Справа № 462/353/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді - Гедз Б.М.

при секретарі - Обертас Н.М.

за участю відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства ?Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства ?Страхова компанія ?ПЗУ Україна? про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на їх користь 7590, 54 грн. страхового відшкодування в порядку регресу та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.11.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та ОСОБА_2 було укладено договір №0112-00364 добровільного страхування транспортного засобу, відповідно до якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника пов'язані з експлуатацією автомобіля марки «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1. 24.08.2016 року в м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Залізничного районного суду м. Львова від 11.10.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту № 2129 від 11.10.2016 року ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 11001,63 грн. Відповідно до страхового акту, умов договору страхування та положень чинного законодавства 22.02.2017 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 7590,54 грн. Отже, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» виникло право вимоги до відповідача.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 20.02.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а 25.04.2018 року ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи.

В судовому засіданні 21.06.2018 року за клопотанням відповідача до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство ?Страхова компанія ?ПЗУ Україна?.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, яка подала письмове клопотання, в якому просить позов задовольнити та розглядати справу без участі їх представника, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України (а.с. 76).

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві (а.с. 62-63), долученого до матеріалів справи та в задоволенні позову просить відмовити. При цьому пояснив, що своєї вини у порушенні Правил дорожнього руху України та вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, по факту дорожньо-транспортної пригоди 24.08.2016 року не заперечує, водночас вказана ДТП сталась не лише з його вини, а й з вини водія пошкодженого автомобіля марки «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, на якого органами поліції було накладено адміністративне стягнення. Крім цього, у відповідності до вимог чинного законодавства України 20.03.2016 року уклав договір (поліс) №АІ/9343885 з «СК «ПЗУ «Україна», згідно якого страхова сума за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП становить 100 000 грн., а розмір франшизи становить нуль гривень. Дія договору завершилася 19.03.2017 року, тобто на час ДТП даний договір був чинний, про що він повідомив учасників ДТП та працівників поліції. На наступний день, після вказаної ДТП він звернувся із відповідною заявою та необхідними документами до ПАТ «СК «ПЗУ «Україна», де була заведена справа. Однак виплат не здійснювалось, оскільки ОСОБА_2 не зверталася до його страховика, а отримала страхове відшкодування у ПАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт".

Уповноважений представник третьої особи - ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, при цьому 06.08.2018 року на адресу суду представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» подав письмові пояснення, в яких зазначили, що 20.03.2016 року між ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9343885, забезпеченим автомобілем згідно полісу є автомобіль «Пежо», номерний знак НОМЕР_2. 24.08.2016 року сталась ДТП за участю автомобіля «Пежо», номерний знак НОМЕР_2 та «Джилі», номерний знак НОМЕР_1. Водія забезпеченого автомобіля було визнано винним у вказаній ДТП. На момент ДТП автомобіль «Джилі», номерний знак НОМЕР_1 був застрахований у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» і вказана страхова компанія, виплативши страхове відшкодування, звернулось з регресною вимогою до них. Ознайомившись з отриманими матеріалами, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 17.05.2018 року здійснило оплату в розмірі 7590,54 грн., тому вважає, що повністю виконало свої зобов'язання за договором страхування.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 серпня 2016 року о 17 год. 00 хвилин в м. Львові між автомобілем марки «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобілем марки «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 11 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень в дохід держави (а.с.6).

За нормою ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ СК «Український страховий стандарт» на підставі договору № 0112-000364 добровільного страхування транспортного засобу від 12 листопада 2015 року (а.с.12-22).

26.08.2016 року водій транспортного засобу «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 10-11) та 19 вересня 2016 року подала заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 9).

Відповідно до Звіту №2129 про оцінку колісного транспортного засобу від 11 жовтня 2016 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий власникові GEELY MK держномер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає: 11001,63 грн. (а.с.34).

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

В подальшому, позивачем на підставі страхового акту №7089 від 22.02.2017 р. та розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту № 7089 від 15.11.2016 р. було здійснено страхове відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 7590,54 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1652 від 22 лютого 2017 року (а.с. 7, 8, 48).

Так, у відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладеного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (п.33.1.2).

Таким чином, з викладеного вбачається, що обов'язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у п. п. 68-74 постанови від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, а саме, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Так, судом встановлено, що 20.03.2016 року між ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9343885, забезпеченим автомобілем згідно полісу є автомобіль «Пежо», номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 64).

При цьому, зобов'язаною особою, внаслідок заподіяних ОСОБА_1 у результаті ДТП збитків, є страховик відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9343885 від 18.03.2016 року, то, у даному випадку, саме страховик ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» після виплати страхового відшкодування має право регресної вимоги до страховика завдавача шкоди, у разі наявності для цього правових підстав визначених ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Разом з тим, як вбачається з платіжного доручення №16180 від 17 травня 2018 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 17 травня 2018 року здійснило виплату ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» 7590,54 грн. страхового відшкодування ОСОБА_1 (потерпілий- Гнатишин Л.С.) по справі №А1108, дог. АІ.9343885 від 18.03.2016 р., відтак ПрАТ «СК «ПЗУ України» виконало свої зобов'язання за договором страхування.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та відмову у задоволенні позову.

Враховуючи, що суд дійшов обґрунтованих висновків, щодо відмови у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», то з урахуванням положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, відшкодування судового збору, у разі відмови у позові не підлягають.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6, 22, 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові Приватного акціонерного товариства ?Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства ?Страхова компанія ?ПЗУ Україна? про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу відмовити.

На підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено, судовий збір покласти на позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 17 серпня 2018 року.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз