233 № 233/2736/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
19 вересня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулась ОСОБА_2, в якому просила визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_4. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що позивач є власником вказаної квартири. Відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні з весни 2015 року без поважних причин, комунальні послуги не сплачує, через що позивач несе додаткові комунальні витрати та позбавлений права на отримання субсидії. Наведене є підставою для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце його проведення повідомлялась належним чином.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явилась, про дату, час і місце його проведення повідомлялась належним чином в порядку, передбаченому ч. 4, п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, про причини неявки не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов не надала.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 19.09.2018 р. без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання постановлено провести заочний розгляд справи.
З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з відомостями паспорту громадянина України, копія якого долучена до матеріалів справи, позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка селища Клесове Сарненського району Рівненської області, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_5
Позивач у справі ОСОБА_2 є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 11 січня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області Щербініною Н.П.
Відповідно до відомостей, наданих Відділом реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області від 26.06.2018 р. за № вих.2223/09, довідки б/н від 17 травня 2018 р., наданої КП «СЄЗ № 4», яка долучена до матеріалів справи, відповідач по справі ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання у вказаному житловому приміщені.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Витягу з протоколу № 11 від 16 березня 2017 р. засідання міської комісії з питання призначення та надання житлових субсидій, пільг на житлово-комунальні послуги, придбання твердого палива та скрапленого газу у виключних випадках запропоновано надати право на призначення субсидії ОСОБА_5 з березня 2017 року, в порядку виключення на одну особу, яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2; доручено житлово-комунальним підприємствам, починаючи з 01.03.2017 року проводити нарахування на одну особу, яка фактично проживає за вказаною адресою.
Згідно з копією паспорту громадянина України відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка смт. Клесів Сарненського району Рівненської області, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 з 15 квітня 2014 року; з 08 червня 2015 року має дозвіл тимчасового проживання у Московській області РФ строком до 08 червня 2018 р., адреса місця проживання:Московська область, АДРЕСА_3, з 22 жовтня 2015 р.
Свідок ОСОБА_6 надала суду показання про те, що вона майже кожного дня відвідує позивача за адресою її місця проживання. З 2014 року по 2015 рік позивач та відповідач, яка є її племінницею, проживали разом та вели спільне господарство. ОСОБА_3 в останнє за вказаною адресою бачила на весні 2015 року. Їй відомо про те, що відповідач виїхала до РФ з метою постійного проживання.
Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї (ч.2).
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК до членів сім'ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими, оскільки позивачем було доведено факт відсутності в спірній квартирі відповідача ОСОБА_3 без поважних причин понад один рік, а отже, вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_4 підлягають задоволенню.
Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду в розмірі 704,80 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 280-282, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7, РНОКПП НОМЕР_1; відповідач: ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6, РНОКПП НОМЕР_2.
Суддя