Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 295/6624/16-ц

провадження № 61-21529св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Житомирської області у складі колегії суддів: Талько О. Б., Товянської О. В., Гансецької І. А., від 30 січня 2017 року

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»(далі - ПАТ «Українська залізниця») про визнання незаконними та скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, витрат на лікування та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з 2002 року вона працювала на посаді головного бухгалтера станції Житомир, який є відокремленим підрозділом Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - ДТГО «Південно-Західна залізниця»).

Наказом начальника ДТГО «Південно-Західна залізниця»від 26 червня 2014 року № 265-Н «Про зміни в структурі залізниці» зазначений відокремлений підрозділ з 01 жовтня 2014 року реорганізовано шляхом приєднання до відокремленого підрозділу об'єднання - Коростенської дирекції залізничних перевезень, з виключенням зі штатних розписів окремих посад працівників.

На виконання даного наказу начальник Коростенської дирекції залізничних перевезень 26 червня 2014 року видав наказ № 200 про створення комісії по реорганізації підрозділу з виключенням з 01 жовтня 2014 року зі штатного розпису п'яти посад фінансово-економічних працівників, у тому числі й посади головного бухгалтера, яку вона займала.

Зазначені накази не узгоджуються з вимогами Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», яким заборонено Державній адміністрації залізничного транспорту та підприємствам залізничного транспорту без згоди центрального органу виконавчої влади скорочувати чисельність працівників з дня прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про створення товариства.

25 червня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 200 «Про утворення ПАТ «Українська залізниця», проте в порушення положень даного Закону, 26 червня 2014 року відбулось скорочення посад працівників підрозділу.

Крім того, у порушення зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, до складу комісії з утворення ПАТ «Українська залізниця» не увійшли керівники або представники підприємства та його структурних підрозділів. Рішення про реорганізацію підприємства комісією не приймалось.

При цьому посада головного бухгалтера не може бути кваліфікована як непродуктивна, що в свою чергу виключає можливість її скорочення за будь-яких умов. Внаслідок незаконного скорочення посади головного бухгалтера вона перебувала у стресовому стані та тривалий час змушена проходити курси лікування й купувати ліки з метою відновлення здоров'я, також їй завдано моральну шкоду.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, просила суд: визнати незаконними наказ начальника ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 26 червня 2014 року № 265-Н «Про зміни в структурі залізниці» та наказ начальника Коростенської дирекції залізничних перевезень ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 26 червня 2014 року № 200 «Про зміни в стуктурі дирекції»; зобов'язати відповідача видати наказ про їх скасування; поновити у штатному розписі ПАТ «Українська залізниця» незаконно скорочену посаду головного бухгалтера станції Житомир у складі штату регіональної філії ДТГО «Південно-Західна залізниця»;стягнути з відповідача на її користь середній заробіток у зв'язку з незаконним скороченням посади за період з 31 жовтня 2014 року до 07 грудня 2016 року у розмірі 645 875,50 грн з урахуванням індексації та компенсації заробітку внаслідок порушення терміну виплати, витрати на лікування у розмірі 13 176,35 грн та 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира у складі судді Прекупки І. Г. від 07 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 645 875,50 грн, 13 176,35 грн в рахунок відшкодування витрат на лікування та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

У решті позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що до ПАТ «Українська залізниця» перейшли всі права та обов'язки ДТГО «Південно-Західна залізниця», тому ПАТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі. З 25 червня 2014 року ДТГО «Південно-Західна залізниця» без згоди Мінінфраструктури не мала права скорочувати чисельність працівників, зокрема, посаду головного бухгалтера.

Також суд зазначив, що термін застосування загальної позовної давності (статті 256, 257 ЦК України) на дату подання позову не сплив. При цьому внаслідок незаконної реорганізації та втраченої заробітної плати позивачу завдано шкоди здоров'ю та моральної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 30 січня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ «Українська залізниця» задоволено частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 грудня 2016 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, виходив із того, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ПАТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі. Проте постанова Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 про утворення ПАТ «Українська залізниця» набула чинності з дня опублікування, а саме 04 липня 2014 року, а спірні накази видані 26 червня 2014 року. Отже, обмеження, передбачені статтею 3 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» щодо заборони Державній адміністрації залізничного транспорту та підприємствам залізничного транспорту без згоди центрального органу виконавчої влади скорочувати чисельність працівників з дня прийняття рішення Кабінету Міністрів України про створення товариства, правомірно не враховувались при вирішенні кадрових питань при реорганізації структурних підрозділів об'єднання до набрання чинності вказаної постанови Кабінету Міністрів України.

Ккрім того, питання щодо формування структури та чисельності штату належить до виключної компетенції юридичної особи та здійснюється в порядку, встановленому статутом. Стягнення середнього заробітку та відшкодування такої шкоди є мірою відповідальності власника або уповноваженого ним органу за порушення вимог трудового законодавства.

Також КЗпП України не передбачена можливість відшкодування витрат на лікування.

У лютому 2017 року ОСОБА_1подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішенням апеляційного суду визнано, що за законом з дня прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про створення товариства, ДТГО «Південно-Західна залізниця» без згоди Мінінфраструктури заборонено скорочувати працівників. Проте апеляційним судом взято до уваги дату набуття чинності - 04 липня 2014 року, цією постановою, а не 25 червня 2014 року, коли прийнято постанову Кабінетом Міністрів України.

Також апеляційним судом не взято до уваги, що спірними наказами 26 червня 2014 року тільки прийнято рішення про реорганізацію структурних підрозділів і скорочення, а виконано воно під час припинення і неправоздатності юридичної особи,недієздатним керівництвом, без додержання вимог статуту узгодити зміни з Мінінфраструктурою і Укрзалізницею, під час дії заборони на скорочення посад, що відповідачем не оспорено.

Апеляційним судом не взято до уваги передбачене частиною другою статті 7 Закону України «Про особливості утворення ПАТ залізничного транспорту» № 4442, що з дати прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200трудові відносини працівників ДТГО «Південно-Західна залізниця» продовжуються з ПАТ «Українська залізниця». Станом на 25 червня 2014 року і до 30 жовтня 2014 року посада була, вона працювала.

Датою початку припиненняДТГО «Південно-Західна залізниця» та його відокремлених підрозділів законно вважати дату першого оприлюднення постанови, а не дату набуття нею чинності - 04 липня 2014 року.

Апеляційним судом взагалі не розглянуто і не взято до уваги факт початку припинення Укрзалізниці, ДТГО «Південно-Західна залізниця» і його підрозділів з дати оприлюднення постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 та їх остаточного припинення з 06 серпня 2014 року, тому видані після 06 серпня 2014 року накази керівників неправоздатних відокремлених підрозділів ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 30 жовтня 2014 року, від 03 листопада 2014 року, від 29 грудня 2014 року, від 16 квітня 2015 року про скорочення і звільнення її вважає нечинними. За цієї обставини вони підлягають визнанню недійсними

Таким чином, судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваного рішення: не враховано дію норм цивільного права щодо захисту порушених прав чи інтересів, що виникають із трудових відносин; не дотримано вимог статті 8, статті 213 ЦПК України 2004 року щодо законного обґрунтування рішення, чим порушено основний принцип цивільного судочинства, що закріплений в статті 1 ЦПК України 2004 року: про справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільної справи з метою захисту її прав, невизнаних і порушених ДТГО «Південно-Західна залізниця»; не належно досліджено обставини, які мають значення для справи; не надано належної правової оцінки наявним у справі доказам, які були досліджені Богунським районним судом м. Житомира; складено висновки, які не відповідають матеріалам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, а відповідачем не доведено своїх заперечень.

У травні 2017 року ПАТ «Українська залізниця» подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що рішення апеляційного суду є законними і обґрунтованими, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.

Зазначало, що Закон України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту України підприємств залізничного транспорту» щодо надання згоди по скороченню чисельності працівників діяв з 04 липня 2014 року до 21 жовтня 2015 року, тобто оспорювані накази видано до заборони по скороченню чисельності працівників без надання згоди центрального органу виконавчої влади.

У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

26 квітня 2018 року справа передана з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 08 травня 2002 року обіймала посаду головного бухгалтера станції Житомир ДТГО «Південно-Західна залізниця».

