Справа № 594/1314/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мельнице - Подільської селищної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його дружина ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить 1/5 частина будинковолодіння АДРЕСА_1. Поряд з тим, зазначив, що на частину житлового будинку яка належала дружині, він претендує як спадкоємець за заповітом, крім того зазначив, що обов»язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_5 має син ОСОБА_2, який є непрацездатним та також прийняв спадщину після її смерті і заявив про свої спадкові права.

Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може.

А тому, просив суд визнати за ним право власності на 7/40 частки будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за заповітом після смерті дружини ОСОБА_5.

В судове засідання позивач не з'явився, до суду подав заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі. При цьому, зазначив, що позов підтримує та просив такий задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 на розгляд справи не з»явився. До суду подав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, при цьому, зазначив, що позов визнає.

Представник відповідача - Мельнице-Подільської селищної ради, відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомиди.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 року в АДРЕСА_1 померла дружина позивача ОСОБА_5, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 року Вільховецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Факт перебування їх у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, повторно виданого Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 26 липня 2017 року.

Ще за життя померла ОСОБА_5 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті або на яке вона матиме право, заповіла позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено копією заповіту від 02 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу Пікуль З.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 621.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить 1/5 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 і яку позивач прийняв, подавши 30 листопада 2015 року заяву до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М. про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу до майна померлої №313/2015.

Крім того, позивач звернувся до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М. із заявою щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/5 частину спірного будинковолодіння, однак у видачі йому свідоцтва було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведене вбачається з інформації приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М., матеріалів спадкової справи №313/2015 відкритої до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5.

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння АДРЕСА_1, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, були його членами, що стверджено довідкою Мельнице - Подільської селищної ради №809 від 05.09.2017 року, копіями особового рахунку НОМЕР_4 з погосподарських книг Вільховецької сільської ради за 1991 - 1995 рр. на ім»я ОСОБА_8.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/5 частину будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1. Однак, у визначеному законом порядку, померла ОСОБА_5, за життя, не оформила своє право власності на належну їй частину будинковолодіння.

Рішенням 13 - ї сесії 21 - го скликання Вільховецької сільської ради від 17.08.1993 року, ОСОБА_8 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 60 га. З них 0, 12 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0, 48 га. для ведення особистого селянського господарства, що вбачається з копії даного рішення.

Крім того з копії рішення Борщівського районного суду від 11 червня 2013 року, вбачається, що за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як за спадкоємцем за законом, визнано право власності на 1/5 частину будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 року його матері ОСОБА_9.

Судом також встановлено, що окрім позивача, який є спадкоємцем за заповітом майна померлої дружини ОСОБА_5, право на обов»язкову частку у спадщині після її смерті має її син ОСОБА_2, який також подав заяву до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М. про прийняття спадщини. Інші особи своїх прав на спадкове майно не заявляли.

Зазначене випливає з інформації приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М., крім того, вказані обставини, також стверджені матеріалами спадкової справи № 313/2015, відкритої щодо майна померлої ОСОБА_5.

Після смерті ОСОБА_5, у випадку спадкування за законом, таке право мали б її чоловік, а це позивач по справі ОСОБА_1, та троє синів - відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та зазначений щодо спірних правовідносин як третя особа ОСОБА_4 А отже, в такому випадку, спадкове майно мало би бути поділене між ними на 4 рівні частини та відповідно до належної померлій частці у будинковолодінні складало б 8/40 частин такого.

З чого випливає, що обов»язкова частка ОСОБА_2 у спадковому майні померлої складає 1/40 частину будинковолодіння, а частка, яку може успадкувати позивач - 7/40.

Таким чином позивач спадкує 7/40 частин спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об"ємі.

Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280 - 284 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на 7/40 частин житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд, по АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за заповітом після смерті дружини ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в АДРЕСА_1.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Апеляційного суду Тернопільської області або до Борщівського районного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуюча: