Справа № 185/9855/17
Провадження № 2/185/965/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Кириленко Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу ЄУ № 185/9855/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: двокімнатної квартири АДРЕСА_1, від 10 квітня 1998 року, зареєстрований 10.04.1998 на Павлоградській товарній біржі за №4-22, та визнати за позивачем право власності на вказану квартиру в порядку спадкування після померлого 27 червня 2015 року ОСОБА_7.

17 вересня 2018 року представник позивача подав заяву про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Ухвалою суду від 17.09.2018 позовні вимоги в частині визнання права власності на квартиру в порядку спадкування залишені без розгляду.

Тому остаточні позовні вимоги позивача: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: двокімнатної квартири АДРЕСА_1, від 10 квітня 1998 року, зареєстрований 10.04.1998 на Павлоградській товарній біржі за №4-22, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

Позовна заява мотивована тим, що 10 квітня 1998 року між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: двокімнатної квартири АДРЕСА_1, зареєстрований 10.04.1998 на Павлоградській товарній біржі за №4-22.

27 червня 2015 року ОСОБА_7 помер. За життя останній не зареєстрував право власності на вказану квартиру. ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після померлого ОСОБА_7. Визнання дійсним вказаного договору необхідно позивачу задля оформлення спадкових прав. Тому просить визнати спірний договір дійсним.

Представник позивача подав заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позову, не заперечував проти заочного розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове повторно засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, жодних заяв та відзиву не подали.

Третя особа: ОСОБА_5, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Третя особа: ОСОБА_6, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, жодних заяв не подала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до п. 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Судом встановлено, що 10 квітня 1998 року ОСОБА_7 набув право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10 квітня 1998 року, укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_7, зареєстрований 10.04.1998 на Павлоградській товарній біржі за №4-22, право власності зареєстровано КП Павлоградське МБТІ.

27 червня 2015 року ОСОБА_7 помер. За життя останній не зареєстрував право власності за дублікатом договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10 квітня 1998 року, посвідченого на Павлоградській товарній біржі 10.04.1998 за №4/22-НД, виданим 08 липня 2007 року в.о. директора Павлоградської товарної біржі ОСОБА_8, у КП Павлоградське МБТІ.

За матеріалами спадкової справи ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після померлого ОСОБА_7, а тому є підстави для захисту її прав як спадкоємця.

Відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Проте спеціальною нормою: ч. 2 та ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», визначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами по вищезазначеній угоді було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов, та вказаний правочин повністю виконаний сторонами.

На момент укладення угоди законодавством не було заборонено укладати та реєструвати договори купівлі - продажу нерухомості на біржах. На даний час згідно чинного законодавства угоди щодо купівлі-продажу нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Суд доходить висновку, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 10 квітня 1998 року, посвідчений Павлоградською товарною біржою за р.№4/22-НД, є дійсним.

З метою захисту прав позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 5, 13, 76-83, 141, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: двокімнатної квартири АДРЕСА_1, укладений 10 квітня 1998 року між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_7, зареєстрований 10.04.1998 на Павлоградській товарній біржі за реєстровим №4/22-НД.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко