Справа № 740/4133/17 Провадження № 22-ц/795/1019/2018 Головуючий у I інстанції - Ковальова Т. Г. Доповідач - Шитченко Н. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

сторони: позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 02 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення процентів від суми позики, інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання,

місце ухвалення рішення суду - місто Ніжин,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, у якому, збільшивши в подальшому позовні вимоги, просив стягнути з відповідача 31279,44 грн інфляційних втрат, 5977,37 грн - три відсотки річних від простроченої суми та 63653,66 грн процентів від суми позики, а всього 100910,47 грн. Заявлені вимоги мотивував тим, що 10 серпня 2015 року між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 3900 доларів США та 17000 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем боргових зобов'язань, заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 15 липня 2016 року договір позики був розірваний, а з ОСОБА_3 стягнуто на його користь борг у загальному розмірі 111712,28 грн. Оскільки на час звернення до суду наведене рішення відповідачем не виконано і борг не повернутий, на підставі ст.ст. 625, 1048 ЦК України вищезазначені виплати підлягають стягненню на його користь.

Рішенням від 02 липня 2018 року Ніжинський міськрайонний суд позов ОСОБА_2 задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_3 на користь позивача за період з 01 вересня 2016 року по травень 2018 року 31279,44 грн інфляційних втрат, 5977,37 грн - три відсотки річних за період з 01 вересня 2016 року по 12 червня 2018 року, а всього 37256, 81 грн. У частині позовних вимог про стягнення процентів на рівні облікової ставки в сумі 63653,47 грн - відмовив. Вирішив питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення процентів на рівні облікової ставки в сумі 63653,47 грн, посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нове, яким задовольнити зазначені вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що у зв'язку з достроковим стягненням заборгованості нарахування відсотків за користування кредитом припиняється.

Заявник вказує, що між ним та відповідачем не існувало кредитних зобов'язань, отже і посилання суду на відповідні рішення ВССУ є незаконні.

Зазначає, що, незважаючи на розірвання договору позики, борг йому не повернутий, тобто зобов'язання не припинені, і відповідно до положень ст.ст. 625, 1048 ЦК України відповідач повинен нести відповідальність до часу остаточного розрахунку.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимоги про стягнення процентів від суми позики таким вимогам не відповідає.

Судове рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних не оскаржується, тому, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення 63653,66 грн процентів від суми позики, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України з моменту ухвалення судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором кредитні зобов'язання за таким договором припиняються і залишаються виключно боргові зобов'язання по сплаті боргу, визначеного судовим рішенням, у зв'язку з чим нарахування відсотків за користування кредитом припиняється, а позивач має право виключно на відшкодування інфляційних витрат та трьох процентів річних за положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується частково, виходячи з такого.

У справі встановлено, що 10 серпня 2015 року між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу в борг 3900 доларів США та 17000 грн з терміном повернення грошових коштів до 10 серпня 2017 року.

Заочним рішенням від 15 липня 2016 року Ніжинський міськрайонний суд позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору позики та стягнення коштів задовольнив. Розірвав укладений між сторонами договір позики від 10 серпня 2015 року та стягнув з відповідача на користь позивача суму позики у розмірі 3900 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 96712,28 грн та 15000 грн, а всього 111712,28 грн (а.с. 6-7).

Отже, наявність вказаного боргу та його розмір встановлені зазначеним рішенням суду першої інстанції, яке набрало законної сили 31 серпня 2016 року, і в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України дана обставина доказуванню не підлягає.

На виконання рішення суду 03 серпня 2016 року Ніжинським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист № 740/2016/16-ц (а.с. 8).

Згідно з повідомленням начальника Ніжинського МР ВДВС, адресованого на ім'я ОСОБА_2, станом на 02 жовтня 2017 року борг за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_3 на користь стягувача залишається несплаченим та становить 111712,28 грн (а.с. 5).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до приписів ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Положеннями ч. 3 ст. 653 ЦК України визначено, що якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Отже, враховуючи наведені вище положення закону, апеляційний суд приходить до переконання про наявність у позичальника обов'язку по сплаті процентів, передбачених ст. 1048 ЦК України, за користування грошима за період існування між сторонами зобов'язальних відносин - з 10 серпня 2015 року (часу укладення договору позики) по 31 серпня 2016 року (часу набрання законної сили рішенням суду про розірвання цього договору).

Висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 процентів за користування коштами за період з 1 вересня 2016 року і по час ухвалення оспорюваного судового рішення є правильним з огляду на припинення між сторонами кредитних зобов'язань через розірвання договору і їх перехід у площину боргових зобов'язань по сплаті боргу, визначеного судовим рішенням.

Ураховуючи той факт, що договором не було встановлено розмір процентів за користування коштами, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Беручи до уваги наведене, апеляційний суд погоджується з доводами позивача в частині необґрунтованості висновку районного суду щодо відсутності підстав для задоволення вимоги про стягнення процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ за період з 10 серпня 2015 року по 31 серпня 2016 року.

Згідно з наданим позивачем розрахунком розмір процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ у період з 10 серпня 2015 року по 12 червня 2018 року становить 63653,66 грн (а.с. 22). Проте такий розрахунок, на думку колегії суддів, є невірним через наявність у ньому арифметичних похибок та неправильного застосування періоду, за який підлягають стягненню відповідні кошти.

Виходячи з того, що заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 15 липня 2016 року, яке набрало законної сили 31 серпня 2016 року, на користь позивача стягнуто суму позики у загальному розмірі 111712,28 грн, проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ слід стягувати з 10 серпня 2015 року (дати укладення договору позики) по 31 серпня 2016 року (дати набрання законної сили рішенням суду про стягнення боргу).

Визначений НБУ розмір облікової ставки становив:

за період з 04 березня по 27 серпня 2015 року - 30 %;

за період з 28 серпня по 24 вересня 2015 року - 27 %;

за період з 25 вересня по 29 жовтня 2015 року - 22 %;

за період з 30 жовтня по 17 грудня 2015 року - 22 %;

за період з 18 грудня 2015 року по 27 січня 2016 року - 22 %;

за період з 28 січня по 02 березня 2016 року - 22 %;

за період з 03 березня по 21 квітня 2016 року - 22 %;

за період з 22 квітня по 26 травня 2016 року - 19 %;

за період з 27 травня по 23 червня 2016 року - 18 %;

за період з 24 червня по 28 липня 2016 року - 16,5 %;

за період з 29 липня по 15 вересня 2016 року - 15,5 %.

Відповідно розмір процентів від суми позики за визначений вище період стягнення становить:

з 10 серпня по 27 серпня 2015 року - 1652,73 грн (111712,28 х 30 % : 365 днів х 18 днів);

з 28 серпня по 24 вересня 2015 року - 2313,82 грн (111712,28 х 27 % : 365 днів х 28 днів);

з 25 вересня по 29 жовтня 2015 року - 2356,67 грн (111712,28 х 22 % : 365 днів х 35 днів);

з 30 жовтня по 17 грудня 2015 року - 3299,34 грн (111712,28 х 22 % : 365 днів х 49 днів);

з 18 грудня 2015 року по 27 січня 2016 року - 2760,67 грн (111712,28 х 22 % : 365 днів х 41 днів);

з 28 січня по 02 березня 2016 року - 2356,67 грн (111712,28 х 22 % : 365 днів х 35 днів);

з 03 березня по 21 квітня 2016 року - 3366,67 грн (111712,28 х 22 % : 365 днів х 50 днів);

з 22 квітня по 26 травня 2016 року - 2035,30 грн (111712,28 х 19 % : 365 днів х 35 днів);

з 27 травня по 23 червня 2016 року - 1542,54 грн (111712,28 х 18 % : 365 днів х 28 днів);

з 24 червня по 28 липня 2016 року - 1767,50 грн (111712,28 х 16,5 % : 365 днів х 35днів);

з 29 липня по 31 серпня 2016 року - 1612,94 грн (111712,28 х 15,5 % : 365 днів х 34 дні), а загалом - 25064,85 грн, які і підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь позивача.

Виходячи з наведеного вище та беручи до уваги невідповідність висновків районного суду обставинам справи у певній частині, допущення порушень у застосуванні норм матеріального права, апеляційний суд вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції в частині вирішених вимог про стягнення процентів від суми позики і ухвалити нове рішення в цій частині, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 25064,85 грн процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

ОСОБА_2 являється особою з інвалідністю І групи (а.с. 10) і, згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і частково задовольняє позов, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у сумі 252,03 грн за розгляд справи судом першої інстанції та 378,05 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду від 02 липня 2018 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів від суми позики - скасувати, в частині розподілу судових витрат - змінити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення процентів від суми позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; паспорт серії НОМЕР_2) 25064 (двадцять п'ять тисяч шістдесят чотири) грн 85 коп. процентів від суми позики за період з 10 серпня 2015 року по 31 серпня 2016 року.

Збільшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_3 на користь держави, у суді першої інстанції з 372 (трьохсот семидесяти двох) грн 56 коп. до 624 (шестисот двадцяти чотирьох) грн 59 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 378 (триста сімдесят вісім) грн 05 коп. за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2018 року.

Головуючий:Судді: