Справа № 203/1294/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Віліщук К.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

третьої особи - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 в особі її законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_2, Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м.Дніпрі ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.04.2016 року. Відповідачка ОСОБА_4 є онукою померлої ОСОБА_6 та була зареєстрована в квартирі за її життя. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2014 року по справі №203/8694/13-ц батьком відповідачки було визнано ОСОБА_7, в звязку з чим 10.06.2014 року вона була передана останньому на виховання. З цього часу, вони забрали всі особисті речі з квартири та переїхали до іншого постійного місця проживання. Всі обовязки з утримання квартири несе позивач. Будь-яких перешкод в користуванні квартирою відповідачі не чинив, як власник квартири договорів оренди, найму, піднайму не укладав. За вказаних обставин, а також посилаючись, що реєстрація відповідачки перешкоджає йому вільно користуватись та розпоряджатись квартирою, позивач просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою №53 в будинку №119 по пр.Дмитра Яворницького в м.Дніпро та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка та її законний представник за судовими викликами шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті суду в призначені судові засідання не зявились, про причини своєї неявки не повідомили.

Третя особа ОСОБА_2, в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити, посилаючись на те, що він тривалий час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить позивачу. Відповідачка в квартирі багато років не проживає, її особистих речей в квартирі не має.

Представник Управління-служби у справах дітей Соборної районної у м.Дніпрі ради в судовому засіданні проти позову не заперечував, посилаючись на те, що відповідачка має на праві власності інше житло, де постійно проживає разом із батьком.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради №659 від 22.12.2008 року відповідачці ОСОБА_4 було надано статус дитини-сироти, встановлено над ній опіку та призначено опікуном ОСОБА_6

Також вказаним рішенням місце проживання відповідачки було визначено за місцем реєстрації опікуна по пр.Дмитра Яворницького (на той час пр.ОСОБА_8),119/53 в м.Дніпро, на підставі чого ОСОБА_4 була зареєстрована за вказаною адресою.

Вказана квартира належала ОСОБА_6 на праві приватної власності та після її смерті 10.12.2013 року була успадкована позивачем за заповітом.

В подальшому відповідачка перебувала на обліку в Управлінні-службі у справах дітей Соборної районної у м.Дніпрі ради як дитина-сирота.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2014 року по справі №203/8694/13-ц батьком відповідачки було визнано ОСОБА_7, в звязку з чим вона втратила статус дитини-сироти та була передана на виховання батьку.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачка мала на праві власності 1/3 частину квартири №274 по пров.Штабному,5 в м.Дніпро, яке в подальшому з дозволу органу опіки було продано та з метою збереження прав дитини придбано ? частину квартири в Грузії, де остання і проживає разом із батьком.

Згідно довідки №2692 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відповідачка на теперішній час значиться зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщення нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 2 ст.405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом, відповідачка не є членом сімї позивача, який на теперішній час є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1; у вказаній квартирі з червня 2010 року, тобто більше восьми років не проживає, в звязку з виїздом на інше постійне місце проживання разом зі своїм батьком.

Також позивачем зазначено та не спростовано стороною відповідача, що будь-яких договорів щодо порядку користування вказаною квартирою між сторонами не укладалось.

За вказаних вище фактичних обставин та наведених положень законодавства, суд приходить до висновку, що відповідачка втратила права користування квартирою, а наявність її реєстрації перешкоджає позивачу вільно володіти та розпоряджатись належним йому майном.

Також суд враховує, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, в силу ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є підставою для подальшого зняття цієї особи з реєстрації.

В звязку з цим, суд вважає, що позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права та його позовні вимоги в частині визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою №53 в будинку №119 по пр.Дмитра Яворницького в м.Дніпро, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, в частині заявлених вимог про зняття відповідачки з реєстрації за вказаною вище адресою, в задоволенні позову слід відмовити, оскільки відповідно до наведених вище положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для її подальшого зняття з реєстраційного обліку відповідним органом реєстрації.

Таким чином, позивач на підставі даного рішення має можливість у встановленому законом позасудовому порядку звернутись до органу реєстрації для зняття відповідачки з реєстраційного обліку в квартирі.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. за задоволену вимогу немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150,156 ЖК України, ст.ст.16,319,321,383,391,405 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-80,141,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 в особі її законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_2, Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м.Дніпрі ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №53 по пр.Дмитра Яворницького,119 в м.Дніпро.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 серпня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак