провадження №2/279/1393/18
Справа № 279/2857/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Коваленко В.П.
при секретарі Комаровій О.В.,
розглянувши в м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулисяся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації . В підтвердження своїх позовних вимог посилаються на те, що вони є співвласниками двокімнатної приватизованої квартири №10 в будинку №2, що знаходиться по вулиці Молодіжній у с. Гулянка, Коростенського району Житомирської області. Відповідачі ОСОБА_3П, ОСОБА_4І, ОСОБА_5, в даній квартирі зареєстровані , але не проживають в ній з січня 2017 року. Щодо добровільного зняття з реєстрації відповідачі відмовляються, не сплачують комунальні платежі, їх особисті речі в квартирі відсутні. Факт реєстрації ОСОБА_3П, ОСОБА_4І, ОСОБА_5, не дає можливості належним чином використовувати вказане житло.
Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження . Відповідачі ОСОБА_3П, ОСОБА_4І, ОСОБА_5 повідомлені оголошенням на офіційному веб сайті Коростенського міськрайонного суду (а.с.32-35, 40-41). Відзиву на позовні вимоги не надали.
Суд задовольняє частково позовні вимоги, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно вимог ч.1ст.319 та ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.
За правилами ст.ст.16,386,391 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Як встановлено судом згідно свідоцтва про право власності від 11.01.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з єспіввласниками квартири №10 в будинку №2, що знаходиться по вулиці Молодіжній у с. Гулянка, Коростенського району Житомирської області (а.с.15) . В даній квартирі значаться зареєстрованими відповідачі ОСОБА_3П, ОСОБА_4І, ОСОБА_5. Жодних угод між позивачами та відповідачами про користування даною квартирою не було укладено.
Статтею 156 Житлового Кодексу передбачено, що члени сім"ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 Цивільного Кодексу України.
Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 12.04.1985 року з наступними змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» розяснив, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати чи дотриманий порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним , певний порядок користування жилим приміщенням.
Системний аналіз ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» статті дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно, на підставі рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відповідач має бути знятий з реєстраційного обліку. А тому в задоволенні позову про зняття з реєстраційного обліку суд відмовляє.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільно-процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265 Цивільно-процесуального Кодексу , ст.ст. 321, 383 ч.2,391 Цивільного Кодексу України , суд -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування квартирою №10 в будинку №2 по вулиці Молодіжній в с. Гулянка Коростенського району Житомирської області .
Визнати ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право на користування квартирою №10 в будинку №2 по вулиці Молодіжній в с. Гулянка Коростенського району Житомирської області .
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право на користування квартирою №10 в будинку №2 по вулиці Молодіжній в с. Гулянка Коростенського району Житомирської області .
В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 по 117 (сто сімнадцять ) гривень 47 копійок з кожного сплаченого судового збору.
Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 117 (сто сімнадцять ) гривень 47 копійок з кожного сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: В.П. Коваленко