справа №176/974/18
провадження №2/176/673/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

18 липня 2018 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря Ханіної М.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Максус Лізінг» про захист справ споживачів, стягнення коштів сплачених за договором фінансового лізінгу,-

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 28000 грн. сплачених за договором фінансового лізінгу від 04.04.2018 року №01052 та стягнути судові витрати по справі та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що на сайті ОЛХ він знайшов оголошення щодо продажу нових автомобілів ВАЗ 2170 (Пріора). З приводу придбання вказаного автомобіля він звернувся за телефонним номером, зазначеним в оголошенні та як з'ясувалось пізніше це була філія ТОВ «Максус-Лізінг», яка знаходиться у м. Кропивницький. Мені запропонували дуже велику знижку на автомобіль, а саме 10 відсотків від його вартості. Умови угоди на його погляд були більш ніж привабливими. Коли він звернувся до офісу відповідача йому було запропоновано заплатити у ПриватБанку 28000 грн. авансового внеску автомобіля, а для швидшого оформлення документів залишити свій паспорт та ідентифікаційний код, що він і зробив. Для оплати 28000 грн. йому надали аркуш з роздрукованими банківськими реквізитами ТОВ «Максус Лізінг» та вписаними від руки анкетними даними і сумою авансу для опалти. 04 квітня 2018 року після оплати суми у розмірі 28000 грн. між ним та відповідачем був укладений Договір фінансового лізінгу №01052, за яким позивач є лізінгоодержувачем а відповідач лізінгодавцем. Крім примірника договору, йому ніяких інших документів не надали. Також, крім договору, його просили підписати ще один документ, як пояснили анкету для них Під час укладання договору відповідач ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Підписуючи договір, перераховуючи авансовий платіж, зважаючи на запевняння менеджерів відповідача, надані реквізити для оплати авансу і призначення платежу, розмови щодо умов передачі автомобіля, його реєстрації, оплати іншої частини вартості автомобіля, він справедливо вважав, що укладає договір купівлі-продажу автомобіля. Після ознайомлення з договором він вирішив повернути суму сплаченого авансу, але нічого не вийшло. Спочатку менеджери фірми відповідали на його дзвінки, пропонували зателефонувати в інший день - через два дні, а потім взагалі перестали відповідати на телефонні дзвінки. Вважає, що даний договір слід вважати недійним та просить суд стягнути з відповідача на його користь сплачений аванс за договором фінансового лізінгу.

Ухвалою судді від 14 травня 2018 року було вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача, у запропонований йому ухвалою суду строк відзиву на позов до суду не надходило. Поштовий конверт направлений на його адресу вручений відповідачу 18.05.2018 року. /а.с. 30/

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона,яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман, щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Судом встановлено, що 04 квітня 2018 року між ТОВ «Максус Лізінг» в особі директора ОСОБА_2, яка діє на підставі статуту та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізінгу №01052. Предметом фінансового лізінгу по даному договору є транспортний засіб моделі GREAT WALL C30NEW.

Згідно п.1.3 вказаного договору лізінгодавець бере на себе зобов'язання придбати Предмет Лізінгу у власність (отримати право власності на предмет лізінгу) та передати предмет лізінгу у користування Лізінгоодержувачу на строках та на умовах, передбачених договором. Лізінгоодержувач користується предметом Лізінгу на умовах даного Договору та згідно з положеннями чинного законодавства.

Вартість предмета лізінгу становить 280 тисяч гривень відповідно до п.8.2 спірного договору /а.с.15-22/

Відповідно до квитанції №0.0..1 від 05.04.2018 року та №0.0..1 від 05.04.2018 року позивач сплатив на користь відповідача авансовий платіж згідно договору фінансового лізінгу на загальну суму 28000 гривень.

Відповідно до витягу з реєстру фінансових установ Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Інформація про Товариство з обмеженою відповідальністю «Максус лізінг» з кодом за , який зазначено у договорі, не вносилась. Доказів, які б спростовували дану інформацію відповідачем не надано. Таким чином, є підстави вважати, що ТОВ «Максус Лізінг» не набувало, ліцензії та/або інші дозволи на надання фінансових послуг у Нацкомфінпослуг не отримувало. Таким чином відповідач не має права на надання послуг з фінансового лізінгу, а тому укладений спірний договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору з власної ініціативи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним по справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави - ст. 2 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України у п.п.4,5 своєї постанови від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначив, що нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач навмисно ввів позивача в оману, отримавши від нього грошові кошти за надання фінансового лізінгу, не маючи статусу фінансової установи, ліцензії та/або інші дозволи на надання фінансових послуг, в результаті чого позивач не отримав необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про послугу, яка йому була надана. Грошові кошти отримані від позивача відповідач не повернув.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Максус Лізінг» про захист прав споживачів, стягнення коштів сплачених за договором фінансового лізінгу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також мають бути стягнуті понесені ним і доведені відповідними доказами судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Також, підлягає стягненню з відповідача на користь держави і судовий збір за розгляд даного позову у суді та від сплати якого позивач звільнений відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»

Керуючись ст.ст.141, 247, 263-265, 273, 280-282, 287, 288, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Максус Лізінг" про захист справ споживачів, стягнення коштів сплачених за договором фінансового лізінгу задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Максус Лізінг», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 11-А, оф.404-3, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 кошти у розмірі 28000 (двадцять вісім тисяч) грн. сплачені останнім за договором фінансового лізінгу від 04.04.2018 року №01052 та 3000 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Максус Лізінг», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 11-А, оф.404-3, на користь держави судовий збір в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. (реквізити для сплати судового збору на користь держави: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача МФО 899998, рахунок отримувача 26001, код класифікації доходів бюджету 22030106 стягувачем виступає Державна судова адміністрація України)

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. Волчек