АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 760/8139/14-ц Головуючий у 1-й інст. - Усатова І.А.
Номер провадження 22-ц/796/5743/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - Кравченко Ольги Петрівни на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2018 року, ухвалене у складі судді Усатової І.А. в приміщенні Солом'янського районного суду м. Києва у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Посилається на те, що в ході проведення перевірки уповноваженими особами АТ «Брокбізнесбанк» діяльності Солонянського відділення банку на початку 2009 року, було встановлено численні порушення чинного законодавства з ознаками кримінально-караних діянь.За наслідками досудового слідства та судового розгляду 27 грудня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області відносно підсудних ОСОБА_3 за ст. ст. 364-1 ч.2, 366 ч.2 КК України; ОСОБА_4 за ч.5 ст.7 - ч.2 ст. 364-1, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 366, ст. ст. 358 ч.2, 358 ч.3 КК України; ОСОБА_5 за ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 366, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 364-1, ст. ст. 366 ч.1, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України, та ОСОБА_2 за ч.5 ст.27 - ч.2 ст.366, ч.5 ст. 27- ч.2 ст. 364-1, ст. ст. 366 ч.1, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України винесено постанову та звільнено від кримінальної відповідальності згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року.

Посилаючись на те, що вказаною постановою встановлено заподіяння відповідачем шкоди позивачу на загальну суму 230 225 грн. внаслідок оформлення на підставних фізичних осіб, а отже неукладених кредитних договорів та безпідставне отримання відповідачем по цим договорам вказаної суми грошових коштів, позивач просив стягнути вказану суму в порядку ст.1212 ЦК України.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» матеріальну шкоду заподіяну внаслідок збереження майна без достатньої правової підстави в сумі 230 225,00 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23.04.2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду було задоволено та скасовано заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року, справу призначено до розгляду.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.07.2015року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15.10.2015 року, позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 230 225,00 грн. у рахунок відшкодування шкоди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.07.2016 року задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_2, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09.07.2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15.10.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

17 жовтня 2017 року ПАТ «Брокбізнесбанк» подало до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій було змінено підставу заявленого позову. Позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 заподіяну ПАТ «Брокбізнесбанк» шкоду в розмірі 230 225,00 грн. внаслідок вчинення неправомірних дій, посилаючись на ч.1 ст. 1166 ЦК України.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2018 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - Кравченко Ольга Петрівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Посилається на те, що в постанові Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2012 року, що набрала законної сили, зазначено, що вину ОСОБА_2 у вчиненні злочинів встановлено та звільнено останнього від кримінальної відповідальності згідно Закону України «Про амністію». При цьому, саме Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 встановлено наявність у діях ОСОБА_2 протиправної поведінки, завдання його протиправними діями розміру шкоди банку на загальну суму 230 255 грн., наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вина ОСОБА_2 Таким чином, між вчиненими ОСОБА_2 злочинами та завданими банку збитками є безпосередній причинно - наслідковий зв'язок. До даного часу завдані збитки у зв'язку із видачею коштів Банком за підробленими кредитними договорами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не відшкодовані, тому завдана майнова шкода підлягає стягненню відповідно до ст.1166 ЦК України з ОСОБА_2

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив.

Посилається на те, що заявлені позивачем вимоги в суді першої інстанції не доведено, жодних аргументів не наведено і в суді апеляційної інстанції. Постанова, на яку посилається позивач, як на єдиний доказ не є преюдицією при розгляді даної справи, оскільки згідно норм ЦПК України вона є преюдицією лише при кваліфікації дій. Склад правопорушення позивачем не доведено, ні наявність шкоди, ні протиправність діяння, ні причинно - наслідкового зв'язку, ні вини відповідача. Зазначає, що якщо шкода завдана спільними діями певних працівників банку, то відповідальність має бути солідарною.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У квітні 2014 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Посилається на те, що в ході проведення перевірки уповноваженими особами АТ «Брокбізнесбанк» діяльності Солонянського відділення банку на початку 2009 року, було встановлено численні порушення чинного законодавства з ознаками кримінально-караних діянь.За наслідками досудового слідства та судового розгляду 27 грудня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області відносно підсудних ОСОБА_3 за ст. ст. 364-1 ч.2, 366 ч.2 КК України; ОСОБА_4 за ч.5 ст.7 - ч.2 ст. 364-1, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 366, ст. ст. 358 ч.2, 358 ч.3 КК України; ОСОБА_5 за ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 366, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 364-1, ст. ст. 366 ч.1, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України, та ОСОБА_2 за ч.5 ст.27 - ч.2 ст.366, ч.5 ст. 27- ч.2 ст. 364-1, ст. ст. 366 ч.1, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України винесено постанову та звільнено від кримінальної відповідальності згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року.

Посилаючись на те, що вказаною постановою встановлено заподіяння відповідачем шкоди позивачу на загальну суму 230 225 грн. внаслідок оформлення на підставних фізичних осіб, а отже неукладених кредитних договорів та безпідставне отримання відповідачем по цим договорам вказаної суми грошових коштів, позивач просив стягнути вказану суму в порядку ст.1212 ЦК України.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» матеріальну шкоду заподіяну внаслідок збереження майна без достатньої правової підстави в сумі 230 225,00 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23.04.2015року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду було задоволено та скасовано заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року, справу призначено до розгляду.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.07.2015року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15.10.2015 року, позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 230 225,00 грн. у рахунок відшкодування шкоди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.07.2016 року задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_2, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09.07.2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15.10.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

17 жовтня 2017 року ПАТ «Брокбізнесбанк» подало до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій було змінено підставу заявленого позову. Позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 заподіяну ПАТ «Брокбізнесбанк» шкоду в розмірі 230 225,00 грн. внаслідок вчинення ним неправомірних дій, посилаючись на ч.1 ст. 1166 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, щопостанова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2012 року прийнята в рамках кримінального провадження про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2, обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 27 -ч. 2 ст. 364-1, ст. ст. 366 ч. 1, 358 ч. 2, 358 ч. 3 КК України, і припинення по амністії провадження в кримінальній справі на підставі п. «в», п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію» містить лише кваліфікацію його дій без визначення розміру шкоди. Крім того, заяви фізичних осіб, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог не є належним доказом розміру шкоди, спричиненого ОСОБА_2, оскільки в заявах лише зазначено про неукладення ними кредитних договорів та неотримання коштів, жодного посилання на те, що ці кошти були отримані ОСОБА_2 заяви не містять.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що на початку 2009 року уповноваженими особами АТ «Брокбізнесбанк» в ході проведення перевірки діяльності Солонянського відділення банку було встановлено численні порушення чинного законодавства з ознаками кримінально-караних діянь.

За наслідками досудового слідства та судового розгляду 27 грудня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області відносно підсудних ОСОБА_3за ст. ст. 364-1 ч.2, 366 ч.2 КК України; ОСОБА_4 за ч.5 ст.7 - ч.2 ст. 364-1, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 366, ст. ст. 358 ч.2, 358 ч.3 КК України; ОСОБА_5 за ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 366, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 364-1, ст. ст. 366 ч.1, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України, та ОСОБА_2 за ч.5 ст.27 - ч.2 ст.366, ч.5 ст. 27- ч.2 ст. 364-1, ст. ст. 366 ч.1, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України винесено постанову та звільнено від кримінальної відповідальності згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року.

Вказаною постановою про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 встановлено, що позичальники в кількості 25 осіб, по яким у банку обліковується заборгованість за кредитними договорами, не підписували кредитні договори та не отримували кошти.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання певної категорії осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про амністію» амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду.

Звертаючись в суд з позовом, позивач просив відшкодувати шкоду в порядку ст. 1166 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини.

Таким чином, позивач має довести зазначені складові для покладення цивільно-правової відповідальності на відповідача у завданні банку шкоди відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Позивач як на підставу для задоволення позовних вимог посилається на те, що із змісту постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2012 року вбачається, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_2, а саме: оформлення на підставних осіб, тобто, не укладання ряду кредитних договорів, ПАТ «Брокбізнесбанк» завдано шкоди у розмірі 230 225,00 грн.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, при розгляді позову, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.

Надана позивачем постанова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2012 рокупро звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2, обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.27 - ч.2 ст.366, ч.5 ст. 27- ч.2 ст. 364-1, ст. ст. 366 ч.1, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України, і припинення по амністії провадження в кримінальній справі на підставі п. «в», п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року є обов'язковою для суду лише в частині, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Звільнення за постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2012 року ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» не є реабілітуючою обставиною, а тому в цьому випадку, наявність вини у вчинених ОСОБА_2 діях є встановленою.

При розгляді цивільної справи постанова про звільнення від кримінальної відповідальності не є обов'язковою в питанні про правові наслідки дій чи бездіяльності ОСОБА_2

Іззмісту вказаної постанови суду вбачається, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_2, а саме: сприяння посадовим особам Солонянського відділення банку оформляти фіктивні кредитні договори на підставних позичальників і його злочинними діями банку заподіяно шкоду на загальну суму 230 255 грн.

Проте, в постанові не встановлено наслідки, до яких призвели дії ОСОБА_2, зокрема, не визначено конкретного розміру шкоди, спричиненого банку.

Стосовно ОСОБА_2 постанова не містить даних щодо розміру шкоди, заподіяної саме відповідачем банку. Постанова містить лише кваліфікацію його дій без визначення розміру шкоди.

Враховуючи вищенаведене, постанова про звільнення від кримінальної відповідальності не є належним доказом на підтвердження розміру шкоди заподіяної банку ОСОБА_2

Посилання представника банку на те, що розмір шкоди підтверджується заявами фізичних осіб судом вірно не взято до увагияк належний доказ розміру шкоди, спричиненого ОСОБА_2, оскільки в заявах лише зазначено про неукладення ними кредитних договорів та неотримання коштів, жодного посилання на те, що ці кошти були отримані ОСОБА_2 заяви не містять.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У якості доказів до позовної заяви позивач додав копію постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2012 року про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст.27 - ч.2 ст.366, ч.5 ст. 27- ч.2 ст. 364-1, ст. ст. 366 ч.1, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України на підставі Закону України «Про амністію» та копії заяв фізичних осіб про неукладення ними кредитних договорів та неотримання коштів.

Оскількипозовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 заподіяної ПАТ «Брокбізнесбанк» шкоди в розмірі 230 225 грн. внаслідок вчинення неправомірних дій на підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України не підтверджені доказами відповідно до статей 77-78 ЦПК України, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, що постанова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2012 року про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів є належним доказом, що підтверджує розмір заподіяної ОСОБА_2 шкоди ПАТ «Брокбізнесбанк» в сумі 230 225 грн., яка має бути відшкодована відповідно до положень ч.1 ст. 1166 ЦК України, колегія суддів не приймає до уваги.

Як вбачається з постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2012 року: «Умышленные действия подсудимого ОСОБА_6, виразившиеся в подписании официальных документов, содержащих заведомо ложные сведения, а также дачи указаний на составление официальных заведомо ложных и поддельных документов, которые квалифицируються по признакам идеальной совокупности преступлений - пособничества в злоупотреблении служебными полномочиями с целью получения неправомерной выгоды для себя и иных лиц, служебным лицом юридического лица частого права независимо от организационно - правовой формы, что с учетом суммы причиненного материального ущерба повлекло тяжкие последствия, а также пособничество в составлении и выдаче должностным лицом заведомо ложных документов, повлекшее тяжкие последствия, органом досудебного следствия квалифицированы по ч.5 ст.27-ч.2 ст.364-1, ч.5 ст.27-ч.2 ст.366, ч.1 ст.366 УК Украины».

Таким чином, із змісту вказаної постанови вбачається, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_2, а саме сприяння посадовим особам Солонянського відділення банку оформляти фіктивні кредитні договори на підставних позичальників і його злочинними діями банку заподіяно шкоду на загальну суму 230 255 грн. Проте, вказана постанова не містить даних щодо конкретного розміру шкоди, заподіяної банку ОСОБА_2

Єдиною підставою для цивільно - правової відповідальності за завдану шкоду є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину завдавача шкоди.

Судом встановлено, що договори, які укладалися, оформлені не між банком і відповідачем, а між банком та іншими встановленими особами, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які не є стороною у справі.

Пред'являючи позов, банк посилався на те, що йому завдана шкода, і як на доказ підтвердження даного факту посилався на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області щодо кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Проте, вказаний позов про відшкодування всієї шкоди завданої ПАТ «Брокбізнесбанк» в розмірі 230 225 грн. пред'явлено лише до ОСОБА_6

При цьому позивачем не підтверджено доказами у розумінні статей 77-78 ЦПК України, що вказана шкода банку завдана внаслідок неправомірних дій лише відповідача ОСОБА_6

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - Кравченко Ольги Петрівни - залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2018 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.