Провадження № 2-з/760/145/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Ковальській К.О.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності у порядку спадкування за законом, витребування майна, -

В С Т А Н О В И В :

У провадження Солом'янського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності у порядку спадкування за законом, витребування майна.

Ухвалою судді від 09 липня 2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження.

Одночасно з позовною заявою від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку під номером АДРЕСА_5, площа земельної ділянки становить 0,0924 га, кадастровий номер НОМЕР_5, цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва.

Позовна заява обґрунтована тим, що 26.05.1995 між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 208, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № НОМЕР_6 від 26.05.1995. позивач посилався на те, що ОСОБА_6 помер, про що 03.02.2014 складено відповідний актовий запис за номером 90, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівський області. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина. Спадкоємцями померлого є заявник та діти син - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заявник звернулась до приватного нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. Заявник посилався на те, що 10.09.2014 приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Варавою Н.В. відкрито спадкову справу № 53/2014 та видано Заявнику (Позивачу) свідоцтво про право на спадщину за законом на 33/400 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Заявник вказав, що йому стало відомо, про те, що померлому на праві власності належала земельна ділянка під номером АДРЕСА_5, площа земельної ділянки становить 0,0924 га, кадастровий номер НОМЕР_5, цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва.

Щодо земельної ділянки, то позивачу стало відомо, що 23.02.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко Віталієм Вікторовичем вчинено реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_5. Право власності зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, № 467.

Заявник посилався на те, що 10.02.2015 ОСОБА_3, діючи на підставі довіреності, від померлого ОСОБА_6, ВЕВ № 669486, виданої 19.09.2006 та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смагій Г.М., за реєстровим номером 1655, уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки з громадянином ОСОБА_4, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчук В.В. № 729. Позивач посилався на те, що у зв'язку зі смертю ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, представництво ОСОБА_3 на час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки (09.02.2015) було вже припинено і ОСОБА_3 не мала права діяти від імені ОСОБА_6 та укладати від його імені будь-які угоди, оскільки згідно з ч. 4 ст. 25 ЦПК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Зазначено, що станом на день подання позовної заяви позивач не може набути права власності у порядку спадкування на земельну ділянку, оскільки, земельна ділянка відчужена два рази, спершу 10.02.2015 на підставі договору купівлі-продажу між ОСОБА_6, від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_3, та ОСОБА_4, а згодом 23.02.2015 на підставі договору купівлі - продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який на теперішній час є власником Земельної ділянки.

Позивач посилався на те, що предметом позовної заяви є земельна ділянка під номером АДРЕСА_5, площа земельної ділянки становить 0,0924 га, кадастровий номер НОМЕР_5, цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка всупереч діючого законодавства була реалізована відповідачами, чим порушено законні права позивача (заявника).

Зазначено, що підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення виконання можливого позитивного рішення суду на користь позивача. На думку заявника, вказані вище обставини свідчать про те, що існує велика імовірність вчинення в подальшому ОСОБА_5, як юридичних так і фактичних дій, спрямованих на порушення права заявника на земельну ділянку, які можуть призвести до виникнення нових судових спорів, щодо витребування майна з незаконного володіння наступних набувачів, земля яким може бути передана ОСОБА_5, визнання недійсними нових правовстановлюючих документів на землю, пред'явлення позову про знесення збудованих на ній будівель та споруд або ж приведення земельної ділянки до попереднього стану.

Заявник стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість ОСОБА_5 здійснювати будівництво житлового будинку, будівель чи споруд або ж відчужити землю на користь третіх осіб в будь-який час, що призведе до неможливості поновити порушені права заявника.

У зв'язку з наведеним заявник просить вжити заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглянувши обґрунтування заяви про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб , забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Суд акцентує увагу заявника на те, що саме на суд покладено обов`язок перевірки обґрунтованості накладення арешту на те чи інше майно задля недопущення порушення прав інших осіб і свавілля в цьому питанні.

Суд приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову обраним заявником способом обґрунтований, оскільки, повідомлені ним обставини дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, то виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява позивача підлягає задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналізуючи матеріали цивільної справи, суд вважає, що правові підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності у порядку спадкування за законом, витребування майна - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку під номером АДРЕСА_5, площа земельної ділянки становить 0,0924 га, кадастровий номер НОМЕР_5, цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва.

Дані позивача: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2.

Дані відповідача-1: ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_3

Дані відповідача-2: ОСОБА_4, РНОКПП: НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_6

Дані відповідача-3: ОСОБА_5, РНОКПП: НОМЕР_4, адреса: АДРЕСА_4.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення чи протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, постановленої без участі особи, яка її оскаржує.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя: