Справа № 296/5791/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" серпня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Галасюка Р.А.,

секретаря Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 справу за заявою ОСОБА_1 ОСОБА_2, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області, про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, просить встановити факт його постійного проживання в неповнолітньому віці на території України, станом на 24 серпня 1991 року та факт проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року. В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що в травні 2018 року він звернувся до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області із заявою щодо видачі довідки про підтвердження громадянства України. Однак від працівників міграційної служби отримав інформацію, що оскільки встановити його належність до громадянства України на підставі наданих ним документів не є можливим, йому було рекомендовано в судовому порядку встановити факт постійного місця проживання особи в неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року або факт проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

Рішення суду про визнання факту його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та факт проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року йому необхідне для встановлення належності до громадянства України.

Заявник та його представник - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про встановлення юридичного факту підтримали з підстав, викладених у ній. Просили суд її задовольнити в повному обсязі.

Представники Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області в судовому засіданні при вирішенні заяви про встановлення юридичного факту заперечували проти її задоволення і просили відмовити заявнику у його вимогах за безпідставністю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердив той факт, що заявник ОСОБА_1 ОСОБА_2 проживав у неповнолітньому віці з 1988 року по 1994 рік разом з матірю Рахмановою ОСОБА_5 Гизи у Житомирській області, зокрема в с. Облітки, Радомишльського району, по вул. Центральній 5.

Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, думку представників заінтересованої особи, покази свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 ОСОБА_2 народився 30.04.1987 року у м. Баку, Азербайджанської Радянської Соціалістичної Республіки.

Як вбачається із довідки №185 від 31 травня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Потіївської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 1988 року по 1994 рік проживав без реєстрації в селі Облітки, Радомишльського району, Житомирської області, по вул. Центральна 5.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі ст.315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 - встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Згідно п. 10 Порядку - для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, в неповнолітньому віці проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та проживав в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року, а тому суд вважає заяву обґрунтованою та задовольняє її.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 13, 76, 293, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року та факт проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення в порядку ст. 354 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Корольовський районний суд м. Житомира.

Cуддя Р. А. Галасюк