Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1812/18
Номер провадження: 2/511/722/18
24 жовтня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Іванова О. В.,
при секретарі - Кирилової І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою,-
Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 в якому просять стягнути з відповідача на користь МТСБУ суму сплаченого відшкодування в розмірі 18 066,41грн, витрати понесені на встановлення розміру збитку в розмірі 530.00грн, а також судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 1762,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що 11.01.2017 року о 14.00 годині ОСОБА_1 на проспекті Героїв України в м. Миколаєві керуючи а/м "Камаз" НОМЕР_3 не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну дистанцію, в наслідок чого допустив зіткнення з зупинившимся попереду а/м "ВАЗ" НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль а/м "ВАЗ" отримав механічні пошкодження, внаслідок чого ОСОБА_3 завдано матеріальних збитків.
16.02.2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340.00 (триста сорок гривен). На дату вчинення цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного ДТП підтверджується Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.02.2017 року.
Відповідно до Звіту № 104/03-17 про оцінку вартості (розміру) збитку, причинених пошкодженням транспортного засобу власнику автомобілю марки «ВАЗ», НОМЕР_2 складає в розмірі 18 066,41 гривен, які особисто винуватцем ДТП не були відшкодовані потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, яке у подальшому виплатило ОСОБА_3 18 066,41 гривен за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, представник позивача стверджує, що МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та скоїв ДТП, тому після проведення виплати потерпілій особі, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просить прийняти рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат, пов'язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 18 066,41 гривен, витрати понесені на встановлення розміру збитку та збору документів в розмірі 530.00грн витрати та оплати судового збору у розмірі 1762,00 гривен.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.29, 37). Згідно наданої до суду письмової заяви представник позивача просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечував щодо розгляду справи в заочному порядку (а.с.29;30).
Відповідач в судове засідання не з`явився двічі, про день та час розгляду справи повідомлявся за адресою свого постійного місця реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.25) та повідомлений належним чином (а.с.31,35).
Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендацією R (84) 5 Комітету міністрів державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України (а.с.39)
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 11.01.2017 року о 14 год 00 хв на проспекті Героїв України в м. Миколаєві керуючи а/м "Камаз" НОМЕР_3 не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну дистанцію, в наслідок чого допустив зіткнення з зупинившимся попереду а/м "ВАЗ" НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3-б, 13.1 ПДР України.
Вказані обставини встановлені постановою Роздільнянського районного суду від 16.02.2017 року, яка набрала законної сили 28.02.2017 року та не була ніким оскаржена.(а.с.5).
Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 гривен, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення Роздільнянського районного суду Одеської області. Постанова не оскаржувалася, штраф правопорушником сплачений добровільно 01.03.2017 року.
Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Пунктом 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина даної особи.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль "ВАЗ" НОМЕР_2, належний на праві власності ОСОБА_3 (а.с.8 зворотна сторінка), отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача.
За умовами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором.
Водій ОСОБА_3, який керував транспортним засобом ВАЗ, державний номер НОМЕР_1, 20.02.2017 року повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.6 зворотна сторінка -7).
03.03.2017 року ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ з заявою про отримання страхового відшкодування (а.с.7 зворотна сторінка).
Відповідно до Звіту № 104/03-17 про оцінку вартості (розміру) збитку, причинених пошкодженням транспортного засобу власнику автомобілю марки «ВАЗ», НОМЕР_2 ОСОБА_3 складає в розмірі 18 066,41 гривен (а.с.13-19).
Згідно наказу МТСБУ № 5104 від 15.06.2017 року було прийнято рішення про виплату ОСОБА_3 - 18 066,41 гривен за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Наказано Департаменту врегулювання здійснити заходи для компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку особою, відповідальною за шкоду (а.с.11).
МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 18 066,41гривен, що підтверджується платіжним дорученням № 5104рв від 15.06.2017 року (а.с.12).
Так, зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.
Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства …
Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Статтею 39 Закону встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно п.22.1. ст. 22 названого Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Під пунктом п.п. «а» п.41.1. ст. 41 цього ж Закону встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність…
Згідно п. 38.2.1. ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Статтею 1191 ЦК України також встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв'язку у їх сукупності.
Відповідно до ст.81 ч.1, ч. 6 ЦПК України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.76 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.
Відповідачу достовірно було відомо про наявність зазначеного спору в суді (а.с.26, 27), йому також пропонувалось подати пояснення, заперечення, відзив та усі наявні у нього докази по справі. Проте на час розгляду справи, від відповідача до суду не надійшло будь-яких пояснень, заперечень, відзиву, тощо на спростування доводів викладених в позовній заяві.
З огляду на вищенаведене суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування, сплаченого ОСОБА_3 (транспортним) бюро України в сумі 18 066,41 гривен та інші понесені витрати.
Позовна заява була надіслана до суду поштовим листом, дата на штемпелі якого значиться 17.08.2018 року (а.с.20), тобто відповідно до ст. 316 ЦК України без порушення строку позовної давності.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені на встановлення розміру збитку та збору документів в розмірі 530.00грн., та оплати судового збору у розмірі 1762,00 гривен. (а.с.1;10).
Керуючись ст.ст.11, 1191 ЦК України, ст.ст. 22, 38, 39, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 128, 131, 133, 141, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою - задовольнити в повному обсязі.
Відповідачу, який не з'явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О. В. Іванова