АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8746/17 Номер провадження 22-ц/786/1491/18Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Гальонкіна С.А., Прядкіної О.В.

За участю секретаря : Кальник А.М.

Розглянула в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави в складі судді Блажко І.О. від 24 квітня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 кредитну заборгованість у розмірі 72764,03 грн., яка складається з : 35287 грн. тіла кредиту, 15922 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом, 17613,89 грн. пені та 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 3441,14 грн. штрафу (процентна складова).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі підписаної відповідачем заяви від 02.12.2011 року, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, проте взяті на себе зобов'язання за кредитним договором по своєчасному погашенню заборгованості не виконувала, що призвело до виникнення останньої, яка в порядку ст.549 ЦК України та положень п.2.1.1.7.6 Договору підлягає стягненню разом з штрафними санкціями.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 02 грудня 2011 року укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 у розмірі 72 764, 03 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 грн., а всього 74 364,03 грн.

Задоволення позовних вимог вмотивоване доведеністю факту невиконання позичальником зобов'язань по кредитному договору та правильністю розрахунку заборгованості станом на 02.10.2017 року, наданого банком в обґрунтування заявлених вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, невірну оцінку зібраних по справі доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в стягненні заборгованості за період з 21.09.2016 року і по теперішній час.

Зокрема вказує, що кредитна картка, разом з іншими особистими її речами та паспортом була викрадена 21.09.2016 року, про що вона повідомила банк та звернулась до правоохоронних органів. Оскільки кредитна картка вибула з її користування поза її волею, вона не здійснювала по ній жодних розрахунків, а подальші витрати по картці здійснені невідомими особами, вважає, що вказані обставини виключають її цивільну відповідальність як сторони кредитного договору.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 02.12.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір №б/н, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 5200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Вказані обставини не заперечуються сторонами та підтверджується копією заяви на отримання кредиту від 02.12.2011 року підписаною ОСОБА_2

Як позичальник відповідач використовувала картку, здійснюючи по ній витрати для оплати тих чи інших товарів.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку про відсутність по справі доказів несанкціонованого зняття коштів з картки в період 21.09.2016 року по 26.09.2016 року без відому відповідача, оскільки свою заяву про блокування останньої вона подала до банку лише 26.09.2016 року. У зв'язку з чим зняття коштів з картки в цей період на суму 9524 грн.76 коп. є фактом користування останньої, а відтак позичальник несе перед кредитором відповідальність, визначену умовами договору.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду.

В силу статей 509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов'язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін всіляко сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання припиняється повністю або частково на підставах, встановлених договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити неустойку і відшкодувати збитки.

При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов'язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов'язань, які не виконані належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2011 року між сторонами укладено кредитний договір та отримано відповідачем кредитну картку НОМЕР_1 з терміном дії до жовтня 2015 року. Вказана картка була перевипущена 15.10.2015 року, у зв'язку з чим ОСОБА_2 отримала картку з НОМЕР_2 з терміном дії до липня 2018 року.

Під час перебування у відрядженні в м. Львів, 21.09.2016 року у ОСОБА_2 були викрадені її особисті речі.

Так, з кімнати орендованої нею квартири, яка розташована на першому поверсі, невідомими особами було викрадено її сумочку з особистими речами - паспортом громадянина України, ІПН на ім'я ОСОБА_2, мобільним телефоном, фотоапаратом та іншими особистими речами, серед яких була і кредитна картка «Приватбанка».

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів .

23.09.2016 року Галицьким відділом поліції ГУ НП України дану заяву зареєстровано, внесено до ЄРДР кримінальне провадження №0004292 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

На даний час досудове розслідування триває, здійснюються розшуково - слідчі дії, ОСОБА_2 визнано потерпілою у справі.

26.09.2016 року ОСОБА_2 звернулася до банку з метою блокування кредитної картки.

З роздруківки наданої банком по рахунку ОСОБА_2 вбачається, що в період з 21.09.2016 року по 26.09.2016 року (з часу викрадення картки до часу її блокування банком) з карткового рахунку останньої було здійснено як зняття готівкових коштів, так і придбання товарів в різних магазинах м. Львова на загальну суму 9524,76 грн.

Тобто вказані дії по користуванню кредитною карткою відбулися внаслідок несанкціонованих транзакцій невстановленими слідством особами.

Відповідно до ч.1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Чинними Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена відповідальність клієнта в разі втрати чи викрадення картки, стікера ПІНа або інформації, нанесеної на картку і її магнітну смугу.

Так, відповідно до п. 1.1.1.1.12 клієнт зобов'язується вживати заходів щодо запобігання втрати (викраденню) картки, стікера РауРаss, ПІНа, або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню.

Згідно до п. 1.1.5.28 Вказаних Умов та Правил у разі якщо держатель дає згоду на проведення операції з картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються введенням ПІНу.

Пунктом 1.1.5.29 визначено, що держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в СТОП-ЛИСТ платіжною системою.

Пунктом 1.1.5.5. передбачено, що банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Картку, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в СМС повідомленні ПІН коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24 або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів.

З системного аналізу наведених положень вбачається, що заволодінню карткою третіми особами повинна сприяти певна винна поведінка самого клієнта, як то її несумлінне зберігання, поширення щодо неї інформації іншим особам.

Тобто, підстави відповідальності держателя картки за всі операції з нею до моменту звернення до банку та її блокування, пов'язані з певними діями чи бездіяльністю самого клієнта, які повинні знаходитись в причинному зв'язку з наслідками у вигляді втрати (викрадення) картки.

В даному випадку, відповідач звернулась до банку з вимогою про блокування картки внаслідок її викрадення 26.09.2016 року, тоді, коли в період з 21.09.2016 року по 26.09.2016 року невідомими особами здійснено транзакцій на суму 9524,76 грн.

За змістом ч.2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доводячи наявність підстав для відповідальності позичальника за здійснені по кредитній картці транзакції в період з 21.06.2016 р. по 26.09.2016 року, тобто після викрадення картки і до її блокування, банк повинен був довести те, що саме дії чи бездіяльність відповідача призвели до втрати (викрадення) вказаної картки, як то визначено положеннями п. 1.1.5.29 Умов.

Між тим, в ході розгляду справи позивачем жодних доказів на підтвердження підстав відповідальності позичальника за користування кредитними коштами в період з 21.09.2016 року по 26.09.2016 року не надано, позаяк не доведено те, що між діями останньої та викраденням невідомими особами її картки разом з іншими особистими речами є причинно-наслідковий зв'язок, відсутність якого виключає правові підстави для покладення на позичальника відповідальності, визначеної умовами кредитного договору.

На вказані обставини, суд першої інстанції належної уваги не звернув, не визначився з правовою оцінкою обставин, за яких здійснювались спірні транзакції, невірно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення всієї суми заборгованості.

Враховуючи, що заборгованість, яка виникла після 21.09.2016 року не була спричинена діями відповідача, а стала наслідком скоєння кримінального правопорушення, внаслідок якого картка вибула з користування відповідача поза її волею, розмір кредитної заборгованості підлягає зменшенню, а судове рішення відповідно - зміні.

При цьому, колегією суддів приймається до уваги наданий позивачем в ході апеляційного розгляду розрахунок заборгованості станом на 21.09.2016 року, який становить 8674,34 грн. та складається з 5037,90 грн. тіла кредиту, 2747,19 грн. відсотків та 889,25 грн. заборгованості по судовим штрафам.

Враховуючи наявну заборгованість позичальника перед банком, яка утворилась внаслідок невиконання останнім своїх зобов'язань і мала місце на час викрадення кредитної картки, колегія суддів приходить до висновку про зміну судового рішення шляхом зменшення розміру заборгованості по кредиту з 72 764, 03 грн.до 8674,34 грн.

Зважаючи на часткове задоволення позову, що в процентному співвідношенні становить 11,92% від заявлених позовних вимог, та у відповідності до норм ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 190,72 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2018 року змінити , зменшивши розмір заборгованості за кредитним договором з 72 764,03 грн. до 8674,34 грн., яка складається з 5037,90 грн. тіла кредиту, 2747,19 грн. відсотків та 889,25 грн. заборгованості по судовим штрафам.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 190,72 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2018 року.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Обідіна О.І.