Ухвала

17 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 219/474/17

провадження № 61-44161ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 08 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, треті особи: Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Служба безпеки України, про відшкодування майнової шкоди, спричиненої в результаті проведення антитерористичної операції,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з указаним позовом, який обґрунтували тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1. 16 липня 2014 року їх квартира була пошкоджена снарядами в результаті проведення антитерористичної операції. Біля квартири розірвався снаряд. Від вибуху повилітали всі три вікна, вибуховою хвилею було вибито міжкімнатні двері. В квартирі були пошкоджені меблі, побутова техніка, особисті речі, посуд, в результаті чого квартира потребує ремонту. Посилаючись на положення статті 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», статті 22, 1166, 1177 Цивільного кодексу України, статтю 86 Кодексу цивільного захисту України, практику Європейського суду з прав людини про абсолютну відповідальність держави, вважали, що відшкодовувати спричинену їм руйнуванням квартири матеріальну шкоду в сумі 50 тис. грн повинні відповідачі у справі солідарно, оскільки всі вони приймали участь у проведенні антитерористичної операції.

Відповідно заяви від 06 квітня 2018 року позивачі зменшили розмір позовних вимог та, з урахуванням висновку про вартість збитків, який наданий суб'єктом оціночної діяльності, просили стягнути солідарно з відповідачів на відшкодування заподіяної їм майнової шкоди 21 600 грн.

Ухвалою Артемівського міськрарйонного суду Донецької області від 07 лютого 2018 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Головного управління Національної Гвардії України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Донецької області від 08 серпня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

10 вересня 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просили скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 08 серпня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2018 року (на час подання касаційної скарги) - 1 762 грн.

Предметом спору в цій справі є відшкодування майнової шкоди в розмірі 21 600 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн х 100 = 176 200 грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки оскаржувані заявниками судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 08 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, треті особи: Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Служба безпеки України, про відшкодування майнової шкоди, спричиненої в результаті проведення антитерористичної операції.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук