У х в а л а

22 жовтня 2018 року

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Ведмідь Н.В., вирішуючи питання про відкриття провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулая до Богунського районного суду м. Житомира з вказаною позовною заявою.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

У позові позивачем об'єднано дві вимоги - збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. Для вимоги про збільшення розіру аліментів встановлена альтернтивна підстудність, у той час як для вимоги про позбавлення батьківськх прав визначена загальна підсудність - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Згідно положень ч. 10 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

У позові зазначено, що відповідач проживає у Російській Федерації, однак позивачем не долучено до позовної заяви доказів щодо місцезнаходженням майна відповідача або його останнього відомого зареєстрованого місця проживання чи перебування в Україні.

Статтею 175 ЦПК України визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, серед іншого, зміст позовних вимог, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Подана позовна заява не містить зазначення доказів, що підтверджують вказані у заяві обставини; не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); не надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Також, відповідно до частини 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як роз'яснено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ЦПК України. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Звертаючись з позовом до суду, позивачем не долучено до позовної заяви доказів, які підтверджують ухилення батька від виконання своїх обов'язків, зокрема того, що батько не піклується про дитину, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною; не створює умови для отримання нею освіти, зокрема відомостей з місця навчання дитини щодо участі батька у вихованні дитини, тощо; відомостей, які характеризують особу батька дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

До позовної заяви позивачем не долучено доказів, які впливають на визначення розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України.

Також, відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

У якості третьої особи позивачем до участі у справі залучено службу у справах дітей Житомирської міської ради, у тай час як нормою ст. 19 СК України передбачено участь у справі органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 81, 177, 185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, що не перевищує п'яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ведмідь Н.В.