АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року м. Чернівці

справа № 716/1145/17

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Одинака О.О., Яремка В.В.

секретар Герман Я.І.

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2017 року, головуючий в 1-й інстанції Сірик І.С.

встановила :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обгрунтовувала слідуючими обставинами.

З березня 2012 року вона проживала із відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.

Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_1 зазначала, що відповідач ухиляється від утримання дітей, їх

виховання, не піклується про стан здоров'я, їх фізичний та духовний розвиток. Вказує, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак на даний час перебуває на заробітках за межами України і отримує нерегулярний дохід, аліменти не сплачує, інших неповнолітніх дітей не має, батьки на його утриманні не перебувають.

Позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн., щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Провадження 22-ц/794/82/18 Категорія 50

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить рішення змінити та зменшити розмір стягуваних аліментів до 713 грн. на кожну дитину.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим.

Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що він не спроможний сплачувати аліменти у 3000 грн.. оскільки його дохід становить біля 2000грн. на місяць та звертає увагу суду на те, що на його утриманні перебуває ще одна дитина .

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення - змінити з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з березня 2012 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.та дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти на теперішній час проживають разом з матір'ю, яка на даний момент не працює, й перебувають на її повному утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 22.02.2017р., довідкою Кострижівської селищної ради Заставнівського району Чернівецької області № 222 від 22.02.2017р.

Батько матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд першої інстанції вважав за можливе визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн. оскільки він відповідає вимогам розумності і справедливості.

Однак колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визначеного розміру стягуваних аліментів, виходячи з наступного.

Звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 посилався на те, що отримує нестабільний дохід в середньому 2000 грн. щомісячно., сума стягнення в розмірі 1500 грн. на кожну дитину є надто обтяжливою для нього, оскільки сплачуючи дану суму щомісячно він буде позбавлений засобів для існування, що є неприпустимим.

Колегія суддів бере до уваги вищевказані доводи відповідача, оскільки ОСОБА_1 належним чином не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1500грн. на кожну дитину.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач є батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3., що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини, отже, дитина перебуває на його утриманні. Зазначена обставина не спростована.

При визначені розміру аліментів, суд першої інстанції в рішенні не зазначив прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який станом на момент розгляду справи становив 1426грн.

Чинним законодавством визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, однак батьки в межах своїх фінансових можливостей спроможні забезпечити не прожитковий мінімум, а належні умови життя необхідні для розвитку дитини.

Позивач посилаючись на те, що відповідач працює за межами країни та отримує достатній дохід, належними та допустимими доказами це не підтвердила.

Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою та приймаючи до уваги вік дітей, пов'язані з цим витрати, наявність захворювань, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, пріоритетність прав дітей на достатнє забезпечення їхніх потреб, майновий стан позивача, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів по 1500 грн. на кожну дитину слід зменшити до 1000грн. на кожну дитину.

Суд першої інстанції неповно встановив всі обставини справи, ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст.141 ЦПК України, відповідно до якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи зазначені норми, розподіл судових витрат слід змінити, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 426,69грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2017 року в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. та дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. змінити з 1500грн. на 1000грн. на кожну дитину.

В решті рішення залишити без змін.

Розподіл судових витрат змінити. Стягнути з ОСОБА_2 426,69грн. судового збору на користь держави.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. Дата складання повної постанови 16 січня 2018 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Вірно з оригіналом :