АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року м. Чернівці

Справа №727/30/17

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.

секретар Костюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 жовтня 2017 року, головуючий у 1-й інстанції Чебан В.М.,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

13 жовтня 2017 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 загальною площею 23,40 кв.м. та житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_3, належні на праві власності ОСОБА_2

Вимоги заяви про забезпечення позову обґрунтовує тим, що невжиття таких заходів може утруднити виконання рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 жовтня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що суперечать нормам процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити та вжити заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що позов має майновий характер, предметом спору є два об'єкти нерухомого майна та грошові кошти у вигляді компенсації за частку у спільному майні подружжя.

______________________________________________________________________

Провадження 22ц/794/33/18 Категорія 48

Заборона відчуження квартири та житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, які хоч і не є предметом спору, забезпечить можливість виконання рішення суду у разі його задоволення, а невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що майно, на яке заявник просила накласти заборону відчуження, не є предметом спору та відсутні інші підстави для заборони відчуження зазначеного майна відповідача.

Проте повністю з таким висновком суду погодитись не можна.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України», прийнятого 28.11.2017 року № 221-222, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 151 ЦПК України у редакції закону, чинного на момент постановлення оскаржуваної ухвали, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника

щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до роз'яснень пп. 4, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 71,7 кв.м. та припинити право спільної сумісної власності на указане майно;

визнати за нею право власності на приміщення для зберігання автотранспорту з офісним приміщенням по АДРЕСА_4 загальною площею 538,1 кв.м., припинити право спільної сумісної власності на зазначене приміщення;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію частки у спільному майні подружжя в розмірі 829850 грн.

Отже, між сторонами виник майновий спір, за змістом якого предметом позовних вимог крім поділу спільного нерухомого майна подружжя є стягнення грошової компенсації частки у спільному майні подружжя.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, заявник просила забезпечити її позов майнового характеру шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 загальною площею 23,40 кв.м. та житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_3.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є власником зазначеного вище майна.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Обмеження у вигляді заборони на відчуження спірного майна не позбавляє відповідача права користування та володіння майном, носить тимчасовий характер та не порушує права інших осіб.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 заявлено позов майнового характеру, з метою забезпечення виконання можливого рішення про стягнення грошової компенсації частки у спільному майні подружжя, колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом заборони відчуження вказаних об'єктів нерухомого майна є співмірним заявленим позивачем вимогам, оскільки таке невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Обраний заявником вид забезпечення позову відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 жовтня 2017 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1 загальною площею 23,40 кв.м. та житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_3, належні на праві власності ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 січня 2018 року.

Головуючий

Судді: