У Х В А Л А

Іменем України

20 серпня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва», про визнання основним квартиронаймачем, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 06.08.2018 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва», про визнання основним квартиронаймачем.

Одночасно з подачею позову до суду ОСОБА_1 було подано до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення заборони вчиняти дії з примусового виселення позивача з квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Подана заява мотивована тим, що позивачу від третьої особи стало відомо, що до відповідача подані документи для прийняття рішення щодо подання до ОСОБА_1 позову про виселення, а також про визначення статусу квартири як «звільнена». А відтак позивач вважає, що існує обґрунтована підозра, що до винесення рішення за пред'явленими ним позовними вимогами, відповідачем та третіми особами можуть вчинятися дії щодо примусового його виселення із займаної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Із матеріалів заяви вбачається, що предметом спору між сторонами у справі є, зокрема, право користування житловим приміщенням - квартирою №143 по вул.Жукова, 47-А в м.Києві, у якій проживає позивач після смерті своєї дружини.

Позивачем не доведено існування обставин про те, що невжиття зазначених у поданій заяві, заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Слід зауважити, що примусове виселення з житла допускається лише за рішенням суду.

Відомості про ухвалення будь-яких остаточних судових рішень із вказаного питання на даний час відсутні.

Крім того, суд враховує, що такі заходи можуть призвести до порушення прав інших осіб, зокрема, власника житлового приміщення - територіальної громади міста в особі Київської міської ради, яка не є стороною у справі.

З огляду на викладене суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 149-153, 260, 261, 353-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва», про визнання основним квартиронаймачем, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не були вручені у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Текст ухвали суду складено 20.08.2018.

Суддя: