Номер провадження: 22-ц/785/3895/18
Номер справи місцевого суду: 500/3825/17
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2018 року м. Одеса

Справа № 500/3825/17

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідач - ОСОБА_5,

- треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - 1) Ізмаїльський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 2) комунальна установа «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Ізмаїльський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, комунальна установа «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), про виключення з актового запису про народження даних про батька, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Жигуліна С.М. 17 січня 2018 року,

встановив:

У липні 2017 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить виключити з актового запису № 92 від 27.01.1972 р. про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, який вчинено відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїлу Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції, даних про батьківство ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що він не є батьком дитини, та навіть не знає ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 1 - 3).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2018 р. у задоволенні вищевказаних позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 8 від 06.07.2017 р. ОСОБА_4 вказаний батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, на підставі актового запису за № 92 від 27.01.1972 року, який складено відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

Позовні вимоги фактично стосуються оспорювання батьківства особою, яка записана батьком дитини. Підставою для виключення даних про батьківство із актового запису про народження дитини є у відповідності до вимог ст. 136 ч. 2 СК України доведеність відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною. Докази, які підтверджують доведеність відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною до матеріалів справи не долучені.

Разом із тим, у відповідності до вимог ст. 136 ч. 3 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

На час розгляду справи ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, набув повноліття, що у свою чергу унеможливлює виключення даних про батьківство із актового запису про народження дитини (а. с. 33 - 33 зворотна сторона).

ОСОБА_4 вапеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, що реєстрація народження дитини проводилася в м. Ізмаїл, в той час коли він проживав в с. Суворово Ізмаїльського району з іншою жінкою. До батьківства відносно ОСОБА_5 ніякого відношення не має. Суд не витребував з органів реєстрації актів цивільного стану усіх необхідних документів щодо реєстрації дитини, рішення суду про розірвання шлюбу і не дослідив встановлені цим рішенням обставини. Не було здійснено підготовчого провадження.

ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки не повідомили. Ізмаїльський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану надав листа, в якому повідомив, що під час реєстрації народження дитини були надані паспорта батьків, у актовому записі проставлені їх підписи. З посиланням на ст. 136 СК України вказує на те, що оспорювання батьківства можливе лише до досягнення дитиною повноліття. Відділ справу просив розглянути за відсутності його представника. Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у як найшвидшому вирішені спору, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 56 КпШС України, ст. 136 СК України) та процесуального (ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини щодо оспорювання батьківства.

За правилами, передбаченими ст. 56 КПшС, який був чинним на час здійснення актового запису, особа, записана як батько або мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало відомо про проведений запис.

Особа, записана батьком дитини за її заявою або за спільною заявою з матір'ю дитини, не має права оспорювати батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактично не є батьком цієї дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Оскільки за наявних у справі доказів беззаперечно встановлено, що запис про батьківство ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зроблено спільно його батьками, зокрема і ОСОБА_4, з наданням паспортів, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що на час реєстрації народження дитини він проживав з іншою жінкою не в м. Ізмаїл, а в с. Суворово Ізмаїльського району, до батьківства відносно ОСОБА_5 ніякого відношення не має, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з того, що вказане не спростовує встановлені по справі обставини щодо реєстрації народження дитини за згодою його батьків.

Доводи апелянта про те, що суд не витребував з органів реєстрації актів цивільного стану усіх необхідних документів щодо реєстрації дитини, рішення суду про розірвання шлюбу і не дослідив встановлені цим рішенням обставини, не було здійснено підготовчого провадження, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України щодо диспозитивності та змагальності цивільного процесу. Разом з тим, ОСОБА_4 написав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 17). Не проведення підготовчого засідання не привело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе