АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/7069/18

Провадження № 22-ц/790/4894/18

12 вересня 2018 року

м.Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря - Дашковської Н.К.

учасники справи

позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_4

третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Товстолужська Оксана Володимирівна

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 06 червня 2018 року (суддя Мельникова І.Д.) по цивільній справі № 643/7069/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Товстолужська Оксана Володимирівна про визнання недійсним спадкового договору, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Товстолужська Оксана Володимирівна про визнання недійсним спадкового договору.

04 червня 2018 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначає, що нею подано позов про визнання спадкового договору, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. Вона є спадкоємцем другої черги спадкування і вважає, шо в момент укладення спадкового договору ОСОБА_6 перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними.

23 січня 2018 року приватним нотаріусом Харківського МНО Товстолужською О.В. накладено заборону на квартиру, яка належала ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1, на підставі Спадкового договору.

У разі державної реєстрації за ОСОБА_3 права власності на квартиру, існує обґрунтована небезпека, що він здійснить подальше відчуження квартири з метою унеможливлення витребування у нього протиправно набутого майна.

Просить заборонити вчиняти дії щодо реєстрації права власності у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 06 червня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Заборонено вчиняти дії щодо реєстрації права власності у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Ухвала мотивована тим, що спір стосується нерухомого майна та невжиття заходів забезпечення позову може привести до відчуження спірної квартири, що, у свою чергу, у разі задоволення позовних вимог, утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати, оскільки відсутні підстави для забезпечення позову.

Зазначає, що ОСОБА_1 не надано доказів належності йому предмету спору

Заява позивача про забезпечення позову не містить жодних обґрунтувань щодо відсутності гарантій виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечуючи заяву позивача суд ставить під загрозу права інших осіб.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 04 червня 2018 року ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Товстолужська О.В. про визнання недійсним спадкового договору.

В цей де день позивачкою подано заяву про забезпечення позову щляхом заборони вчиняти дії щодо реєстрації права власності у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 06 червня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Судом встановлено, що між сторонами виник спір відносно нерухомого майна- квартири, попереднім власником якого була ОСОБА_6, яка є сестрою позивачки, предметом позовних вимог є визнання недійсним спадкового договору щодо цієї квартири. У разі відчуження відповідачем нерухомого майна, права на них перейдуть до третіх осіб, виконання рішення суду буде утруднене і відновити права ОСОБА_1 та спадкоємців ОСОБА_6 у випадку їх порушення в повному обсязі державний реєстратор буде позбавлений можливості.

Доказів щодо порушення прав інших осіб внаслідок вжиття такого заходу забезпечення позову відповідачем не надано.

Отже, постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з'ясував співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати возивачка, позовним вимогам, оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, а тому підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 06 червня 2018 року - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2018 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко