Єдиний унікальний номер 243/1939/18 Номер провадження 22-ц/775/1235/2018
Головуючий у 1 інстанції: Сидоренко О.І. Єдиний унікальний номер 243/1939/18
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/1235/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Жданової В.С., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу № 243/1939/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2018 року (суддя Сидоренко І.О., повний текст постанови виготовлено 14 червня 2018 року),

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на її утримання.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 18.01.2018 року рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Під час спільного життя у них з відповідачем народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання добровільно не надає. Аліменти відповідач нікому не платить. Їй необхідна матеріальна допомога на своє утримання, оскільки на даний час вона знаходиться у декретній відпустці та доходу не має. Просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх його видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 14 березня 2018 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення від 13 червня 2018 року в частині стягнення на її утримання аліментів в розмірі 1/6 частки доходів відповідача та ухвалити в цій частині спору нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити та стягнути на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки доходів відповідача. Посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд 1 інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду 1 інстанції, обставинам справи. Зазначає, що суд в рішенні послався на медичні довідки, виписки з історій хвороби, видані в 2017 році і на підставі цих довідок та виписок зробив висновок, що відповідач «має важке захворювання та є інвалідом третьої групи». Проте суду не надані відповідачем докази про погіршення його матеріального становища. Дійсно, у 2017 році відповідачу видалена щитовидна залоза, вона приймала участь в оплаті затрат на його лікування. Але відповідач визнаний працездатною особою, фактично виконує ту ж роботу, що і до проведення операції і призначений на посаду старшого судового експерта, що є підвищенням, відповідно збільшена його заробітна плата, яка складає 16 000 грн., що підтверджується наданою відповідачем довідкою. Тому висновок суду про те, що суд прийняв до уваги матеріальне становище відповідача та стягнув на її утримання аліменти лише в розмірі 1/6 частки не відповідає фактичним обставинам справи. Вважає, що відповідач має можливість виплачувати на її утримання 1/4 частку його доходів, бо вона здійснює догляд за дитиною і не має можливості працювати і отримувати будь-які доходи.

В засіданні апеляційного суду позивачка підтримувала апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні, представник відповідача адвокат ОСОБА_4 проти скарги заперечувала та просила рішення залишити без змін.

Відповідач в засідання апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Згідно із ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1, представника відповідача адвоката ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони розірвали шлюб за рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2018 року, вони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що судовим наказом Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2018 року з нього на користь позивачки стягнені аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Позивачка проти цього не заперечила.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень є наказ, виданий 28 лютого 2018 року суддею Слов'янського міськрайонного суду Донецької області Мірошниченко Л.Є. (справа № 243/1503/18 провадження №2-н/243/80/2018) про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, мешкає за адресою: АДРЕСА_2, аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

В засіданні апеляційного суду позивачка пояснила, що дійсно за її заявою судом було видано наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання їх сина аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку, в подальшому за позовом ОСОБА_2 судом було ухвалено рішення про зменшення розміру аліментів на утримання сина до 1/6 частини його заробітку, рішення не набуло чинності, оскільки оскаржене нею в апеляційному порядку та справа перебуває на розгляді в апеляційному суді.

У даній справі позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною віку трьох років у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

У відзиві на позов відповідач просив відмовити у задоволенні позову та вказував, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки, оскільки з нього стягнені аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку, він є інвалідом третьої групи, переніс операцію з приводу папілярного раку щитоподібної залози та радіойодотерапії важкого перебігу та має потребу у постійному прийомі медичних препаратів, проходження медичного дослідження, у нього немає нерухомого майна на праві власності, він фактично проживає у м. Києві, де працює в ДНДЕКЦ МВС України та вимушений орендувати житло, що складає значну частину його заробітку.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача суд врахував матеріальне становище відповідача та стан його здоров'я.

Зокрема наявними у справі копіями медичних документів підтверджено факти захворювання відповідача та перебування на стаціонарному лікуванні з діагнозом папілярного раку щитоподібної залози та радіойдотерапії важкого перебігу, 26.04.2017 року проведено тиреоїдектомію з приводу папілярного раку щитоподібної залози з послідуючою радіойдотерапією у травні 2017 року. Відповідно до Довідки Національного інституту рака від 29.05.2017 року, ОСОБА_2 рекомендований прийом медичних препаратів, проходження повторного медичного дослідження.

Висновком МСЕК від 03.10.2017 року, відповідачу встановлено третю групу інвалідності довічно, рекомендовано «Д» нагляд, лікування.

Відповідно до направлення № 1858 Центральної поліклініки МВС України від 04.06.2018 року ОСОБА_2 направляється на стаціонарне лікування у Ендокринологічне відділення Центрального госпіталю Міністерства внутрішніх справ України з приводу продовження лікування.

За вказаних обставин, висновки суду про те, що відповідач ОСОБА_2 має важке захворювання, є інвалідом третьої групи довічно, переніс операцію та потребує подальшого лікування є обґрунтованими та підтвердженими наявними у справі письмовими доказами.

Суд також врахував пояснення відповідача про те, що він живе і працює у м. Києві, де орендує житло, у зв'язку із чим також несе витрати.

За вказаних обставин висновки суду про часткове задоволення позовних вимог є вірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що стан здоров'я відповідача не призвів до погіршення його матеріального стану, оскільки він працює на тій же роботі та навіть підвищений не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки відповідач посилався не на зменшення доходів, а на збільшення витрат, зокрема, на лікування, обстеження, що підтвердив відповідними письмовими доказами.

З урахуванням викладеного доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону і підстав для його скасування немає.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2018 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.С. Жданова

О.О. Тимченко

Повний текст постанови складений 15 серпня 2018 року.

Суддя: Н.С. Краснощокова