Справа № 494/440/18
Провадження № 2/494/245/18
13.08.2018 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу №494/440/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_3 міської ради Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
06.04.2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У своїй заяві позивач зазначив, що являється власником житлового будинку з господарськими прибудовами, що розташований по вул.Танасчишина, 69 м.Березівка. Житловий будинок був придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 10.11.1987 року. На даний час в його будинку, крім нього зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є онуком по лінії дружини - ОСОБА_4, яка померла 06.06.2015 р. З часу своєї реєстрації в належному їй будинку, тобто з 31.10.2007 ОСОБА_2 не приймає участі в утриманні житлового будинку,його ремонті, оплаті послуг за електроенергію, водо та газопостачання. починаючи з вересня 2014 року і по теперішній час ОСОБА_2 не проживає в належному и йому житловому будимку м по вул. Танасчишина, 69 м.Березівка. Факт не проживання відповідача у вищевказаному будинку підтверджується актом обстеження від 03.04.2018, який складено депутатом ОСОБА_3 міської ради.
Ухвалою суду від 10.04.2018 року відкрито провадження по справі.
Ухвалою суду від 04.06.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 міську раду Одеської області.
У судовому засіданні 10.07.2018 року позивач наполягав на позовній заяві, зіславшись на обставини зазначені у ній. Просив її розглянути та позов задовольнити. Зазначив, що законних підстав для перебування у цьому будинку у відповідача не має.
Відповідач у судові засідання 10.05.2018, 04.06.2018,25.06.2018, 10.07.2018 та 13.08.2018 року не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, так на його адресу надсилались судові повістки про виклик до суду, про що свідчать реєстри рекомендованих відправлень та поштові повідомлення про вручення кореспонденції.
Представник ОСОБА_3 міської ради Одеської області у судовому засіданні вимоги визнав та просив їх задовольнити..
Суд вважає зазначити, що обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, «Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Суд ухвалює заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, про що не заперечував позивач.
Заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши думку третьої особи,, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником житлового будинку з господарськими прибудовами, що розташований по вул.Танасчишина, 69 м.Березівка. Житловий будинок був придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 10.11.1987 року (а.с.19-20).
Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.04.2018 року (а.с.6) вбачається, що за даною адресою ОСОБА_1 прописаний, проте фактично не проживає.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 (сусід позивача) пояснив, що відповідач не проживає у будинку вже більше 2 років. Іноді бачив, як він провідував позивача, проте спільного господарства вони не ведуть та спільно не проживають.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатні для постійного проживання в них. Різновидами житла відповідно до ст. ст. 380-382 ЦК України є - житловий будинок, садиба, квартира.
Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантується кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла.
Суд вважає, що неможливість позивача вільно користуватися своїм будинком є порушенням його права власності, оскільки відповідач не надає кошти на утримання будинку та не сплачує за комунальні послуги, не проживає у будинку з 01 січня 2017 року, що підтверджується актом обстеження (а.с.36) Зважаючи на викладене, з урахуванням, визнання позову представником третьої особи, суд доходить до висновку щодо задоволення позову.
Керуючись статтями 12, 13, 229, 265, 273 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_3 міської ради Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Одеська область, м. Березівка, вул.. Танасчишина, 69.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 16.08.2018 року
Суддя Римар І.А.