Справа № 383/764/17
Номер провадження 2/383/47/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2018 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді Замши О.В.,

за участю:

секретаря Машкової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області, в залі засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, в якому просили визнати за ними право спільної сумісної власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: вул. Шевченка, 15, с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області. Позов обґрунтовують тим, що 01.06.1990 року помер ОСОБА_4 після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 15, с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області та належить спадкодавцю згідно Свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 15.01.1989 року Кетрисанівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області. Будучи спадкоємцями за законом першої черги позивачі звернулися за оформленням спадкових до Бобринецької державної нотаріальної контори, однак постановою державного нотаріуса ОСОБА_5 від 03.05.2017 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, з тих підстав, що вказаний житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4. Оскільки поняття «Колгоспний двір» було скасовано введенням Закону України «Про власність», розділити майно між його членами на сьогодні не є можливим, що в свою чергу унеможливлює встановити склад спадщини. Рішенням державного реєстратора право на нерухоме майно Бобринецької районної державної адміністрації також відмовлено у державній реєстрації права власності.

В судовому засіданні 29.11.2017 року позивач ОСОБА_1 та представник позивача позов підтримали та пояснили, що ОСОБА_4, який помер 01.06.1990 року був головою колгоспного двору, якому на праві власності належав будинок по вул. Шевченка,15 в с. Кетрисанівка. Згідно законодавства, що діяло на час смерті ОСОБА_4, спадщина на майно не відкривалася, тому до нотаріальної контори спадкоємці не зверталися. Позивачі як члени сімї голови колгоспного двору також є членами колгоспного двору, однак на даний час не можуть реалізувати своє право на реєстрацію права власності через зміни в законодавстві та відмови державного реєстратора.

Представник відповідача голова Кетрисанівської сільської ради в судовому засіданні 29.11.2017 року позов визнав та вказав, що не заперечує проти визнання за позивачами права власності на майно, яке фактично їм належить.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_6П в судове засідання 04.01.2018 року не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надали заяви про проведення судового засідання без їхньої участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали (а.с.36-37).

Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 червня 1990 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІ-ОЛ №339034, виданого 03.06.1990 року (а.с.17).

ОСОБА_4 доводився чоловіком позивача ОСОБА_2 та батьком позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_3. Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про одруження серії І-АБ №230656, виданого 26.12.1970 року (а.с.18); копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ №269441, виданого 27.03.1971 року (а.с.19); копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ №306405, виданого 06.09.1973 року (а.с.20); копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ОЛ №316486, виданого 25.09.1993 року (а.с.21); копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ОЛ №043921, виданого 22.09.2010 року (а.с.22); копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОЛ №050332, виданого 06.11.2010 року (а.с.23).

Після смерті ОСОБА_4 у власності та користуванні позивачів залишився житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 15, с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області, який належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 15.01.1989 року на підставі рішення Бобринецького райвиконкому №3 від 11.01.1989 року (а.с.16).

Оскільки ОСОБА_4 помер до 1 січня 2004 року, а тому спірні правовідносини регулюються ЦК України 1963 року.

Як вбачається з довідки Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №715 від 10.05.2017 року, померлий 01.06.1990 року ОСОБА_4 з 1974 року і до дня смерті був зареєстрований і проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті разом з ним були зареєстровані та постійно проживали: дружина ОСОБА_2 (зареєстрована з 21.02.1979 року по 05.12.2007 рік); син ОСОБА_1 (зареєстрований з 07.04.1974 року по даний час) та донька ОСОБА_7 (зареєстрована з 10.08.1973 року по 29.09.1994 року). Заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався (а.с.25).

Позивачі звернулись до Бобринецької державної нотаріальної контори з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: вул. Шевченка, 15, с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області після смерті чоловіка та батька ОСОБА_4, померлого 01.06.1990 року, але постановою державного нотаріуса ОСОБА_5 від 03.05.2017 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок з тих підстав, що він належить колгоспному двору головою якого є ОСОБА_4. Оскільки поняття «Колгоспний двір» було скасовано введенням Закону України «Про власність», розділити майно колгоспного двору між його членами на сьогодні не є можливим, що у свою чергу унеможливлює встановити склад спадщини (а.с.24, 73).

Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 05.12.2017 року №50153417, №50153395 спадкова справа після смерті 01.06.1990 року ОСОБА_4 не заводилась, заповіти від його імені не посвідчувались (а.с.74-75).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 06.11.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у реєстрації права власності на житловий будинок по вул. Шевченка,15 в с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.61).

Відповідно до ст.112 ЦК УРСР (чинного на момент набуття спадкодавцем права власності на спірне майно), майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

В силу вимог ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

У відповідності до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до ч.1 ст.563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається.

Колгоспний двір припинив своє існування 15.04.1991 з прийняттям ЗУ «Про власність».

Відповідно до розяснень, які містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Як розяснив пленум Верховного Суду України в п.13 своєї постанови №4 від 24 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно довідки Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 21.08.2017 року №01-15/106, за даними книг погосподарського обліку №4 за 1986-1990 роки, №8 за 1991-1995 роки житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: вул. Шевченка, 15, с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області відноситься до суспільної групи господарств колгоспний двір. Станом на 15.01.1989 року в зазначеному домогосподарстві проживали: ОСОБА_4 голова господарства, його дружина ОСОБА_2, син ОСОБА_1, донька ОСОБА_7. Станом на 15.04.1991 року в домогосподарстві проживали: ОСОБА_2 голова господарства, її син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_7 (а.с.26-28).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №15 по вул. Шевченка в с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області, з господарськими будівлями та спорудами, його загальна площа становить 4268 кв.м. (а.с.13-14).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, дослідженими обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок за адресою: вул. Шевченка, 15, с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області, належав суспільній групі господарств колгоспний двір, членами якого були: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які мали право на рівні частки в майні колгоспного двору.

Оскільки право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору, членами якого на момент припинення існування колгоспних дворів були позивачі, які набули право власності на спірне майно в рівних частках, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Про стягнення з відповідача судових витрат позивачі не наполягали у звязку з чим судові витрати залишити по фактично понесених позивачами.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355, п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, ст.ст. 112, 120, 123, 563 ЦК УРСР, ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1261 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) право спільної сумісної власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Кетрисанівка, вул. Шевченка,15.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12.01.2018 року.

Суддя О.В. Замша