Справа № 558/685/17
номер провадження 2/558/21/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., при секретарі Ковальській Л.С., за участю представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, представників третьої особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Демидівська селищна рада, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, до ОСОБА_6 про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з суміжним землекористувачем,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_6 про визнання за позивачем права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з суміжним землекористувачем.

Ухвалою суду від 2 березня 2018 року до участі у справі за вказаним позовом були залучені треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Демидівська селищна рада та Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області.

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_2 вказує про те, що проживає в АДРЕСА_1, з часу завершення будівництва будинку, тобто з 1969 року. З початку будівництва будинку використовував земельну ділянку межі якої були встановлені з сусідніми землекористувачами більше 50 років назад. Будь-яких спорів з сусідами щодо встановлення меж земельних ділянок не було. У 2008 році відповідач ОСОБА_6 придбала сусіднє господарство. ОСОБА_6 до 2016 року будь-яких претензій щодо меж земельної ділянки не пред'являла. Після подання до суду ОСОБА_6 позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, він, з метою надання доказів того, що не захоплював земельну ділянку ОСОБА_6, виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Він хотів приватизувати земельну ділянку, на якій розташоване його господарство. Для приватизації земельної ділянки серед документів, які потрібно було подати для реєстрації права власності був і акт передачі межових знаків на зберігання. Проте, ОСОБА_6 відмовилася від підписання технічної документації із землеустрою. Вважає, що відмова ОСОБА_6 від підписання його технічної документації із землеустрою (акту прийому-передачі межових знаків на зберігання) порушують його законне право на приватизацію земельної ділянки.

З вказаних підстав позивач ОСОБА_2 просив визнати за ним право на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з сусіднім землекористувачем ОСОБА_6, а судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні при уточненні позовних вимог представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 пояснив, що позивач ОСОБА_2 просить визнати за ним право на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з сусіднім землекористувачем ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, та пояснив, що позивач ОСОБА_2 у 1969 році побудував будинок в АДРЕСА_1. З того часу він користувався земельною ділянкою на якій розташований будинок. У 2008 році сусіднє господарство купила ОСОБА_6 Будь-яких спорів щодо меж земельної ділянки не виникало, ні з попередніми власниками, ні з ОСОБА_6 У 2017 році ОСОБА_6 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та повідомила про те, що ОСОБА_2 зайняв її земельну ділянку. Однак, земельної ділянки ОСОБА_6 позивач не захоплював.

Крім того, бажаючи оформити право власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями, позивач ОСОБА_2 замовив та виготовив технічну документацію із землеустрою, але відповідач ОСОБА_6 відмовилася погодити межі такої земельної ділянки та підписати акт прийому-передачі межових знаків на зберігання. У зв'язку з цим, Демидівська селищна рада відмовляє позивачеві у затвердженні технічної документації із землеустрою без підпису відповідача ОСОБА_6 Такими діями, позивач вважає, що порушується його право на отримання у приватну власність земельної ділянки.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 просить позовні вимоги позивача задовільнити, визнати за позивачем ОСОБА_2 право на приватизацію земельної ділянки в АДРЕСА_1, без погодження меж такої земельної ділянки з сусіднім землекористувачем ОСОБА_6, а судові витрати стягнути з відповідача.

Представник третьої особи Демидівської селищної ради - ОСОБА_5 під час розгляду справи пояснив, що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки ОСОБА_2 має право на безоплатне отримання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. За замовленням позивача ОСОБА_2, проектною організацією було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Таку технічну документацію відповідач ОСОБА_6, як сусідній землевласник, відмовилася підписати та погодити. У зв'язку з цим, позивачеві ОСОБА_2 було повідомлено про те, що без погодження меж земельної ділянки з сусіднім землевласником Демидівська селищна рада не може затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Через відмову ОСОБА_6 підписати технічну документацію позивач ОСОБА_2 позбавлений права на отримання земельної ділянки у власність. У користуванні ОСОБА_2 фактично перебуває земельна ділянка орієнтовною площею 0,25 га, яка ним використовується багато років, а тому Демидівська селищна рада надала позивачеві дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо тієї земельної ділянки, яка ним фактично використовується для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,25 га прийнято з урахуванням норм площ земельних ділянок, що можуть бути передані у власність громадянам у сільській місцевості.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області ОСОБА_9 пояснила, що позовні вимоги позивача вважає обґрунтованими, оскільки без погодження меж земельної ділянки, яку бажає позивач отримати у власність, сусіднім землевласником, ОСОБА_2 позбавлений можливості оформити своє право власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги позивача ОСОБА_2 не визнала та пояснила, що нею отримано державні акти на право власності на земельні ділянки в с. Перекалі, Демидівського району Рівненської області. Такі земельні ділянки межують із земельними ділянками, що перебувають у користуванні позивача ОСОБА_2 Оскільки ОСОБА_2 зайняв частину її земельної ділянки, а саме: побудував навіс та огорожу частково поставив на її земельній ділянці, то вона не погодила межі земельної ділянки, яку позивач ОСОБА_2 бажає отримати у власність.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги позивача не визнає у зв'язку з тим, що позивач частково зайняв земельну ділянку відповідача, побудував тимчасову споруду (навіс) та господарські будівлі. Крім того, позивач ОСОБА_2 не повідомляв відповідача ОСОБА_6 про час закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складення акта прийому-передачі межових знаків та погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), чим порушено вимоги Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376. Позивач ОСОБА_2 з приводу спору щодо меж земельної ділянки та дотримання правил добросусідства до органу місцевого самоврядування не звертався. Відповідно до акта про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку та плану земельної ділянки, позивачеві ОСОБА_2 для будівництва будинку передавалася земельна ділянка площею 1000 кв. метрів. Однак, згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Перекалі, Демидівського району Рівненської області, планується передача земельної ділянки площа якої становить 0,25 га. Вважає, що вимоги позивача є безпідставними.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, представників третіх осіб, вивчивши матеріали справи, повно та об'єктивно дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих учасниками справи.

Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову.

Під час підготовчого засідання представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_10 заявляв клопотання про зупинення провадження у цій цивільній справі до вирішення цивільної справи № 558/107/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Княгининська сільська рада Демидівського району Рівненської області, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про усунення перешкод у використанні земельних ділянок.

Ухвалою суду від 21 березня 2018 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про зупинення провадження у справі, було відмовлено.

Крім того, представником відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_10 22 березня 2018 року було подано до суду заяву про відвід головуючого судді у цій цивільній справі Феха Т.С. з підстав не зупинення провадження у справі до вирішення цивільної справи № 558/107/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Княгининська сільська рада Демидівського району Рівненської області, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про усунення перешкод у використанні земельних ділянок та у зв'язку з тим, що суддею клопотання представника відповідача було вирішено ухвалою підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 23 березня 2018 року у задоволенні відводу судді Феха Т.С. представникові відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_10 було відмовлено на підставі ч. 4 ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України).

Під час розгляду цивільної справи представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_10 заявив клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_11

Представник позивача, представники третіх осіб не заперечували проти клопотання про виклик свідка.

Вказане клопотання було задоволено судом.

Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями від 25 жовтня 2002 року (а.с. 11), ОСОБА_2 є власником житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

Відповідно до акта про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 22 вересня 1969 року (а.с. 78) та Плану земельної ділянки (а.с. 69) ОСОБА_2 було відведено земельну ділянку під забудову житлового будинку площею 1000 кв. метрів.

Згідно з ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Аналогічні положення містяться у ст. 377 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).

П. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України визначає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 ЗК України розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Як встановлено із змісту рішення № 69 12 сесії сьомого скликання Княгининської сільської ради Демидівського району Рівненської області від 21 липня 2017 року (а.с. 10) ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) безоплатно у власність орієнтовною площею 0,25 га (за рахунок земель житлової та громадської забудови), для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1. ОСОБА_2 замовити виготовлення технічної документації в проектній організації.

Згідно дослідженої в судовому засіданні технічної документації (а.с. 48-66), встановлено, що на замовлення ОСОБА_2 ДП «Центр державного земельного кадастру», в особі Демидівського районного виробничого відділу Рівненської регіональної філії, було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га в АДРЕСА_1

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_6 не бажає погоджувати межі земельної ділянки, яку має намір отримати у власність позивач для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, та не бажає підписати таку технічну документацію.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_6 пояснила, що технічну документацію із землеустрою не підписала та не погодила межі земельної ділянки, оскільки позивач ОСОБА_2 побудував тимчасові господарські споруди (навіс) частково на її земельній ділянці та не погоджується їх знести. Крім того, вважає, що позивач ОСОБА_2 частково поставив свою огорожу на її земельній ділянці.

Як встановлено з Державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,25 га в с. Перекалі Демидівського району Рівненської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4 (а.с. 74).

Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_5, ОСОБА_6 є власником земельної ділянки прощею 0,6595 га в с. Перекалі Демидівського району Рівненської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_6 (а.с. 75).

П. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України визначає, що землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Чинне земельне законодавство України не закріплює за суміжним землекористувачем обов'язку погодити межі земельної ділянки сусіднього землекористувача. Це є правом особи.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_6 свої заперечення проти позову обгрунтовувала тим, що позивачем ОСОБА_2 частково зайнято її земельну ділянку та на межі земельної ділянки зведено тимчасову господарську споруду (навіс).

Згідно повідомлення Княгининської сільської ради Демидівського району Рівненської області № 261 від 26 вересня 2016 року (а.с. 76), що було адресоване ОСОБА_6, зазначено, що межі земельної ділянки ОСОБА_6, наданої для обслуговування житлового будинку, не відповідають плану земельної ділянки вказаному в державному акті. Огорожа, що межує між земельною ділянкою ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розташована по краю господарських будівель ОСОБА_2 і такі господарські будівлі збудовані значно раніше, ніж виготовлені державні акти ОСОБА_6 Огорожа ОСОБА_2, що розташована по вул. Першотравневій в с. Перекалі, Демидівського району Рівненської області, дійсно переходить приблизно на 1 метр межу ОСОБА_6 Тимчасовий навіс для розміщення кормів та домашніх тварин зведено ОСОБА_2 на межі земельної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_2, що на думку сільської ради не перешкоджає користуватися земельною ділянкою.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_11 дала показання про те, що працює землевпорядником Княгининського старостинського округу Демидівської селищної ради. Коли виник спір між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 щодо межі земельної ділянки, вона виходила на земельну ділянку та бачила, що земельна ділянка ОСОБА_2 була відгороджена від земельної ділянки ОСОБА_6 металевою сіткою. Земельна ділянка за будинковолодінням відгороджена межею - насипом землі. Було видно, що огорожа стояла багато років. Вважає, що позивач має право на передачу йому у власність земельної ділянки та є можливість передати ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,25 га, оскільки саме такої площі земельна ділянка перебуває тривалий час у користуванні позивача.

Як встановлено із змісту рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року в цивільній справі № 558/107/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Княгининська сільська рада Демидівського району Рівненської області, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про усунення перешкод у використанні земельних ділянок, у задоволенні вказаного позову ОСОБА_6 судом відмовлено.

Відповідно до постанови Апеляційного суду Рівненської області від 18 липня 2018 року рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року в цивільній справі №558/107/17 залишене без змін та набрало законної сили.

Вказаним рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року встановлено, що під час виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_6 не було враховано фактичні межі земельної ділянки, що перебувала у її користуванні та у користуванні ОСОБА_2 Державні акти були виготовлені без відведення земельної ділянки та встановлення межових знаків на місцевості.

При виїзді суду для огляду земельної ділянки, за участю спеціалістів ОСОБА_12 та ОСОБА_13, судом було встановлено, що тимчасові споруди - навіси ОСОБА_2 збудовані по одній лінії з капітальною будівлею літньої кухні та металевою сіткою, яка кріпиться до цементових стовпчиків. Від дороги цементова секція забору ОСОБА_2 заходить на територію ОСОБА_6 на 80 см. При проведенні обмірів ширини земельної ділянки ОСОБА_6 відповідно до її державного акта на право власності на землю було встановлено, що фактична ширина ділянки в районі навісу становить 37,8 м, а має бути 39,9 м. Тобто межа її земельної ділянки відповідно до державного акта на право власності на землю заходить приблизно на 2 метри на тимчасові споруди ОСОБА_2 і приблизно на 0,5 метра заходить на приміщення капітальної споруди - літньої кухні ОСОБА_2 Дана межа не відповідає фактичній межі, яка склалася між сусідами вже тривалий період часу, ще до виготовлення державного акта на право власності на землю ОСОБА_6, оскільки проходить по приміщенню капітальної будівлі - літній кухні ОСОБА_2

ОСОБА_14 суду пояснив, що між земельними ділянками ОСОБА_6 та ОСОБА_2, за фактичними обмірами, є розриви та такі земельні ділянки абсолютно не накладаються.

Таким чином, судом встановлено, що розміри земельних ділянок ОСОБА_6, що внесені до Національної кадастрової карти України, не відповідають фактичним межам та розмірам. Також встановлено, що при виготовлені державних актів на право власності на землю ОСОБА_6 не було враховано фактичні межі між сусідами, що склалися багато років назад, не погоджувалися межі земельної ділянки з сусідами; земельна ділянка ОСОБА_6 не відводилася їй в натурі (на місцевості) і тверді межові знаки землевпорядною службою, яка виготовляла державні акти ОСОБА_6, не встановлювалися на місцевості.

Крім того, рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року встановлено, що межа земельної ділянки ОСОБА_6, викладена на ситуаційній кадастровій зйомці, проходить не лише по тимчасово збудованих спорудах ОСОБА_2, а й по капітальній споруді літньої кухні, яка збудована до 40 років назад, що грубо порушує право відповідача ОСОБА_2 на використання його земельної ділянки і свідчить про те, що при виготовлені державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 не було враховано прав суміжних землекористувачів, не враховано фактичних меж земельних ділянок, які склалися задовго до виготовлення державних актів ОСОБА_6

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, доводи відповідача та її представника про правомірність відмови відповідача у погодженні меж земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_2, не заслуговують на увагу, оскільки рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року встановлено, що саме при виготовлені ОСОБА_6 державних актів на право власності на землю грубо порушено право ОСОБА_2 на використання його земельної ділянки (а.с. 81-85).

Отже, відмова відповідача ОСОБА_6 від погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1, є безпідставною.

В судовому засіданні встановлено, що відмова відповідача ОСОБА_6 погодити межі земельної ділянки та підписати технічну документацію із землеустрою позбавляє позивача ОСОБА_2 можливості отримати у власність земельну ділянку, необхідну для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Способи захисту цивільних прав визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_10, заперечуючи проти позовних вимог позивача, посилалися на ту обставину, що позивач не звертався до органу місцевого самоврядування для вирішення земельного спору. Однак, позивач не позбавляється права звернення до суду з позовною заяву без попереднього вирішення спору в позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

При здійсненні межування власник земельної ділянки реалізує своє право. Проте така участь є також обов'язком кожного із сусідніх власників та землекористувачів, адже приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості) забороняється.

Власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного (ст.ст. 91, 96, 103 ЗК України).

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

Постанова Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 р. №7 (із змінами і доповненнями) (пункт 4) передбачає, що згідно зі статтею 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі.

Згідно пояснень сторін, представників сторін, представників третіх осіб, встановлено, що відповідач ОСОБА_6 без будь-яких обґрунтованих підстав відмовилася підписати технічну документацію із землеустрою, чим обмежує право позивача на отримання (оформлення) земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Посилання представника відповідача ОСОБА_7 на безпідставність позовних вимог позивача, оскільки позивачем не дотримано порядку повідомлення суміжного землекористувача (землевласника) про час встановлення меж земельної ділянки, а отже і погодження технічної документації із землеустрою, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачеві ОСОБА_6 було достовірно відомо про виготовлення ОСОБА_2 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 висловила категоричну відмову в погоджені технічної документації із землеустрою.

Вказана обставина також встановлена рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року в цивільній справі № 558/107/17 (а.с. 81-86).

Даних, що свідчили б про неправильність виготовленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2, сторонами не наведено та судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність такої відмови відповідача ОСОБА_6 у погодженні меж земельної ділянки та підписання технічної документації із землеустрою.

Під час розгляду справи представник третьої особи Демидівської селищної ради ОСОБА_5 своїми поясненнями підтвердив, що між сторонами по справі існує спір, щодо меж земельної ділянки. Відповідач ОСОБА_6 вважає, що ОСОБА_2 зайняв її земельну ділянку, однак було встановлено, що при оформленні державних актів ОСОБА_6 були допущені помилки через які межа її земельної ділянки, згідно державного акта, проходить по капітальній будівлі господарства ОСОБА_2 Оскільки існує спір між сторонами щодо розмежування земельної ділянки та накладення, згідно державного акта відповідача, площ земельних ділянок одна на одну, то селищна рада не може вирішити питання про затвердження технічної документації із землеустрою ОСОБА_2, про що було повідомлено позивачеві та рекомендовано звернутися до суду. Вважає, що технічна документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 виготовлена відповідно до фактичних меж земельної ділянки позивача, а тому може бути затверджена.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За таких обставин встановлено, що існування спору між сторонами по справі щодо меж земельних ділянок, що перебувають у їх користуванні, та у зв'язку з цим не затвердження технічної документації із землеустрою Демидівською селищною радою позбавляє позивача можливості оформити право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що перебуває у фактичному користуванні позивача з 1969 року.

Отже, існування спорів між сторонами по справі щодо меж суміжних земельних ділянок, стало причиною повідомлення позивача Демидівською селищною радою про неможливість затвердження виготовленої технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Таким чином, встановивши, що позивач не може реалізувати гарантоване законом право на безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки через перешкоди, які чинить йому власник суміжної земельної ділянки (а.с. 74, 75), суд приходить до висновку, що право власності на земельну ділянку позивач може набути відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, та його право на набуття земельної ділянки, необхідної для обслуговування будинку, підлягає захисту шляхом визнання права на приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, без погодження меж такої земельної ділянки із суміжним землекористувачем (землевласником) ОСОБА_6

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

На підставі встановлених обставин справи та вказаних правових норм, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Оскільки вимоги позивача є обґрунтованими, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача, понесених позивачем витрат на сплату судового збору в розмірі 640,00 гривень (а.с. 1).

Під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_10 подав до суду заяву в якій просив, у разі відмови позивачеві у задоволенні його позовних вимог, стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_6 понесені нею витрати на надання правничої допомоги адвокатом ОСОБА_10 в розмірі 2400,00 гривень.

Однак, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_2 Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_10 приймав участь у цій цивільній справі як представник відповідача ОСОБА_15 на підставі довіреності від 2 грудня 2016 року (строк дії - до 1 грудня 2019 року), а не як адвокат.

Відповідно до ст.ст. 96, 103, 116, 120, 121, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 13, 16, 377 Цивільного кодексу України, ст.ст. 141, 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (жителем АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1) право на приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, без погодження меж такої земельної ділянки із суміжним землекористувачем (землевласником) ОСОБА_6 (жителькою АДРЕСА_2, РНОКПП - НОМЕР_2).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640,00 (Шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 14 серпня 2018 року.