідачів на користь прокуратури сплачений судовий збір.

Під час судового розгляду прокурори Профатило О.П. та Дьяков О.Б. підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їхньому повному задоволенні, на підтримання своєї правової позиції посилались на аргументи, аналогічні викладеним у позові, вказували на необхідність визнання договору оренди землі недійсним та припинення за цим договором виконання зобов'язань на майбутнє в інтересах держави.

Представники відповідача Лиманської міської ради Донецької області: Зінченко І.О., Медяник К.С., Шуляченко І.О., Анацький С.В.(т.1, а. с. 57,178, т. 2 а.с. 13,82) в судових засіданнях проти задоволення вимог прокурора заперчували, просили відмовити у позові. При цьому зазначили, що Лиманська міська рада (колишнє найменування - Краснолиманська міська рада) представляє об'єднану територіальну громаду; рішенням сесії Краснолиманської міської ради від 15.11.2012 року було затверджено проекти землеустрою та передано в оренду ОСОБА_9 земельні ділянки загальною площею у ділянку площею 222,1179 га, строком на 49 років; 29.03.2013 року між Краснолиманською міською радою та ОСОБА_9 укладено договір оренди землі, земельна ділянка надана для ведення фермерського господарства, договір зареєстровано реєстраційною службою Краснолиманського МУЮ Донецької області за 597236; 598521; 599204; 599960; 600790; 601466; 602523; 603177; 603685 від 29.03.2013, договір є укладеним з моменту його державної реєстрації; договір було укладено відповідно до вимог чинного на той час законодавства України у сфері земельних відносин, сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору; розмір орендної плати за використання земельної ділянки було визначено згідно із рішенням Краснолиманської міської ради від 30.03.2012; прокурором було неправильно визначено позивача у справі, до повноважень якого віднесено представництво інтересів держави у сфері земельних правовідносин, таким позивачем має бути саме ГУ Держгеокадастру у Донецькій області; крім того, представники відповідача наголошували, що позивачем пропущено без поважних причин строк позовної давності, просили суд здійснити застосування такого строку за заявою сторони у спорі.

Відповідач ОСОБА_9, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду цивільної справи судом, для участі в судовому розгляді не прибув, надав відзив на позов (т.1 а.с. 164-177), просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Представник відповідача адвокат ОСОБА_1 (т.1 а.с.179-1815), належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду цивільної справи судом, для участі в судовому розгляді не прибув, в судових засіданнях, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В запереченнях відповідач зазначив, що відносини, пов'язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються нормами Земельного кодексу України, Закону України «Про фермерське господарство» при цьому Закон є спеціальним нормативно-правовим актом (порівняно з приписами ЗК України). Дії щодо звернення до місцевої ради з питання отримання земельної ділянки у користування для ведення фермерського господарства відповідачем було здійснено ще у 2012 році, отримано таке рішення місцевої ради. Норми Закону України «Про фермерське господарство» не містять імперативної вказівки щодо задоволення відповідно заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість ухвалення рішення органом державної влади чи місцевого самоврядування про відмову у задоволенні заяви без визначення вичерпного переліку підстав для такої відмови. На час реєстрації спірного договору оренди факт належності земельної ділянки саме державі не встановлений відповідно до вимог закону, прокурором не надано доказів протилежного. Відсутність подальшої реєстрації фермерського господарства відповідачем не може бути підставою для визнання договору недійсним, а лише надає право Лиманській міській раді чи ГУ Держгеокадастру у Донецькій області ініціювати розірвання договору оренди землі. Спірний договір оренди земельної ділянки 29.03.2013 року пройшов процедуру державної реєстрації, державним реєстратором не було відмовлено у здійсненні такої реєстрації з підстав відсутності істотних умов у договорі. Відповідно до розрахунку орендної плати за користування спірною земельною ділянкою такий розрахунок було здійснено за типом «нормативна», ставка за 1 га землі (рілля) визначена рішенням Криволуцької сільської ради від 20.04.2011 року № 6/7-76, отже, така оцінка була здійснена на час укладення договору з установленою законом періодичністю - один раз на 5-7 років. Вважає, що належним позивачем у даній цивільній справі має бути саме ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, яке здійснює державний нагляд у сфері землеустрою. Крім того, просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, вказав, що вимоги прокурора є похідними від вимог органу державної влади, права та інтереси якого він захищає, перебіг строку позовної давності починається з часу, коли про порушення прав та інтересів держави дізнався саме цей орган, а не прокурор; визначений законом трирічний загальний строк позовної давності вже сплинув у 2016 році, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Кононенко І.Ю. (т.1, а. с. 97) надала письмові пояснення на позовну заяву (т.1 а.с.94-96), під час судового розгляду підтримала позов прокурора, зазначила, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки необхідно було укладати з ГУ Держгеокадастру в Донецькій області (як орендарем). Законом України «Про оцінку земель» для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної форм власності обов'язковим є здійснення нормативної грошової оцінки землі, така оцінка має здійснюватись юридичними особами, що є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій». Таким чином, вважає, що оспорюваний договір оренди землі було укладено з порушенням вимог чинного законодавства України, тому позовні вимоги прокурора просила задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_10, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду цивільної справи судом, для участі в судовому розгляді не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, за участю його представника ОСОБА_7 (т.1, а. с. 82).

Представник третьої особи ОСОБА_14 (т.1, а.с. 79), належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду цивільної справи, для участі в судовому розгляді не прибув, в судових засіданнях позовні вимоги не визнав повністю, зазначив, що укладення спірного договору оренди землі та нормативна грошова оцінка земельних ділянок, відбулась з додержанням вимог Закону, під час якого не було висловлено жодних зауважень до учасників правовідносин.

15 грудня 2017 року набрав законної сили Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Відповідно до частини 3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Отже, розгляд справи суд здійснює, керуючись вимогами ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За змістом ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК.

Суд, вислухавши прокурора, представників відповідача - Лиманської міської ради, представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Краснолиманської міської ради від 15.11.2012 року № 6/19-1897 «Про затвердження проектів землеустрою…» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянину ОСОБА_9 для ведення фермерського господарства на території Краснолиманської міської ради (за межами населених пунктів). Передано в оренду громадянину ОСОБА_9 в оренду строком на 49 років земельні ділянки з кадастровим номерами № НОМЕР_2,№ НОМЕР_3,№ НОМЕР_4,№ НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10. Рекомендовано оформити договори оренди на земельні ділянки згідно діючого законодавства. (т.1, а.с.18).

29.03.2013 між Краснолиманською міською радою в особі міського голови Перебийніс Леоніда Григоровича (як орендодавцем) та громадянином ОСОБА_9 (як орендарем), укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номерами № НОМЕР_2 площею 33,6739 га, із них в зоні дії обмежень та сервітутів - 3,2995 га; № НОМЕР_3 площею 9,8129 га; № НОМЕР_4 площею 54,5795 га; № НОМЕР_5площею 34,8744 га; № НОМЕР_6 площею 5,7355 га; № НОМЕР_7 площею 19,1997 га; № НОМЕР_8 площею 30,8495 га, із них в зоні дії обмежень та сервітутів 1,9007 га; № НОМЕР_9 площею 1,7014 га; № № НОМЕР_10 площею 31,6911 га, розташованої на території Краснолиманської міської ради за межами населеного пункту (т.1, а.с.19-21), зареєстрований в Державному реєстрі за № 597236; № 598521; № 599204; № 599960; № 600790; № 601466; № 602523; № 603177; № 603685(а.с.19-21).

Згідно з вказаним договором орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення фермерського господарства; земельна ділянка розташована на території Краснолиманської міської ради (за межами населеного пункту), на вказаній ділянці відсутні об'єкти нерухомого майна орендодавця, а також інші об'єкти інфраструктури; земельна ділянка не має недоліків, які б перешкоджали її ефективному використанню; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: за кадастровими номерами № НОМЕР_2 - 567689,42грн.; № НОМЕР_3 - 165430,19 грн.; № НОМЕР_4 -920125,23 грн.; № НОМЕР_5104711,08 грн.; №НОМЕР_6 - 17220,95 грн.; № НОМЕР_7 - 57647, 48 грн.; № НОМЕР_8 - 92626, 24 грн.; № НОМЕР_9 -5108,49 грн.; № НОМЕР_10 -95153,16 грн.; договір укладено на 49 років з моменту його державної реєстрації (п. п. 1-6, 8 договору).

Згідно п. 9 вказаного договору орендна плата за користування земельною ділянкою вноситься орендарем щорічно у грошовій формі у розмірі 32018,42 грн. згідно з розрахунком (додаток № 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.2006 року № 1724) (т.1 а.с. 32).

Обчислення розміру орендної плати на земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, нормативної грошової оцінки землі та ставок орендної плати, затверджених рішенням Крансолиманської міської ради, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законом (п.10,11,12 договору).

Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства; цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства; умовами збереження стану об'єкта оренди визначається використання земельної ділянки за цільовим призначенням (п. 14,15,16 договору).

Відповідно до пункту 34 договору оренди дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; смерті фізичної особи-орендаря; в інших випадках, передбачених законом.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду (п.35).

Розірвання договору в одностороньому порядку допускається у разі: несплати орендної плати протягом більш ніж трьох місяців; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; інше порушення орендарем умов, передбачених п. 30 цього договору (п. 37).

Додатками до вказаного договору є план (схема) меж земельної ділянки, на кожну окремо, розрахунок орендної плати за земельні ділянки (т.1, а.с.22-30). При цьому ставка земельного податку визначена в розмірі 200,00 грн. за 1 га- рілля, 100,00 грн.-пасовища (т.1 а.с.32).

29.03.2013 року складений акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду, який підписаний сторонами договору (т.1, а. с. 31).

Відповідно до інформаційної довідки з державногореєстру речових прав на нерухому майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчудження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 85389320 від 20.04.2017, право оренди земельних ділянок зареєстровано Реєстраційною службою Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області 29.03.2013 року за № 597236; № 598521; № 599204; № 599960; № 600790; № 601466; № 602523; № 603177; № 603685 (т.1, а.с.130-150).

10.12.2015 року між фізичною особою ОСОБА_9 (суборендодавець) та фізичною особою ОСОБА_10 (суборендар) укладено договір суборенди земельної сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Краснолиманської міської ради (за межами населеного пункту), ззагальною площею 222,1179 га з кадастровими номерами: № НОМЕР_2,№ НОМЕР_3,№ НОМЕР_4,№ НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10(т.1, а.с.34-36). Згідно умов договору плата за суборенду за домовленістю сторін договору може здійснюватись як суборендодавцю, так і Краснолиманській міській раді в рахунок відповідної орендної плати (п.2.1). Суборендар сплачує плату за суборенду, розмір якої становить 75903,44 грн. за рік. Цільовим призначенням земельної ділянки, яка передається в суборенду, є «для ведення фермерського господарства» (п.1.4); земельна ділянка передається суборендарю у платне володіння та користування на строк до 29.03.2062 року, але у будь-якому разі не більше ніж на строк чинності договору оренди землі (п.1.5) (т.1 а.с. 33).

За повідомленням Слов'янської ОДПІ ГУ ДФС України у Донецькій області від 02.06.2017 року № 935/10/05-17-02 щодо нарахованих та сплачених податків за землю фізичною особою ОСОБА_9 на орендовану земельну ділянку площею 222,118 га, розташовану на території Краснолиманської міської ради, нараховано орендної плати в 2016 році - 90765,39 грн., здійснено повне перерахування орендної плати до бюджету, заборгованість відсутня (т.1, а. с. 43).

Згідно повідомлення Відділу у Лиманському району ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 14.06.2017 року № 212 технічна документація про нормативну грошову оцінку на земельних ділянок з кадастровими номерами: № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, №НОМЕР_5, №НОМЕР_6, № НОМЕР_11, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, до архіву Відділу не надходила (т.1,а.с.45).

За повідомленням Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 16.06.2017 року № 2336-02-07 питання про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки згідно з договором оренди від 29.03.2013 року, укладеним між Краснолиманською міською радою та ОСОБА_9 (земельна ділянка з кадастровим номером № НОМЕР_2,№ НОМЕР_3,№ НОМЕР_4,№ НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8,№ НОМЕР_9, № НОМЕР_10, на сесії Краснолиманської (Лиманської) міської ради не виносилося (т.1,а.с.46).

Згідно повідомлення Відділу у Лиманському району ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 23.06.2017 року №230 згідно проекту реформування, перерозподілу площ та грошової оцінки земель сільськогосподарських угідь КСП «Ставки» Краснолиманського району Донецької області, затвердженого рішенням Краснолиманської міської ради від 24.04.2002 року №151 площі сільскогосподарських угідь були розділені на землі колективної власності та на землі резервного фонду (т.1 а.с. 48).

До спірного договору додано розрахунок розміру орендної плати, з посиланням на Рішення Краснолиманської міської ради від 30.03.2012 №6/14-1262»Про внесення змін до рішення міської ради від 08.04.2011№ 6/5-214 «Про затвердження ставок орендної плати за землю на території Краснолиманської міської ради, який зробленй на підставі постанови КМУ від 13.12.2006 № 1724. Розрахунок орендної плати здійснено на підставі фіксованих ставок орендної плати за землю на території Краснолиманської міської ради (рілля 200 грн. за 1 га на рік, пасовища -100 грн. за 1 га на рік).

При цьому цим же рішенням міської ради від 08.04.2011(розміщеного на офіційному сайті Лиманської міської ради з посиланням http://old.krliman.gov.ua) Пунктом 4.2 даного рішення передбачено юридичним та фізичним особам, які орендують земельні ділянки за межами населених пунктів Краснолиманської міської ради, для встановлення орендної плати у відсотках до виконаної нормативної грошової оцінки, виконувати нормативну грошову оцінку землі та надавати її на затвердження сесії Краснолиманської міської ради. У разі невиконання нормативної грошової оцінки земельної ділянки, встановити ставку орендної плати в 10-ти кратному розмірі земельного податку.

Краснолиманська міська рада від 25.03.2016, на підставі Постанови Верховної Ради України від 04.02.2016 року № 984-VIII "Про перейменування окремих населених пунктів", відповідно до Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-ІV із внесеними до нього змінами, Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-ІV із внесеними до нього змінами, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із внесеними до нього змінами, Законів України: від 31.05.2005 № 2604-IV «Про географічні назви» із внесеними до нього змінами, від 09.04.2015 № 317-VIII «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» із внесеними до нього змінами, «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в редакції від 26.11.2015 № 835-VII, наказу Міністерства юстиції України від 05.03.2012 № 368/5 «Про затвердження Вимог до написання найменування юридичної особи, її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, крім організації профспілки» із внесеними до нього змінами, керуючись статтями 17,18 26 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» із внесеними до нього змінами, міська рада, вирішила(№7/8-244), Краснолиманську міську раду перейменовати на Лиманську міську раду( інформацію розміщену на офіційному сайті Лиманської міської ради з посиланням http://old.krliman.gov.ua).

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законами України "Про оренду землі", «Про оцінку земель», «Про землеустрій», «Про фермерське господарство».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди), відповідно до частини 1 якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до частини 4 цієї статті центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Як встановлено судом спірні земельні ділянки з кадастровими номерами: №НОМЕР_2,№ НОМЕР_3,№ НОМЕР_4,№ НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10 були розташовані на території Краснолиманської міської ради (за межами населеного пункту), що підтверджується договором (п.1), не спростовується сторонами.

01 січня 2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року № 5245-17, відповідно до якого сільські ради не наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. Вищезазначені повноваження передано до центральних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Наказом від 25 січня 2013 року №40 Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях, згідно з пунктом 4.32 якого Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей. Таким чином на території Донецької області дані функції передано Головному управлінню Держземагенства у Донецькій області.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди) орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі; право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Як встановлено судом право оренди спірних земельних ділянок зареєстровано Реєстраційною службою Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області 29.03.2013 року, отже договір оренди землі є укладеним 29 березня 2013 року.

Проте на час укладення договору Краснолиманська міська рада, в особі міського голови Перебийніс Л.Г., вже не мала повноважень щодо передачі у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності. Посилання відповідачів на рішення Краснолиманської міської ради від 15.11.2012 року, як на підставу укладання зазначеного договору судом не приймаються до уваги, оскільки воно ухвалене до набуття чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", тобто в рамках діючого законодавства. Вказане рішення передбачало укладання договору, згідно діючого законодавства (п.3.1.). Доказів того, що учасниками правовідносин, що виникли на підставі оспорюваного договору, було з'ясовано позицію належного суб'єкта, уповноваженого законом на розпорядження землями державної форми власності на той час - Головного управління Держземагенства у Донецькій області, на теперішній час - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області суду не надано. Представник Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Кононенко І.Ю. під час судового розгляду наполягала на тому, що Краснолиманська міська рада не мала права укладати оспорюваний договір оренди земельної ділянки.

Згідно із частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною 9 ст. 93 ЗК України також встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України від 06.10.1998 року № 161-XIV "Про оренду землі" (в редакції Закону України від 2.10.2003 року № 1211-IV з наступними змінами).

Відповідно до статті 1 Закону України від 06.10.1998 року № 161-XIV "Про оренду землі" (в редакції Закону України від 2.10.2003 року № 1211-IV) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди) орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією з істотних умов договору оренди землі.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю").

Згідно з пунктом 289.1 статті 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Положеннями пункту 2 частини першої статті 13, частини першої статті 15 Закону України «Про оцінку земель» (в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди) визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами статті 18 Закону України «Про оцінку земель» (в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди) нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Відповідно до п. б та п. в ч.1 ст. 20 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року №858-IV (в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди), землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення та зміни меж об'єктів землеустрою, надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про землеустрій» розробниками документації з землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює, не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників; фізичні особм-підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками.

Таким чином, нормативна грошова оцінка конкретна вартісна характеристика, яка містить низку етапів, передбачених чинним законодавством. Зокрема, це прийняття уповноваженим органом влади рішення щодо проведення нормативної грошової оцінки земель, розробка технічної документації грошової оцінки спеціальною установою, погодження технічної документації органами влади, прийняття відповідною радою рішення про затвердження технічної документації.

Аналіз вищезазначених норм дає можливість зробити висновок, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності. Обов'язок зі сплати орендної плати є нормативно врегульованим і не може визначатися чи змінюватися та припинятися сторонами договору за власним волевиявленням.

Як встановлено судом при укладенні договору оренди земельної ділянки між Краснолиманською міською радою та ОСОБА_9 нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, здійснювалась всупереч нормам Закону, зазначена в п. 5 Договору інформація спростовується повідомленнями Лиманської міської ради, територіального органу у сфері земельних відносин. Для обчислення розміру орендної плати сторонами договору було взято за основу рішення Краснолиманської міської ради 30.03.2012 №6/14-1262, що суперечить вимогам як Закону України «Про оцінку земель», так і Закону України «Про землеустрій». Тому у справі, що розглядається, договір оренди в цій частині суперечить приписам чинного законодавства, а це є підставою для визнання договору судом недійсним.

Згідно з п. «ґ» ч. 1 ст. 141, ст. 143 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Згідно з п. 1, 14 договору оренди землі від 29.03.2013 року земельна ділянка надавалась у користування ОСОБА_9 за цільовим призначенням «для ведення фермерського господарства». Умови збереження стану об'єкта оренди - використання земельної ділянки за цільовим призначенням (т.1 а.с.19, зворот).

Використання земельної ділянки не за цільовим призначенням сторонами договору визначено як однією з підстав розірвання договору оренди землі (п.37, т.1 а.с.20, зворот).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, діє на основі Статуту.

Відповідачами суду не надано доказів створення ОСОБА_9 фермерського господарства, використання вказаної земельної ділянки за цільовим призначенням. Натомість, укладання договіру суборенди земельної ділянки між фізичною особою ОСОБА_9 (як суборендодавцем) та фізичною особою ОСОБА_10 (як суборендарем) 10.12.2015 року, свідчить про те, що за цей час (з 29.03.2013 року по 10.12.2015 року) земельна ділянка за цільовим призначенням не використовувалася. При цьому суд не може погодитися з посиланням відповідача ОСОБА_9 та його представника на ті обставини, що у спеціальному законі відсутня вказівка щодо строків створення громадянином, який виявив бажання отримати ділянку для ведення фермерського господарства, такого господарства, оскільки враховуючи тривалий строк дії договору оренди землі (49 років) не здійснення такої діяльності на протязі розумного строку (понад три роки) дає суду можливість зробити висновок щодо порушення відповідачем ОСОБА_9 цільового призначення земельної ділянки.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною.

Аналогічні положення містить частина 2 ст. 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, укладання договору суб'єктом, не уповноваженим законом на розпорядження землями державної форми власності, відсутність передбаченої законом нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тривале, поза розумним строком, користування орендарем земельною ділянкою, переданою за цільовим призначенням «для ведення фермерського господарства» без створення такого господарства, дозволяють суду дійти висновку про те, що договір оренди суперечить приписам чинного законодавства України, та визнати з цих підстав договір оренди землі недійсним.

Згідно зі ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким із моменту його вчинення; якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Фактичне користування майном (земельною ділянкою) на підставі договору оренди унеможливлює у разі недійсності такого договору проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір повинен визнаватися судом недійсним, а зобов'язання за ним припинятися лише на майбутнє, не з моменту укладення. Отже, прокурором обрано правильний спосіб захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

З приводу заперечень відповідачів щодо підстав для представництва інтересів держави, суд наголошує таке.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України органи прокурату здійснюють представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Аналогічні положення містить ч.1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», згідно якої представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ч.2 ст.45 ЦПК України (в редакції на час подачі позову прокурора) з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених ч.2 або 3 ст.25 Закону України «Про прокуратуру». Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених ст.121 цього Кодексу.

Отже, вказані вище нормативні акти наділяють прокурора повноваженнями на представництво інтересів держави в суді.

Як вище вказувалося в силу вказівок ч.2 ст.45 ЦПК України (в редакції на час подачі позову прокурора) виключно прокурору належить право визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, в інтересах якого подається позов.

Такі ж висновки містяться у рішенні Конституційного Суду України № 1-1/99 від 08 квітня 1999 року у справі щодо представництва прокуратурою інтересів держави, де суд вказав, що прокурор самостійно визначає і обгрунтовуєу у позовній заяві в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

Керівник Слов'янської місцевої прокуратури звернувся до суду на захист інтересів держави та обґрунтовував свої вимоги тим, що договір оренди земельної ділянки від 29.03.2013 року, укладений між Краснолимаснькою міською радою (як орендодавцем) та ОСОБА_9 (як орендарем), укладений суб'єктом, який не мав на це відповідних повноважень, укладений відносно земельної ділянки, яка перебуває в державній власності, договір не відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі», не містить у собі всіх істотних умов, передбачених законом; земельна ділянка використовувалася не за цільовим призначенням.

