Справа № 372/1346/18
Провадження № 2-1067/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Авсюкевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача про зняття арешту, на обґрунтування якої зазначила, що є власником квартири в місті Обухові, відповідно до свідоцтва про право власності. Як вказує позивач борг нею сплачено повністю, а виконавче провадження закінчено, проте відповідач не може зняти арешт, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено, тому просить рішенням суду зняти вказаний арешт.

23 липня 2018 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до свого провадження.

12 вересня 2018 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши письмові докази приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником 1/4 частини квартири в АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право власності, та квартири в місті Обухові по м-н. ПетровськийАДРЕСА_2 на підставі рішення виконкому Обухівської міської ради №1372 п. 8 від 20.11.2007.

При розгляді даної справи суд виходить лише з наявних у справі письмових доказів, поданих позивачем, і з того, що саме на позивача згідно ст. 81ЦПК України покладено обов'язок по доказуванню тих обставин, на як він посилається в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до листа Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на імя ОСОБА_1 № 6493 від 26.04.2018, відомості про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2, а саме: квартиру, що розташована за адресою: Київська область, м. Обухів, м-н. ПетровськийАДРЕСА_3 відсутні.

Згідно ч.1 ст.2, ч.1 ст.4 ЦПК України особа може звернутись до суду за захистом порушених, не визнаних, оспорюваних прав та законних інтересів. І суд задовольняє позов у випадку, якщо буде вставлено, що право позивача, на захист якого він звернувся до суду з позовом, порушене.

Згідно ч. 2, 3 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Оскільки, суд не має права збирати докази, а позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, з яких вбачається, чи накладався арешт на вищезазначену квартиру, ким і який саме документ був підставою для накладення арешту, в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 15, 16, 78-81,263-266, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (08701, Київська область, м. Обухів, м-н. ЯблуневийАДРЕСА_3) до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (08700, Київська область, м. Обухів, вул.. Київська, буд. 5) про зняття арешту - відмовити

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 25 жовтня 2018 року.

Суддя: О.Б. Тиханський