Постанова

Іменем України

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 755/16048/16-ц

провадження № 61-7184зпв18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

треті особи: Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна,

розглянувши без повідомлення та виклику учасників справи заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Ратнікової В. М., Борисової О. В., та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2017 року у складі судді Кузнєцова В. О., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась із вказаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті»), мотивуючи свої вимоги наступним. 26 квітня 2013 року між нею та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений кредитний договір № 50008393, за яким позивач отримала 486 397,66 грн (еквівалент 59 710 доларів США) та додаткового кредиту 204 287 грн. Додатковою угодою до кредитного договору від 26 квітня 2013 року строк кредиту було продовжено до 84 місяців. На забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 27 квітня 2013 року між позичальником і кредитором був укладений договір застави транспортного засобу № 50008393, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каліушко І. А. 04 жовтня 2016 року Солом'янським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 52476099 з виконання виконавчого напису № 2353 виданого 27 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г. В. про звернення стягнення на предмет застави - вищевказаного автомобіля. 19 жовтня 2016 року винесено постанову про опис та арешт вищевказаного автомобіля.

Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинений нотаріусом на завищену суму заборгованості за кредитним договором, яка не відповідає безспірній сумі заборгованості, зазначеній у письмовій вимозі до боржника, невідповідність виконавчого напису вимогам статті 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, просила визнати виконавчий напис № 2353 виданий 27 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г. В. таким, що не підлягає виконанню, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 52476099 від 04 жовтня 2016 року та постанову про опис та арешт майна боржника від 19 жовтня 2016 року по виконанню виконавчого напису № 2353 від 27 вересня 2016 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року, позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 52476099 від 04 жовтня 2016 року та постанови про опис та арешт майна боржника від 19 жовтня 2016 року по виконанню виконавчого напису № 2353 від 27 вересня 2016 року залишено без розгляду.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27 вересня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г. В., зареєстрований в реєстрі № 2353, яким пропонується звернути стягнення на транспортний засіб: марки Volkswagen модель Тouareg, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, рік випуску 2013, колір коричневий, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, переданий в заставу ТОВ «Порше Мобіліті» на підставі договору застави транспортного засобу № 50008393 від 27 квітня 2013 року. Вирішено питання розподілу судового збору.

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2017 року у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті», треті особи: Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Г. В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 01 грудня 2017 року відкрито провадження у вказаній справі та витребувано справу з Дніпровського районного суду міста Києва.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

У лютому 2018 року вказану заяву передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2018 року справу призначено до розгляду.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_1 просить скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2017 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах, зокрема, статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

На підтвердження зазначеної підстави заявником надано постанову Верховного Суду Українивід 05 липня 2007 року у справі № 6-887цс17.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в заяві доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3605 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою перегляду справи, не підтвердилися, або норми права у рішенні, про перегляд якого подана заява, були застосовані правильно.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що сума боргу зазначена у виконавчому написі нотаріуса не може бути визнана безспірною, також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про дострокове повернення кредиту та попередження про звернення стягнення на заставне майно у разі невиконання вимоги. Тому звернення стягнення на предмет застави мало місце у позасудовому порядку, заставодавець був позбавлений можливості висувати свої заперечення щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису, не отримання нею письмової вимоги про усунення порушень є істотним, вплинуло на права та обов'язки заставодавця.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, встановив, що нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Г. В. вчиняючи виконавчий напис діяла в межах Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (в редакції, яка була чинною на час вчинення виконавчого напису від 27 вересня 2016 року). А та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору, оскільки загальна сума заборгованості змінюється щоденно в сторону збільшення залежно від тривалості затримки сплати боргу. Позивачем укладені між сторонами кредитний договір та договір застави не оспорювалися, в установленому порядку ці договори або окремі їх умови недійсними не визнані.

Разом з тим, у наданій заявником для порівняння постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року викладено правовий висновок, відповідно в справі, рішення в якій переглядалися, апеляційний суд не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне застосування норм права та вирішення спору. У виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Крім того, постановою Верховного Суду України від 05 липня 2017 року судові рішення скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки судам необхідно надати оцінку доводам сторін та встановити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Порівняння постанови Верховного Суду України, наданої заявником на підтвердження своїх вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подана заява, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права у подібних правовідносинах.

Отже, зі змісту наведеного судового рішення та судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки у справах встановлено різні фактичні обставини.

Таким чином, у справі, яка переглядається рішення судів апеляційної та касаційної інстанцій у справі, яка переглядається, є законними, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись підпунктом 1 пункту першого розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року, пунктом 4 частини першої статті 355 та статтями 355, 3603, 3605 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент подання заяви), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2017 року відмовити.

Постанова є остаточно і може бути оскаржена тільки з підстави, передбаченої пунктом 2 частини 3 статті 423 ЦПК України.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді : Н. О. Антоненко

В.М. Коротун

В. І. Крат

В.П. Курило