П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2018 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 221/5003/17

Головуючий у 1 інстанції Писанець Н.В.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Зайцевої С.А., Мироненко І.П.,

секретар Сидельнікова А.В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 19 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи - служба у справах дітей Волноваської районної державної адміністрації, служба у справах дітей Кальміуської районної державної адміністрації Маріупольської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та прийняття участі у її вихованні,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом і просили зобов'язати відповідача не чинити їм перешкоди у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити їм дні побачень з дитиною, а саме, щонеділі кожного місяця з п'ятниці 18.00 год. до неділі до 18.00 год. шляхом виїзду дитини на адресу їх проживання - АДРЕСА_2.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 19 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнено частково. Зобов*язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди в спілкуванні з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 час у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення часу побачень - щотиждня кожного місяця з п*ятниці 18.00 год. до неділі 18.00 год. за місцем проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3- АДРЕСА_2. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності представників третіх осіб, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5, заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2014 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 був укладений шлюб.

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 припинилися. Дитина залишилася проживати з матір'ю в АДРЕСА_1.

ОСОБА_2(батько дитини) та ОСОБА_3(бабуся) проживають у АДРЕСА_2.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і визначаючи порядок спілкування родичів з дитиною суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не встановлено обставин, які б вказували на те, що спілкування дитини з позивачами буде перешкоджати її нормальному розвитку, що спілкування дитини з близькими буде сприяти повноцінному вихованню дитини, що участь батька та бабусі у вихованні дитини буде відповідати інтересам дитини. Зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкод батькові та бабусі у спілкуванні з дитиною, забезпечить баланс прав та інтересів, як позивачів так і відповідача.

З цими висновками суду колегія суддів не може не погодитися, оскільки вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Частина 8 статті 7 Сімейного Кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Стаття 153 СК України передбачає право матері, батька та дитини на безперервне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно зі ст. 263 СК України, спір щодо участі, зокрема, баби у вихованні дитини вирішується судом відповідно до вимог ст. 159 цього Кодексу.

Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

У ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» чітко визначені задачі та напрямки у вихованні неповнолітніх дітей їх батьками - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки та особи, що їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, правильно застосував норми права та дійшов обгрунтованого висновку про усунення перешкод ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні з ОСОБА_4 та встановлення побачень з дитиною за місцем проживання позивачів.

Рішення суду першої інстанції, яким зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод у спілкуванні позивачами з дитиною є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставнч і до уваги не приймаються. Тому, апеляційний суд вважає, що в цій частині рішення суду слід залишити без змін.

Стаття 367 ЦПК України визначає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Заслухавши пояснення позивачів та заперечення відповідача, безпосередньо дослідивши матеріали справи та висновки органів опіки та піклування, представлені в апеляційний суд, колегія суддів дійшла висновку, що з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо періодичності побачень дитини з батьком та бабусею за відсутності матері, не можна повністю не погодитися, а тому, судове рішення в цій частині підлягає зміні, виходячи з наступного.

Згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексі України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Встановлено, що після народження дитини вона проживає з матір'ю в іншому населеному пункті ніж батько та бабуся (відстань між смт.Володимирівка та м.Маріуполем 83 км, час у дорозі автомобілем - 1 год. 37 хв.); з батьком бачиться частіше, оскільки за характером роботи він іноді перебуває в смт.Володимирівка; з бабусею дитина бачиться зрідка.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції багато часу виділив позивачам на спілкування з дитиною - всі вихідні дні протягом місяця, позбавляючи її та її рідних на спілкування з дочкою у вихідні дні - суботу та неділю.

Згідно з висновком Волноваської районної державної адміністрації від 22 грудня 2017 року, орган опіки та піклування вважає можливим щоб батько дитини ОСОБА_2 забирав дитину за місцем свого проживання у перший, третій тижні кожного місяця з п'ятниці 18.00 год. до неділі 18.00 год. у присутності матері; а у другий та четвертий тиждень п'ятниці 18.00 год. до неділі 18.00 год. - рекомендовані побачення за місцем проживання матері.

Володимирівська селищна рада Волноваського району Донецької області (місце проживання відповідача ОСОБА_1), як орган опіки та піклування, затвердила висновок опікунської ради, за яким вважалося можливим відвідування дитиною батька та бабусі за місцем їх проживання у м.Маріуполі у присутності матері, а при сприятливих обставинах - без присутності матері за місцем проживання батька.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Як вбачається з пояснень сторін, представлених матеріалів органів опіки та піклування батько дитини ОСОБА_2 приділяє достатньо уваги вихованню дочки, надає кошти для її утримання, має можливість спілкуватися з дочкою за межами встановлених судом строків. Бабуся дитини має можливість та бажання підтримувати відносини з онукою.

Проте, враховуючи вік малолітньої ОСОБА_4, яка не досягла трьох років, висновки органів опіки та піклування, колегія дійшла висновку, що встановлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 можливості щотижневого спілкування з дитиною протягом двох днів - з п'ятниці 18.00 год. до неділі 18.00 год. без присутності матері, не може позитивно впливати на психологічний стан дитини, а тому, рішення суду в цій частині підлягає зміні.

З урахуванням наведених обставин, представлених доказів та інтересів дитини, з метою надання малолітній ОСОБА_4 можливості краще звикнути до бабусі, а також адаптуватися до умов знаходження за місцем проживання батька та бабусі в м.Маріуполі, колегія вважає, що її побачення з батьком ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_3 слід визначити у перший та третій тижні кожного місяця - з п*ятниці 18.00 год. до неділі 18.00 год. за місцем проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 у присутності матері ОСОБА_1 до досягненню дитиною трьох років - ІНФОРМАЦІЯ_5, а з 24 березня 2018 року - у перший та третій тижні кожного місяця - з п*ятниці 18.00 год. до неділі 18.00 год. за місцем проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - без присутності матері.

Висновки апеляційного суду щодо тимчасового спілкування дитини з бабусею та батьком у присутності матері ґрунтуються на нормах ст.159 СК України, яка визначає, що в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи, в даному випадку, матері ОСОБА_1

В апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з неї на користь позивачів у відшкодування судових витрат 1000 грн. і не врахував її важкий матеріальний стан. Колегія суддів вважає, що ці доводи не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку відшкодувати витрати позивачів, в розумінні ст.88 ЦПК України, яка була діючою на час вирішення спору, оскільки майновий стан сторони враховується у разі звернення особи до суду з відповідною заявою, а не у разі розподілу судових витрат на підставі судового рішення.

З наведених відповідачем підстав судове рішення, в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в розмірі 1000 грн. скасуванню не підлягає.

Якщо у позивачів відсутні матеріальні вимоги до відповідача, про що заявлено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 можуть реалізувати своє бажання шляхом відмови від стягнення з ОСОБА_1 сум у примусовому порядку.

У зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1, яка звільнена від оплати судового збору при подачі апеляційної скарги, на підставі ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати в розмірі по 352 грн. з кожного, які складаються з витрат по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги 704 грн.(640х110% ).

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст. 376 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 19 жовтня 2017 року змінити в частині визначення часу спілкування з дитиною.

Визначити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 час у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення часу побачень у перший та третій тижні кожного місяця - з п*ятниці 18-00 години до неділі 18-00 години за місцем проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 у присутності матері ОСОБА_1 до досягненню дитиною трьох років, а з 24 березня 2018 року - у перший та третій тижні кожного місяця - з п*ятниці 18-00 години до неділі 18-00 години за місцем проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 без присутності матері.

В решті частини рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт НОМЕР_1проживає АДРЕСА_2) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт НОМЕР_2 проживає АДРЕСА_2) судовий збір в дохід держави в розмірі по 352 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 05 січня 2018 року.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: С.А.Зайцева

І.П.Мироненко