Справа № 229/5027/18
Провадження №2-о/229/386/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту смерті,

зацікавлена особа ОСОБА_3 міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті матері ОСОБА_4, яка померла 02.09.2018 року в смт Нижня Кринка, м.Макіївка, Донецька область.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що на час смерті мати мешкала в смт Нижня Кринка м.Макіївки Донецької області, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і тому здійснити державну реєстрацію смерті в м.Макіївці неможливо.

Він звертався до відділу ДРАЦС, де йому відмовили у видачі свідоцтва про смерть матері.

Встановлення факту смерті необхідно йому для державної реєстрації смерті матері з метою оформлення спадщини.

В судове засідання заявник не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На вимогах наполягає

Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України,суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Тобто, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Суд встановив, що ОСОБА_2 є сином померлої ОСОБА_4 (а.с.9).

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 02.09.2018 року в смт. Нижня Кринка м. Макіївки Донецької області, що підтверджується довідкою про причину смерті, виданою 03.09.2018 року Центром первинної медико-санітарної допомоги № 6 м.Макіївки, свідоцтвом про смерть № 118882, виданим 10.09.2018 року Совєтським відділом запису актів цивільного стану м.Макіївка, свідоцтвом про поховання від 23.10.2018 року, накладною б/н від 23.10.2018 року на організацію та проведення поховання (а.с. 10-13).

Судом встановлено, що у реєстрації смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті ОСОБА_3 міському відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.14).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268-VIII діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті ОСОБА_4 для реалізації майнових та особистих немайнових прав ОСОБА_2 суд приймає до уваги надані довідку про причину смерті, свідоцтво про смерть, та досліджує їх в сукупності зі свідоцтвом про поховання, накладною на організацію та проведення поховання, і вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті ОСОБА_4 в смт Нижня Кринка м.Макіївка Донецької області, Україна, що надасть можливість ОСОБА_2 отримати свідоцтво про смерть матері відповідно до законодавства України.

Керуючись ст.ст. 259,264,265,268,273,315,317, 319,430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, селище Комунар, місто Макіївка, Донецька область, як внутрішньо переміщена особа зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, селище Комунар, місто Макіївка, Донецька область, і яка померла 02 вересня 2018 року в смт Нижня Кринка міста Макіївка Донецької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію рішення невідкладно надіслати до ОСОБА_3 міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що знаходиться за адресою: вул.Соборна, 13, м.Дружківка, Донецька обл., 84205, для державної реєстрації смерті особи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т.Л.Панова