Справа № 362/2157/18
Провадження № 2/362/1587/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді Кравченко Л.М.,
з участю секретаря Сілецької М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають з 03.09.2011 р. у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після народження дитини сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її повному утриманні. В позові зазначено, що дитина навчається у другому класі загальноосвітньої школи і потребує витрат на утримання, а саме: на харчування, проживання, одяг, шкільні витрати, крім того син відвідує спортивну секцію, додаткові заняття з іноземної мови, всі витрати становлять 4000 грн. Позивач вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, інших дітей та непрацездатних батьків не має, тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000,00 грн., починаючи з дня предявлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
05.07.2018 р. на адресу Васильківського міськрайонного суду Київської області було повернуто повідомлення про вручення поштового відправлення, за яким 05.07.2018 р. ОСОБА_2 особисто отримав конверт із вкладенням ухвали про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження та позовної заяви з додатками, що були йому адресовані. Таким чином, судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим для нього ст. 191 ЦПК України, та не надав відзиву на позовну заяву у встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження від 30.05.2018 р. строк.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення такого позову з наступних підстав.
Судом достовірно встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони у справі, що підтверджується відповідно копією свідоцтва про народження (а.с. 5).
Сторони у справі перебувають у зареєстованому шлюбі з 03.09.2018 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3).
Згідно підтвердження депутата Гребінківської селищної ради ОСОБА_4, станом на 19.04.2018 р. без реєстраційного обліку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно проживає за адресою: Гребінки, Озерна, 22 (а.с. 6).
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ч.ч. 2, 3ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття; сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Статтею 180 СК України визначено обов'язок батьків утримувати дитину, а саме батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положенням статей 181, 182 СК України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. В разі відсутності домовленості між батьками дитини про її утримування, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі її матері, батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 р. передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень.
Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітня дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає разом з матірю, знаходиться на її утриманні, батько дитини у добровільному порядку відмовляється надавати допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, норми статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», якою встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2018 року - 1944 грн., та, виходячи з встановлених фактичних обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, оскільки відповідачем не спростовується той факт, що їх неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з позивачем і перебуває на утриманні ОСОБА_1, і позивач самостійно здійснює всі витрати, пов'язані з утриманням дитини.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За змістом частини 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
На підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 180, 182, ч.1 ст.184, 191 Сімейного кодексу України, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 430 ч.1 п.1 ЦПК України, суд, -
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М.Кравченко