Справа № 2/331/834/18
№ 331/2781/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.10.2018 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Антоненко М.В.
за участю секретарі Андрієнко С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
ОСОБА_1, звернулася до суду із позовом в якому вказує на те, що 30 квітня 2014 р. її, (до шлюбу ОСОБА_1.) на підставі наказу № 33-к від 30.04.2014 р. було прийнято до Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект " на посаду адміністратора системи в технічний відділ.
29 серпня 2014 р. її було звільнено на підставі наказу № 72-к від 14.08.2014 р. з посади адміністратора системи в технічному відділі за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою.
Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статті 116 КЗпП України вбачається, що строки розрахунку при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Згідно до статті 117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
В день звільнення відповідач Державне підприємство «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» не провів, згідно ст. 116 КЗпП виплати всіх сум, що належать позивачу ОСОБА_1
У зв'язку з тим, що на підприємстві заробітна плата не виплачувалась, на дату звільнення перед позивачем виникла заборгованість з заробітної плати, що підтверджують судові накази та рішення Жовтневого суду № 2-н/ 331/677/14 від 13.06.2014р., № 2-н/331/1295/14 від 03.10.2014р. № 331/5020/17 від 28.08.2017р.
Відповідач проігнорував відведений законодавством термін для самостійного погашення боргу, заборгованість триває з квітня 2014 р. по 30.06.2017 р., тому накази та рішення суду на даний час залишаються не виконані, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 01.04.2018р. про відкритий стан виконавчих проваджень.
Невиконання роботодавцем вимог трудового законодавства, а саме ст. 116 КЗпП України, - є триваючим правопорушенням, а тому звільнений працівник може визначити обсяг своїх вимог, за ст. 117 КЗпП України, на момент припинення правопорушення, а при не проведенні розрахунку, відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 № 13, до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини, при цьому, згідно Постанови ВСУ у справі за № 6-15цс13 від 27 березня 2013 року, визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з тім остаточного розрахунку.
Згідно ч. 1 ст. 617 ЦК України підставою звільнення від відповідальності є випадок або непереборна сила. Не вважається випадком відсутність у боржника необхідних коштів, форс мажорні обставини (непереборну силу) підтверджує Торгово-промислова палата України.
Відповідно до ч. І ст. 625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
В судовому засіданні від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі..
ДП „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект" належним чином було повідомлено про час та місце судового засідання, представник відповідача до суду не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.
За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі ст. 47 Кодексу Законів про працю, обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку.
Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до статті 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно зі статтею 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.
У відповідності до п.2 Порядку обчислення середнього заробітку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
У відповідності до п. 3 «Порядку» при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки.
У відповідності до п. 8 «Порядку», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. ( Абзац перший пункту 8 із змінами, внесеними згідно з Постановою KMN 1398 ( 1398-99-п) від 30.07.99).
Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: копіями судових наказів № 2-н/331/677/14 від 13.06.2014р., № 2-н/331/1295/14 від 03.10.2014р., рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2017р. (провадження № 2/331/1286/2017, справа № 331/5020/17).
Керуючись ст. ст. 47, 116, 117 Кодексу Законів про працю, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до ті. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу. ХШ «Перехідні Положення» ЦГІК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: М.В. Антоненко