Номер провадження: 22-ц/785/5081/18
Номер справи місцевого суду: 493/2206/17
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2018 року м. Одеса

Справа № 493/2206/17

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - Департамент соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації,

- відповідач - ОСОБА_4,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління соціального захисту населення Балтської районної державної адміністрації Одеської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Балтського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Мясківської І.В. 04 квітня 2018 рокув м. Балта Одеської області, у цивільній справі за позовом Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління соціального захисту населення Балтської районної державної адміністрації Одеської області, про витребування майна із чужого незаконного володіння,

встановив:

У листопаді 2017 р. Департамент соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації (далі - Департамент)звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить витребувати у відповідачки легковий автомобіль «ЗАЗ Sens» TF698K зі звичайним керуванням.

Департамент обґрунтовує свої вимоги тим, що у 2103 р. ОСОБА_5 була безкоштовно забезпечена автомобілем з передачею права керування члену сім'ї.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла. Автомобіль перебуває у фактичному володінні її дочки - ОСОБА_4. Відповідно до Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2006 р. № 999 (далі - Порядок), автомобіль залишається члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда на час смерті, у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету розрахункової вартості автомобіля з врахуванням суми, сплаченої за нього інвалідом.

Відповідачка на момент смерті матері була зареєстрована за іншою адресою. Таким чином, права на викуп чи отримання автомобіля відповідно до п. 16 Порядку не набуває, автомобіль підлягає поверненню. На неодноразові звернення з приводу повернення автомобіля відповідачка не реагує, добровільно повернути автомобіль відмовляється.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 04.04.2018 р. вищевказаний позов Департаменту задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 передати Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації автомобіль «ЗАЗ Sens» TF698Kзі звичайним керуванням.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з копій посвідчення НОМЕР_1 від 05.11.2004 р. та довідки до акта огляду МСЕК серії 10ААА № 962563 від 18.01.2013 р. вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, була інвалідом І групи «А», потребувала постійного догляду та користувалася пільгами, встановленими законодавством для інвалідів Великої Вітчизняної війни.

Згідно наказу Департаменту соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації № 45 від 11.04.2013 р. ОСОБА_5, як інвалід Великої Вітчизняної Війни І групи, безкоштовно була забезпечена автомобілем «ЗАЗ Sens» TF 698K зі звичайним керуванням. Вказаний автомобіль був переданий ОСОБА_5, про що свідчить повідомлення про забезпечення автомобілем від 30.04.2013 р. за № 3353 та копія зобов'язання від 30.04.2013 р., з передачею права керувати дочці - ОСОБА_4, яка мешкає за адресою - АДРЕСА_1. При цьому в пункті «ж» зобов'язання ОСОБА_4 було роз'яснено, що після смерті ОСОБА_5 автомобіль, якому менше 10 років, залишається члену сім'ї, якщо в ній є інвалід, який має право на забезпечення автомобілем (згідно висновку МСЕК), не має іншого автомобіля, за місцем його проживання і реєстрації. Із зобов'язанням були ознайомлені і ОСОБА_5 і ОСОБА_4, про що свідчать їх підписи.

Автомобіль 07.05.2013 р. був зареєстрований за ОСОБА_5 РЕВ № 11 при УДАІ ГУ МВС України а Одеській області з правом користуванням ОСОБА_4, про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2.

21.11.2014 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданого 23.11.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балтського районного управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 04.12.1967 р. ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 зареєстровано за адресою - АДРЕСА_2, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_4

Згідно довідки Пасіцельської сільської ради Балтського району Одеської області № 206 від 10.03.2015 р. та довідки Балтської міської ради Одеської області № 8 від 11.01.2018 р. ОСОБА_4 дійсно проживала та вела спільне господарство разом з померлою матір'ю ОСОБА_5, та продовжує проживати в цьому житловому будинку по АДРЕСА_3, згідно погосподарської книги № 3, за номером особистого рахунку 210 по даний час.

Згідно довідки-рахунку про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля «ЗАЗ Sens» TF 698K встановлено, що автомобіль знаходиться в належному технічному стані, ступень зношеності автомобіля становить - 15,88%, вартість автомобіля, з урахуванням ступеню зношення та суми сплаченої за нього інвалідом - 49 210,20 грн..

Департамент соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації та Управління соціального захисту населення Балтської райдержадміністрації Одеської області неодноразово зверталися до ОСОБА_4 з проханням повернути автомобіль, оскільки остання на день смерті своєї матері не була зареєстрована за однією з нею адресою, тому права на викуп не набула.

Відповідно до наявних у справі матеріалів ОСОБА_5 на день смерті проживала разом із дочкою ОСОБА_4, однак остання не була зареєстрована за місцем проживання і реєстрації інваліда ОСОБА_5, що є обов'язковою умовою для викупу автомобіля. Інших законних підстав для забезпечення ОСОБА_4 автомобілем відсутні.

Таким чином, наданими суду доказами підтверджено, що спірний автомобіль після смерті особи, якій він безкоштовно виділявся, зберігається у відповідачки без достатньої правової підстави, а тому вимоги Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації підлягають задоволенню (а. с. 101 - 105).

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неправильному застосуванні норм матеріального права.

ОСОБА_4 вказує, що встановивши факт її проживання разом з матір'ю, суд разом з тим виходив з відсутності її реєстрації за місцем проживання матері. Реєстрація місця проживання не може бути умовою для реалізації прав і свобод.

Департамент відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що рішення суду вказаним вимогам законодавства у повній мірі не відповідає. Повністю погодитися з висновками суду першої інстанції не можна.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про необхідність задоволення позову. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (п. 16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2006 р. № 999) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

За правилами, передбаченими ч.1 ст. 1212, ч. 1 ст. 1213 ЦК України, особа, яка набула майно або зберігла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Пунктом 16 постанови Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року, в редакції від 03.02.2012 р., Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями передбачено, що після смерті особи з інвалідністю автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, може бути безоплатно переданий у власність члену її сім'ї (за бажанням такого члена сім'ї), який на час смерті особи з інвалідністю були зареєстровані за місцем реєстрації особи з інвалідністю.

Доводи апелянта, що реєстрація місця проживання не може бути умовою для реалізації прав і свобод не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать вищевказаним положенням Порядку.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про зобов'язання ОСОБА_4 передати Департаменту автомобіль. Суд прийшов до цих висновків з порушенням норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, в редакції чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вищевказаних положень процесуального законодавства та ст. ст. 27, 31, 119 ЦПК України, в редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, ст. 43, 49, 175 ЦПК України, в редакції, чинній на час апеляційного розгляду,тільки позивач визначає підстави (обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначає докази, що підтверджує кожну обставину) та предмет позову (зміст позовних вимог).

Департамент у позові просив витребувати у відповідачки спірний автомобіль. Тому у суду не було підстав для виходу за межі позовних вимог та ухвалення рішення щодо зобов'язання ОСОБА_4 передати Департаменту автомобіль. Таке рішення має зовсім інший порядок його виконання.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- задовольнити частково.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління соціального захисту населення Балтської районної державної адміністрації Одеської області, про витребування майна із чужого незаконного володіння - задовольнити.

Витребувати від ОСОБА_4 на користь Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації автомобіль «ЗАЗ Sens» TF 698K зі звичайним керуванням.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

О. М. Таварткіладзе