Справа № 216/4519/18
провадження №2/216/2656/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
19 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг
Дніпропетровська область
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Онопченка Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Нестеренко В.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 8, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 21.12.2011 року між сторонами було укладено шлюб. 08.074.2006 року в них народилась донька ОСОБА_3, яка проживає з матірю. Шлюбні стосунки не склалися та фактично припинені два роки тому назад. Основними причинами стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння між ними та різне ставлення до життя, тому подальше спільне життя позивач вважає не можливим. На теперішній час спорів щодо поділу майна та місце проживання дитини між ними не має. У звязку з вищевикладеним, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем.
Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав суду заяву згідно з якою просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі.
Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 427624, актовий запис № 1167, 21 грудня 2011 року сторони зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ № 363938, актовий запис № 323, 08 квітня 2006 року в них народилась донька ОСОБА_3, батьком якої записаний позивач по справі, а відповідач матірю.
Спільне життя у подружжя не склалося, причинами припинення шлюбних відносин стали різні характери, інтереси та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння між ними, втрата почуття любові та взаємоповаги, небажання підтримувати сімейні стосунки. У звязку з чим їхній шлюб носить формальний характер і його подальше збереження є неможливим.
Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Суд вважає, що оскільки сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення між ними неможливе, враховуючи, що спорів з приводу розподілу спільного майна та місця проживання дитини подружжя не має, тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по справі.
Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.
З наведеної норми процесуального закону вбачається, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на такого учасника справи покладається обов'язок компенсувати судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору лише у розмірі 50 відсотків, адже інші 50 відсотків компенсуються позивачеві за рахунок державного бюджету.
Враховуючи викладене, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп., а також повернути позивачу 50 відсотків, тобто 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. сплаченого судового збору з державного бюджету.
Керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 200, 206, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 21 грудня 2011 року, Центрально-Міським районним у місті ОСОБА_4 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1167, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2- розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;

-відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя Ю.В. Онопченко