Справа № 487/84/18
Провадження № 2/487/925/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2018 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Боброва І.В., вивчивши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2018 р. представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Компанії "Столиця-Буд", в якому просив визнати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну кв. №19, розташовану в буд.5, корп.11 по вул.Лазурна у м.Миколаєві. Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення положень договору купівлі-продажу спірної квартири від 18.03.2014 р., посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 за реєстровим №571, укладеним між позивачем та відповідачем, а саме за умови повної дострокової сплати коштів в розмірі визначеному в п.2.1.2 укладеного договору, відповідач відмовився надати позивачу відповідну заяву та підписати акт прийому-передачі придбаної квартири через, на його думку, неповну оплату. При цьому представник позивача, посилаючись на порушення відповідачем ОСОБА_6 України "Про захист прав споживачів", зазначає, що покупці квартир №№13, 17, 27 в буд.5 корп.11 по вул.Лазурна в м. Миколаєві мали переваги перед позивачем при купівлі квартири в тому самому будинку за таких самих умов.

12.01.2018 р. зазначена позовна заява залишена без руху ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва у зв'язку із вказаними в ній недоліками.

12.01.2018 р. до канцелярії суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, який просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме, однокімнатну кв. №19, розташовану в буд.5, корп.11 по вул. Лазурна у м. Миколаєві, що належить на праві приватної власності ТОВ "Компанії "Столиця-Буд", а також заборони укладення усіх видів угод, пов'язаних з відчуженням вищевказаного нерухомого майна, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ст.151 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Із змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову арешту спірного майна. З матеріалів заяви випливає, що ОСОБА_1 проживає в кв. №19, розташовану в буд.5, корп.11 по вул. Лазурна у м. Миколаєві. Крім того, представником позивача не зазначено, які саме підстави вказують на реальну загрозу того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рушення суду про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на однокімнатну кв. №19, розташовану в буд.5, корп.11 по вул. Лазурна у м. Миколаєві, що належить на праві приватної власності ТОВ "Компанії "Столиця-Буд".

З огляду на те, що заява про забезпечення позову подана 12.01.2018 р., з урахуванням вимог ч.4 ст.152 ЦПК України позивачу необхідно усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду від 12.01.2018 р. про залишення позовної заяви без руху не пізніше 22.01.2018 р.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову про забезпечення позову.

Ухвалу може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддя І.В.Боброва