Справа № 136/1523/17
провадження № 2/136/46/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"11" січня 2018 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенка Д.Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача обґрунтовуючи його тим, що 30.03.2001 померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина. За життя, 27.03.1996, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті вчинила особисте розпорядження, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла позивачу, ОСОБА_1. До складу спадкової маси увійшов цілий житловий будинок, розташований в с. Білозерівка, Липовецького району, Вінницької області, по вулиці Шевченка, 38. Позивач, будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак у видачі нотаріального акту на житловий будинок нотаріус їй відмовив, мотивуючи тим, що даний будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, тому встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю нотаріусу не представляється можливим, що стало підставою звернення до суду.

В судове засідання позивач та її представник не з'явились, однак в адресованій суду заяві зазначили про підтримання вимог за позовом, просили суд його задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути за їх відсутності.

Представник Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова в заяві, що надав суду зазначив про визнання позову, не заперечував проти його задоволення, просив суд розгляд справи проводити за відсутності представника сільської ради.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому розгляд справи проводить в даному судовому засіданні на підставі наявних у суду матеріалів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

В позові позивач просив суд про витребування доказів, а саме: матеріалів спадкової справи до майна померлої 30.03.2001 ОСОБА_2, які були витребувані судом.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку та визначившись із змістом спірних правовідносин, встановив, що 30.03.2001 в с.Білозерівка Липовецького району Вінницької області, померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-АМ №130176 (а.с. 8).

Із матеріалів спадкової справи, які були витребувані судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 вчинила особисте розпорядження 27.03.1996 року, відповідно до якого заповідала усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, позивачу, ОСОБА_1. Даний заповіт не змінено та не скасовано.

Позивач спадщину прийняла шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном в силу діючого на час відкриття спадщини законодавства, про що свідчить довідка Щасливської сільської ради Липовецького району №719 від 18.09.2017 року, (.с. 17).

За матеріалами спадкової справи встановлено, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не має.

Постановою приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області від 17.08.2017 позивачу відмовлено у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, через те, що даний будинок належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю не представляється нотаріусу можливим.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № 50 від 17.08.1989 року, житловий будинок за №38 по вул. Шевченка в с. Білозерівка Липовецького району належить до суспільної групи колгоспний двір.

Згідно відомостей по Щасливській сільській раді, які відображені у довідці № 656 від 18.08.2017 року, станом на 15.04.1991 року головою колгоспного двору вищевказаного житлового будинку була ОСОБА_2, інших членів колгоспного двору не було.

Наведене свідчить, що ОСОБА_2 на момент смерті була одноосібним власником житлового будинку за №38 по вул. Шевченка в с. Білозерівка Липовецького району Вінницької області.

Зібрані у справі докази вказують на те, що після смерті спадкодавця позивач успадкувала належний спадкодавцеві житловий будинок, отож спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини.

За таких обставин та у контексті приведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обставини викладені у позовній заяві, наявність порушених прав позивача є очевидною, а визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований.

Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову.

Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Керуючись ст. 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; паспорт серії АА 680134 виданого Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 11.12.2007; місце проживання: 22532, с. Щаслива, вул. Миру, 23, Липовецького району, Вінницької області) право власності в порядку спадкування за заповітом на цілий житловий будинок «А» з верандою «а», загальною площею 52,7 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м. та господарські будівлі та споруди: сарай «Б», погріб «Г» , огорожу «№», криницю №1, які розташовані в с. Білозерівка Липовецького району Вінницької області по вулиці Шевченка №38, після смерті ОСОБА_2, яка померла 30 березня 2001 року в с. Білозерівка Липовецького району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Т. Кривенко