_____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2471/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Куриленко О.М..

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Центр» 24.05.1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований у ОМБТІ 27.05.1996 року за № 95 (стр. 115, кн180пр) - дійсним.

Свої вимоги мотивував тим, що 24.05.1996 року за Договором купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-0543 він придбав у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Позивач вказує на те, що кожна із сторін виконала повністю цей договір, а саме він як покупець сплатив раніше узгоджену грошову суму, а відповідач звільнив квартиру від своїх речей та передав ключі.

Однак, під час укладання Біржового договору вони не знали про те, що договір купівлі-продажу нерухомості необхідно укладати саме в нотаріальній формі. У зв'язку з чим на теперішній час він не може реалізовувати свої права власника по розпорядженню своїм майном, а саме квартирою № АДРЕСА_1, так як нотаріусами не визнається правомірність договору купівлі - продажу, укладеного на біржі нерухомості.

Вказана обставина і стала підставою, для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.10.2017 року було відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі, наполягали на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Більш того, у минулому засіданні підтвердив дійсність правочину.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, заслухавши позивача, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири.

При розгляді справи судом врахована та обставина, що 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України № 6232 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Так в п. 9 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції 15 грудня 2017 року зазначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом встановлено, що 24 травня 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який діяв в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-0543, згідно якого відповідач продав, а позивач купив квартиру АДРЕСА_1. Даний договір було укладено на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Центр».

27.05.1996 року вказаний договір був зареєстрований у КП «ОМБТІ та РОН» за з № 95 (стр. 115, кн180пр).

Відповідно до п. 6 Договору вказана квартира продана з торгів за 1 000 000 000 карбованців, які отримані «Продавцем» до підписання цього договору, і належить новому власнику ОСОБА_1.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. (ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України).

Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України.

Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної.

Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі.

Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона продала, а інша сторона придбала квартиру АДРЕСА_1.

Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі - продажу № Н/96-0543 від 24 травня 1996 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем вказаної квартири, оскільки придбав її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачу вартість квартири, зареєструвавши її в КП «ОМБТІ та РОН», але вказаний договір нотаріально посвідчений не був.

Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За таких обставин, коли позивач ОСОБА_1 передав гроші за куплену квартиру, а відповідач передав йому у відповідь квартиру та право встановлювані документи, а позивач відповідно їх прийняв, та розпочав користуватися вказаною квартирою то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним.

Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-0543 від 14 травня 1996 року.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 76- 81, 263-265, 268 ЦПК, ст. 47 ч. 2 ст. 227 ЦК Україна у редакції 1963 року, ст. 220 ЦК України в редакції 2003 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Центр» 24.05.1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що діяв в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_5, зареєстрований у ОМБТІ 27.05.1996 року за № 95 (стр. 115, кн180пр).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.