Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2587/18
Провадження №: 2-з/332/5/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Безлер Л.В., за участю секретаря Жечевій А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову, -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2018 року до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 5055, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 06.06.2018 року, та забезпечення позову шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 06.06.2018 року № 5055.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксації судового процесу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи із заяви про забезпечення позову, суд вважає обґрунтованими доводи заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, може ускладнити виконання майбутнього судового рішення по справі.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.

У рішенні ЄСПЛ «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття „ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.

За викладених обставин, виходячи із заявлених вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з метою захисту прав та законних інтересів заявника, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 5055, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 06.06.2018 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом виконання за виконавчим документом.

Згідно з ч.2 цієї статті виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

За таких обставин у суду не має підстав для заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання виконавчого провадження, оскільки такий обовязок у державного виконавця виникає на підставі ухвали суду про зупинення виконання за виконавчим документом.

У звязку з цим заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Поряд із цим, судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачу, а також обставин, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, за наявності яких обовязком суду є застосування зустрічного забезпечення, у звязку з чим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Проте, суд вважає за необхідне розяснити заявнику у відповідності до ч. 4 ст. 154 ЦПК України, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен предявити позов протягом десяти днів.

У відповідності до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, у звязку з чим у тексті ухвали зазначаються відомості про стягувача та боржника визначені ст. 4 Закону України „Про виконавче провадження.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову задовольнити частково.

Зупинити стягнення за виконавчим написом № 5055, виданим Приватним нотаріусом Київського Міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 06.06.2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 на корить Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» суми заборгованості у розмірі 24639.82 гривень, який перебуває на виконанні у приватного виконавця ОСОБА_3.

Боржник: Публічне акціонерне товариство „Перший Український міжнародний Банк, , адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Стягувач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн- НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Копію ухвали направити приватному виконавцю ОСОБА_3 за адресою: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, офіс 15 для виконання та розяснити йому положення ч. 4 ст. 157 ЦПК України, відповідно до якої, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Роз'яснити заявнику, що позовна заява має бути подана до суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Безлер