Наказом начальника ДТГО «Південно-Західна залізниця»від 26 червня 2014 року № 265-Н «Про зміни в структурі залізниці» відокремлений підрозділ станція Житомир з 01 жовтня 2014 року реорганізовано шляхом приєднання до підрозділу об'єднання - Коростенської дирекції залізничних перевезень.

На виконання цього наказу начальником Коростенської дирекції залізничних перевезень 26 червня 2014 року видано наказ № 200, яким створено комісію по реорганізації відокремлених підрозділів та виключено з 01 жовтня 2014 року зі штатного розпису окремі посади працівників, у тому числі й посаду головного бухгалтера.

Наявна в матеріалах справи трудова книжка містить запис про те, що позивач звільнена з посади головного бухгалтера у зв'язку із переведенням до відокремленого підрозділу Житомирська дистанція колії на підставі наказу від 30 жовтня 2014 року (а.с. 10).

Наказом від 03 листопада 2014 року № 279 ОСОБА_1 прийнята на посаду заступника головного бухгалтера вказаного підрозділу в порядку переведення з Коростенської дирекції залізничних перевезень.

У подальшому наказом від 16 квітня 2015 її звільнено у зв'язку зі скороченням штату на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» з дня прийняття рішення Кабінету Міністрів України про утворення товариства до державної реєстрації товариства Державна адміністрація залізничного транспорту України, підприємства залізничного транспорту, господарські товариства, 100 відсотків акцій (часток, паїв) яких належать державі та вносяться до статутного капіталу товариства, не мають права без згоди центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, зокрема, скорочувати чисельність працівників.

Відповідно до частин першої, п'ятої статті 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Постанови Кабінету Міністрів України публікуються в Офіційному віснику України, газеті «Урядовий кур'єр», акти Кабінету Міністрів України також оприлюднюються шляхом їх розміщення на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України.

Судом установлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 утворено ПАТ «Українська залізниця».

Офіційне видання постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відбулось в Урядовому кур'єрі № 118 04 липня 2014 року, а в Офіційному віснику України - 11 липня 2014 року (№ 53). Тобто, набрання чинності вищевказаної постанови відбулось після 04 липня 2014 року.

Також Кабінет Міністрів України своєю постановою від 02 вересня 2015 року № 735 затвердив статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ПАТ «Українська залізниця» внесена в реєстр 21 жовтня 2015 року. ДТГО «Південно-Західна залізниця» реорганізовано шляхом злиття у ПАТ «Українська залізниця» та є регіональною філією даного товариства.

При цьому Закон України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту України підприємств залізничного транспорту» щодо надання згоди по скороченню чисельності працівників діяв з 04 липня 2014 року до 21 жовтня 2015 року, тобто оспорювані накази видано до заборони по скороченню чисельності працівників без надання згоди центрального органу виконавчої влади.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Статуту ДТГО «Південно-Західна залізниця», затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 25 листопада 2002 року № 847,залізниця самостійно визначає структуру управління і встановлює штати.

Отже, юридична особа - ДТГО «Південно-Західна залізниця»,мала право приймати самостійно рішення про видання наказу від 26 червня 2014 року № 265-Н «Про зміни у структурі залізниці», на підставі якого видано наказ відокремленого підрозділу Коростенська дирекція залізничних перевезень ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 26 червня 2014 року № 200 «Про зміни у структурі дирекції».

Крім того, наказом ДТГО «Південно-Західна залізниця» 26 червня 2014 року № 265-Н «Про зміни у структурі залізниці»передбачено з 01 жовтня 2014 року реорганізувати станцію Житомир шляхом приєднання до складу Коростенської дирекцій залізничних перевезень, отже повноваження щодо звільнення позивача з роботи належало Коростенській дирекції залізничних перевезень.

Таким чином, висновки апеляційного суду про те, що ПАТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі, а постанова Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» набула чинності з дня опублікування, а саме 4 липня 2014 року, тобто після видання 26 червня 2014 року спірних наказів, є обґрунтованими і відповідають нормам матеріального права, відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, наданим суду доказам дана належна правова оцінка.

Отже, обмеження, передбачені статтею 3 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», правомірно не враховувались при вирішенні кадрових питань при реорганізації структурних підрозділів об'єднання до набрання чинності вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно з статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк