Справа № 573/1896/18
Номер провадження 2-з/573/10/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Черкашина М.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог шляхом накладання арешту на майно,

в с т а н о в и л а:

18 жовтня 2018 року д Білопільського районного суду Сумської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 19 жовтня 2018 року судом здійснено запит щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача.

22 жовтня 2018 року від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позовних вимог шляхом накладання арешту на наступне майно:

-автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», легковий універсал В, № шасі/кузова WVGZZZ5NZDW521978, сірий, д.н.з. ВМ 43337 АХ, 2012 року, який зареєстрований на ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1);

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: смт. Улянівка, вул. Виговського, буд. 9 Білопільського району Сумської області, титульно власником якого є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1);

-всі відкриті банківські вклади/рахунки, які знаходяться в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приват Банк» () на імя ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1);

Дану заяву обґрунтовує тим, що їй стало відомо про намір відповідача ОСОБА_2 відчужити автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», легковий універсалВ, № шасі/кузова WVGZZZ5NZDW521978, сірий, д.н.з. ВМ 43337 АХ, 2012 року випуску на користь третіх осіб, а грошові кошти, які знаходяться на рахунках а АТ КБ «Приват Банк» на імя ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) можуть бути зняті, а рахунки закриті.

Дослідивши матеріали заяви, приходжу до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає враховуючи наступне.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову (ч. 1 ст. 149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України також передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У абз. 2 п. 1, абз. 1, 3 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розяснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Позивач ОСОБА_1 у заяві посилається на обставини того, що невжиття визначених позивачем заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Всупереч зазначеним вище вимогам чинного законодавства позивач не надала суду доказів про те, що відповідач має намір відчужувати автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», легковий універсал В, № шасі/кузова WVGZZZ5NZDW521978, сірий, д.н.з. ВМ 43337 АХ, 2012 року випуску на користь третіх осіб, а грошові кошти, які можливо знаходяться на рахунках в АТ КБ «Приват Банк» на імя ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) можуть бути зняті, а рахунки закриті, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 у своїй заяві лише робить припущення, що відповідач може зробити вказані дії.

При цьому суд враховує, що позивач ОСОБА_1:

-не зазначила які саме відкриті банківські вклади/рахунки в АТ КБ «Приват Банк» на імя ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) та наявності на даних рахунках грошових коштів;

-не надала до суду правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: смт. Улянівка, вул. Виговського, буд. 9 Білопільського району Сумської області, власником якого є ОСОБА_2

-не надала до суду жодних доказів про те, що відповідач має намір відчужувати зазначене у заяві про забезпечення позову майно, у звязку з чим на даний час суд не може визначитися чи буде вжиття заходів забезпечення позову співмірним у даному випадку.

Оскільки, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 не обґрунтовано та не доведено доцільність забезпечення позову шляхом накладання арешту на вказане майно, суд приходить до висновку, що вказана заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, ст. ст. 149-150, 258, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог шляхом накладання арешту на майно, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області безпосередньо або через Білопільський районний суд Сумської області.

Суддя: