Справа № 510/1158/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.01.2018 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у відсутності його представника.

Представник позивача, діючий від його імені та в його інтересах, на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1 копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р.; копія заповіту від 10.11.2006р., складеного на ім'я ОСОБА_1; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 оформленого на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2; копія договору купівлі-продажу від 23.09.1961р.; копія акту про закінчення будівництва та введення до експлуатації житлового будинку від 30.01.1965р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості будинку від 08.08.2017р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.07.2017р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є сином нині померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.1961р. належали по ? частині житлового будинку АДРЕСА_1

На випадок смерті ОСОБА_2 не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. - померла. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на вищезазначену частину майна. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ні чоловік ОСОБА_3, ні син ОСОБА_1 (спадкоємці першої черги за законом) із заявою до нотаріальної контори не звернулися, проте вони прийняли спадщину на належну ОСОБА_2 ? частину будинку в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявили про відмову від неї.

15.12.2016р. помер батько позивача, на випадок своєї смерті він розпорядився належним йому майном, залишив заповіт на ім'я позивача. Після смерті батька позивач у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття.

Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивача за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв'язку із тим, що в нього були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів.

Останні роки перед смертю ОСОБА_3 позивач мешкав разом із ним, доглядав за ним, як за батьком. Відповідач на спадщину не претендує, не заперечує, щоб її оформив позивач.

Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючого документу на вищевказані нерухомість, про що 29.07.2017р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Неможливо оформити спадщину також і з тих причин, що батько позивача та сам позивач своєчасно не оформили та не зареєстрували право власності на ? частину спірного будинку, що належала ОСОБА_2 В даний час, вже після смерті ОСОБА_2 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на будинок, як на об'єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає..

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Після смерті ОСОБА_2 за прийняттям спадщини в установлений законом строк ніхто (ні чоловік, ні син) не звертався, однак, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 прийняли її фактично, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 стали належати по 1/4 частині будинку з ? частини, що належала ОСОБА_2 У 2016р. помер батько позивача і його ? частини будинку перейшли до обсягу спадкового майна, на яке претендує позивач.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ст. 1269 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України), крім того, відносно нього було складено заповіт.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини. Як зазначив позивач, після смерті матері, а потім і батька у нього були відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок, оскільки свого часу ні він, ні батько не оформили своє спадкове право після смерті ОСОБА_2 В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості у зв'язку із відмовою нотаріуса з причини відсутності правовстановлюючих документів.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом та за заповітом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання правовстановлюючих документів на будинок, розпорядження щодо його цільового використовування тощо).

Таким чином, позивач прийняв спадщину (на весь житловий будинок) в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом та за заповітом в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на:

- житловий будинок із надвірними спорудами (окрім самочинно побудованих), розташований по АДРЕСА_1 що складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 66,60 кв.м., житловою площею 37,20 кв.м., підсобною площею 29,40 кв.м.; прибудови літ. «А1», «б1»; тамбуру літ. «а»; літньої кухні літ. «Б»; погрібу літ. «б2»; сараю літ. «Ж, И,К»; навісу літ. «З»; гаражу літ. «Л»; вбиральні літ. «М»; огорожі № 4,5,6; спорудження № 2, 7,8.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник