Дата документу Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №333/93/17

Провадження №22-ц/778/72/18

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2017 року у складі судді Круглікової А.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 06.12.2011р. між нею та ОСОБА_3 укладено договір позики, за умовами якого вона надала ОСОБА_3 в борг 1000 доларів США, які остання зобов'язувалася повернути за першою вимогою. В листопаді 2016 року вона дізналася про те, що в ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла. Разом з ОСОБА_3 на момент смерті проживав чоловік - ОСОБА_2, який прийняв спадщину.

Враховуючи те, що відповідач як спадкоємець, що прийняв спадщину за законом, відмовляється від повернення боргу, просила суд стягнути з ОСОБА_2 26 690 гривень боргу, 3% відсотки річних в сумі 800,70 гривень та судові витрати, а в разі відмови відповідача від виплати заборгованості одноразовим платежем, накласти стягнення на майно, яке було передане ОСОБА_2 в натурі, як спадкоємцеві ОСОБА_3, а саме: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження прийняття ОСОБА_2 спадщини після померлої ОСОБА_3 як в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так і в порядку ст. 1269 ЦК України, а також з того, що позивачем було пропущено шестимісячний строк, визначений статтею 1281 ЦК України, для звернення до спадкоємців з вимогою про повернення боргу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідно до ст. 1268 ЦК України відповідач є таким, що прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_3, оскільки є співвласником разом із померлою квартири АДРЕСА_2, яка є його постійним місцем проживання; за захистом порушеного права позивач звернулася безпосередньо до суду 06.01.2017р., у строк шість місяців після того, як в листопаді 2016 року дізналася про відкриття спадщини.

Відзиву або заперечень на апеляційну скаргу не надходило.

Позивач та відповідач до суду апеляційної інстанції не з'явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України.

Приймають участь у судовому засіданні через своїх уповноважених представників.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 06.12.2011 року ОСОБА_1 надала в борг ОСОБА_3 1000доларів США, які остання зобов'язувалася повернути за першою вимогою (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла (а.с.32, 37-39).

З матеріалів спадкової справи №332/2016 вбачається, що після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Як вбачається з розписки, складеної ОСОБА_3, остання проживала за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області від 10.01.2017р. ОСОБА_2 з 2002 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року, частини шостої статті 81 ЦПК України 2017 року доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає справи з дотриманням принципів змагальності та диспозитивності сторін.

Як встановив суд першої інстанції, позивач, всупереч вимогам частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року, не надала суду доказів прийняття ОСОБА_2 (як єдиним спадкоємцем) спадщини після смерті ОСОБА_3, відповідно, ці обставини виключають можливість задоволення позову ОСОБА_1 до відповідача в порядку статті 1282 ЦК України.

У матеріалах справи відсутні докази наявності спадкового майна, яке було прийнято відповідачем після смерті ОСОБА_3. Сам лише факт спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини не свідчить про фактичне прийняття спадщини та про наявність будь-якого спадкового майна.

З огляду на викладене, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення позовних вимог позивача. З таким висновком суду погоджується колегія суддів та зазначає, що позивачем не доведено та не обґрунтовано, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника на підставі відносин спорідненості або шлюбу, дійсного на момент відкриття спадщини;

Позивачем не доведено, що відповідач за правилами частини третьої статті 1268 ЦК України постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки з наявних документів неможливо встановити час, протягом якого спадкодавець та відповідач проживали за встановленою адресою, а, відповідно, чи було це місце проживання спільним для них.

Отже,твердження позивачки про те, що відповідач є таким, що прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_3, оскільки є співвласником разом із нею квартири АДРЕСА_2, яка є його постійним місцем проживання; зроблені на підставі припущень, не доведених будь-якими допустимими та належними доказами.

Стосовно пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1281 ЦК України, для звернення кредиторів до спадкоємців з вимогою, суд дійшов наступних висновків.

За вимогами ч. ч. 2-4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України ( в редакції яка діяла на час ухваленні рішення), про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Із заперечень ОСОБА_2 та пояснень свідка ОСОБА_4, наданих ними у суді першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 торгували неподалік в одному торговому ряді на одному ринку і ОСОБА_1 дізналася про смерть ОСОБА_3 в ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 торгували неподалік в одному торговому ряді на одному ринку.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що вона перебувала за межами міста деякий час і це об'єктивно перешкоджало їй дізнатися про смерть ОСОБА_3, яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є неприйнятними.

Як вбачається із штемпелів у паспорті ОСОБА_1, остання нікуди не виїздила з березня 2016 року по червень 2016 року ( а.с.61-62).

Таким чином, позивачем не доведено, що вона не довідалася про смерть ОСОБА_3 в ІНФОРМАЦІЯ_1 року і не могла довідатися про це до листопада 2016 року.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову відсутні через пропуск позивачем шестимісячного строку, передбаченого ст. 1281 ЦК України для звернення кредитору з вимогою до спадкоємців.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

З мотивів, викладених вище, судова колегія приходить до висновку, що вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, які були предметом дослідження в суді першої інстанції та яким надана правова оцінка.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова