Справа № 569/6360/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.

секретар судового засідання Ющук О.

за участю :

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та на її утримання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просила суд визначити місце проживання малолітніх дітей , знявши з реєстраційного обліку ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: м. Шепетівка, вул. Островського, б. 11, кв. 21 та зареєструвавши їх за адресою реєстрації їх матері у м. Рівне, вул. Пересопницька, б. 150, кв. 7 та стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3 частини від його доходу, щомісячно, з послідуючою індексацією відповідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного мінімуму, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 05 жовтня 2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2. Після укладення шлюбу вона переїхала на постійне місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3. У лютому 2017 року відповідач відправив її у м. Рівне народжувати дитину. Після народження дитини відповідач заборонив їй повертатися до нього і сказав, що син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 буде залишатися разом з ним і він позбавить її права на дітей та заборонить бачитися з ними. Вона з донькою проживає окремо від відповідача за місцем своєї реєстрації. В неї з відповідачем постійно виникають сварки з приводу місця проживання дітей, що дуже негативно впливає на їх розвиток та виховання. На її телефонні дзвінки не відповідає і не повідомляє їй де дитина і що з нею. На даний час їх син не відвідує жоден медичний заклад, що є грубим порушенням його прав та інтересів, а так само і її як матері, змушена також ставити питання про зняття дитини з місця реєстрації за адресою батька та реєстрації дитини за її місцем проживання. ЇЇ мама, ОСОБА_7 дала свою, нотаріально завірену згоду на те, щоб її внуки проживали та були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 150, кв. 7, яка перебуває у неї на праві приватної власності. До того ж відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, домовленість між нею та відповідачем щодо надання допомоги на утримання дітей відсутня, а тому вона просила позов задоволити.

Ухвалою Рівненського міського суду від 24.05.2017 року відкрито провадження у вищевказаній справі лише в частині стягнення аліментів.( а.с.23)

16 червня 2017 року позивач подала письмову заяву про збільшення позовних вимог в порядку ч.2 ст. 31 ЦПК України чинного на той час, в якій просила стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1450 грн. на кожну дитину щомісячно, з послідуючою індексацією відповідно до закону, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 850 грн щомісячно до досягнення донькою трьох років.( а.с. 30)

Ухвалою Рівненського міського суду від 24.07.2017 року провадження по вищевказаній справі зупинено до вирішення справи № 688/1685/17, яка перебуває на розгляді в Шепетівському міськрайонному суді Хмельницької області за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх дітей.( а.с.53-54)

Ухвалою Рівненського міського суду від 16.07.2018 року провадження по вищевказаній справі відновлено, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 252 ЦПК України в редакції станом на 15.12.2017 року не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.( а.с. 58-59)

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення їх розміру підтримала, суду пояснила, що сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньку, ОСОБА_6, 07 березня 2017 року. На даний час син, проживає разом із відповідачем, натомість, ОСОБА_6 проживає разом із матір"ю ОСОБА_4 в місті Рівне та перебуває на її утриманні. Відповідач самоусунувся від надання допомоги доньці, а тому вона змушена звертатись до суду за захистом свого права. Просить суд стягнути аліменти на її користь на утримання доньки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина, ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1450 грн., щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Враховуючи, що ОСОБА_4 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3 років, тому вважає, що з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на її у тримання в розмірі 850 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Просить позов задоволити.

Відповідач та представник відповідача позов визнав частково, з підстав викладених у запереченнях, вказавши, що позовні вимоги визнає лише в частині стягнення аліментів на дочку, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 725 грн, щомісячно. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, то повністю не визнає, оскільки їх син проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні. Відповідач заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини, зазначивши при цьому, що постійного доходу він немає, у нього на утриманні перебуває також їх спільна дитина, ОСОБА_5, 03.09.2015 року, жодної матеріальної допомоги позивач, як матір дитини, синові не надає, він одноособово утримує та піклується про сина, а тому не має змоги надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Просить в цій частині у задоволені позову відмовити повністю.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до таких висновків.

05 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 05 жовтня 2014 року, серії 1-ГЮ №101149 (а.с. 5).

Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилися діти: син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 22 вересня 2015 року серії 1-ГЮ №242112 та донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про народження, виданим Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 16 березня 2017 року серії 1-ГЮ №273624 (а.с. 6,7).

Як встановлено в судовому засіданні неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з позивачкою. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини, а син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з відповідачем.

Відповідно до довідки про склад сімї зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб за адресою: Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Островського, б. 11, кв. 21 спільний син сторін по справі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований саме за цією адресою разом з батьком ОСОБА_2 (а.с. 36).

З оглянутих в судовому засіданні довідок № 14 від 14 червня 2017 року та № 13 від 09.06.2017 року вбачається, що голова ОСББ ОСОБА_8 підтверджує той факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Островського, б. 11, кв. 21 (а.с. 37, 38).

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній син проживає з батьком та перебуває на його утриманні, що підтверджене матеріалами цивільної справи та не оспорюється сторонами.

Відтак, суд, враховуючи, що неповнолітня дитина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з відповідачем, а тому відсутні юридичні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина.

Разом з тим, судом встановлено, що спільна донька сторін, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із матір"ю в м.Рівне.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 не надає, дитина знаходяться на утриманні позивача.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в повному обсязі не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, часткове визнання позову зі сторони відповідача, а також, враховує, перебування на утриманні відповідача їх сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та те, що відповідач має нерегулярний дохід.

При вирішенні питання розміру аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 суд враховує, що згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн., оскільки належне утримання дітей являється обов'язком не тільки матері, але й батька, то враховуючи рівність батьків щодо утримання дитини, сторони по справі мають надавати матеріальне забезпечення, яке необхідне для розвитку їх дитини у розмірі не менше 800 грн. кожен, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дитини.

Відповідно до ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні відповідачем було надано довідку №10-Р від 11.10.2018 року з якої вбачається, що ОСОБА_2 працював охоронцем в ТОВ «Діва-Агропром» в період з 25.09.2017 року по 10.05.2018 року.

Відповідно до оглянутої судом довідки № 11/10-2018 від 11.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 працював механізатором в ТОВ «Агро-Зевс» в період з 11.05.2018 року по 03.09.2018 року.

З довідки № 52 від 16.10.2018 року слідує, що ОСОБА_2 з 20.09.2018 року прийнятий на період переробки цукрового буряка на ПрАТ «Шепетівський цукровий комбінат».

З посвідчення № НОМЕР_1 виданого на ім"я ОСОБА_2 вбачається, що останній є інвалідом третьої групи загального захворювання.

Таким чином, відповідачем в судовому засіданні доведено той факт, що він має мінливий нерегулярний дохід, на даний час працевлаштований та є інвалідом 3 групи.

Інших доказів, які б вказували на можливість стягнення з відповідача аліментів у розмірі зазначеному позивачем, а саме в сумі 1450 грн., в судовому засіданні представником позивача не надано та судом не здобуто.

Відтак, зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини., суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 800 ( вісімсот) гривен, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред"явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 24 квітня 2017 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною,ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку, то суд виходить з такого.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за донькою, до досягнення нею 3-річного віку, малолітня дитина, проживає разом з матірю.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

З оглянутих в судовому засіданні довідок №10-Р від 11.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 працював охоронцем в ТОВ «Діва-Агропром» в період з 25.09.2017 року по 10.05.2018 року та з довідки № 11/10-2018 від 11.10.2018 року - останній працював механізатором в ТОВ «Агро-Зевс» в період з 11.05.2018 року по 03.09.2018 року.

З довідки № 52 від 16.10.2018 року слідує, що ОСОБА_2 з 20.09.2018 року прийнятий на період переробки цукрового буряка на ПрАТ «Шепетівський цукровий комбінат».

За таких підстав, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не має постійного місця працевлаштування та має мінливий дохід.

Також судом враховується, що ОСОБА_2 відповідно до пенсійного посвідчення № є інвалідом 3 групи та отримує пенсію по інвалідності.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відтак, при вирішенні питання про стягнення аліментів з відповідача на дружину, суд враховує, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, на його утриманні перебуває син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стан здоров'я відповідача, а також те, що належними та допустимими доказами в судовому засіданні не доведено можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, а тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дружину, ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та на її утримання про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 800 ( вісімсот) гривен, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та на її утримання до досягнення дитиною трьох років - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_4, місце проживання: 33000, АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання: 30400, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1

Повний текст рішення складено 23.10.2018 року

Суддя Н.Г.Кучина