За час, що минув з моменту укладення оспорюваного договору оренди земельної ділянки, ні Лиманська міська рада як орган місцевого самоврядування територіальної громади, ні Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області не вживали належних та достатніх заходів для захисту економічних інтересів держави у сфері земельних відносин. Саме тому у прокурора виникли підстави для представництва в суді законних інтересів держави.

Крім того, суд зветає увагу, що правові наслідки недійсності правочину визначено ст. 216 ЦК України.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсностю. На майбутне можуть бути припинені виключно права та обов'язки сторін з тим недійсним правочином, за яким ці права та обов'язки передбачалися на майбутне. Оскільки в силу Закону договір вважається недійсним з моменту його підписання, а правовідношення за таким договором припиняються з моменту набрання чинності рішення суду, а тому вимоги позивача в частині припинення прав та обов'язків на майбутнє є неприпустимим та задовленю не підлягають.

Відповідачами, під час розгляду справи було заявлено клопотання щодо застосування у спірних правовідносинах визначеного законом строку позовної давності та відмови у задоволенні позову прокурора з цих підстав.

З приводу вказаної заяви суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст. 267 ЦК України).

Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

На підставі договору від 29.03.2013 року, укладеного між Краснолиманською міською радою та ОСОБА_9 29.03.2013 року, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення фермерського господарства строком на 49 років. Отже, зобов'язання за оспорюваним договором оренди має визначений строк виконання, визначений у договорі строк виконання ще не сплинув на час розгляду справи в суді, тому суд вважає, що прокурором не було пропущено встановленого законом строку позовної давності.

Тому у задоволенні заяви про застосування у спірних правовідносинах строку позовної давності слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Органом прокуратури при зверненні прокурора з позовом сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 2021 від 03.07.2017 року (т.1,а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом позов задоволений частково, з відповідачів: Лиманської міської ради та ОСОБА_9 на користь органу прокуратури підлягають стягненню витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1600,00 грн. в рівних частинах з кожного відповідача (по 800,00 грн.).

Керуючись ст. ст. 3, 11, 15, 16, 203, 215, 256, 257, 261, 319, 321, 324, 326, 759, 792 ЦК України, ст. ст. 116, 122, 124, 125, 152 ЗК України, ст.ст. 13-15, 21, 31 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 19, 56, 133, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги керівника Слов'янської місцевої прокуратури до Лиманської міської ради, ОСОБА_9, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області; третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_10, про визнання недійсним на майбутнє договору оренди земельних ділянок, загальною площею 222,1179 га - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди № 69/12 на земельні ділянки, з кадастровими номерами:

№ НОМЕР_2,

№ НОМЕР_3,

№ НОМЕР_4,

№ НОМЕР_5,

№ НОМЕР_6,

№ НОМЕР_7,

№ НОМЕР_8,

№ НОМЕР_9,

№ НОМЕР_10,

загальною площею 222,1179 га, розташованих за межами населених пунктів на території колишньої Краснолиманської міської ради Донецької області, укладений 29.03.2013 між Краснолиманською міською радою в особі міського голови Перебийніс Леоніда Григоровича (як орендодавцем) та громадянином ОСОБА_9 (як орендарем), зареєстрований в Державному реєстрі за № 597236; № 598521; № 599204; № 599960; № 600790; № 601466; № 602523; № 603177; № 603685.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з відповідачів Лиманської міської ради Донецької області (юридична адреса: Донецька область, м. Лиман, вул. Незалежності, буд.46, ідентифікаційний номер за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04053275) та ОСОБА_9 (адреса проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Прокуратури Донецької області (юридична адреса: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6, ідентифікаційний номер за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25707002) витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок по 800 (вісімсот) грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 15.08.2018.

Суддя -