Постанова

Іменем України

16 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 636/3597/16-ц

провадження № 61-4117св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - дочірнє підприємство «Агроресурс» публічного акціонерного товариства «Агрокомбінат «Слобожанський»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Коваленко І. С., Овсяннікової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до дочірнього підприємства «Агроресурс» публічного акціонерного товариства «Агрокомбінат «Слобожанський» (далі - ДП «Агроресурс» ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський») про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, щовона є власником земельної ділянки в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,8031 га кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Граківської сільської ради Чугуївського району Харківської області.

22 травня 2013 року нею як представником ОСОБА_5 з відповідачем укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки № 333-Гр-з/13 (далі - договір оренди).

Умови укладеного договору відповідач не виконує належним чином, не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою.

Просила позов задовольнити.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 23 жовтня 2017 року позов задоволено, розірвано договір оренди землі від 22 травня 2013 року № 333-Гр-з/13 укладений між ДП «Агроресурс» ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» та ОСОБА_4, зареєстрований у Реєстраційній службі Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області 05 липня 2013 року. Стягнуто з ДП «Агроресурс» ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Рішення міського суду мотивовано тим, що відповідач не виконав умови договору оренди земельної ділянки зі сплати орендної плати, що є підставою для його розірвання.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23 жовтня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права. Систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання договору, однак таких доказів позивач не надала.

У касаційній скарзі, поданій 12 лютого 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_4просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, а апеляційним судом не спростовано факт несплати відповідачем їй орендної плати за 2015-2016 роки, що свідчить про систематичну несплату орендної плати. Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Чугуївського міського суду Харківської області.

06 квітня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

23 квітня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ДП «Агроресурс» ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» на касаційну скаргу мотивований тим, що апеляційний суд ухвалив законне й обґрунтоване рішення, з правильним застосування норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За положеннями частини першої статті 24 вказаного Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).

Стаття 141 ЗК України визначає підстави припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, такою підставою відповідно до пункту «д» частини першої цієї статті є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Таким чином, аналіз вказаних норм свідчить про те, що несплата орендної плати може бути підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, але така несплата має бути систематичною.

У жовтні 2016 року звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 як на підставу для задоволення її вимог указувала на те, що відповідач не виплачує їй орендну плату за 2015-2016 роки.

Суди встановили, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 площею 6,8031 га з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Граківської сільської ради Чугуївського району Харківської області.

22 травня 2013 року між ДП «Агроресурс» ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» та ОСОБА_4 як представником ОСОБА_5 укладено договір оренди землі № 333-Гр-з/13 строком на 10 років.

Згідно з пунктом 4.1 договору оренди розрахунок орендної плати здійснюється у національній валюті України - гривні: у готівковій формі шляхом отримання орендодавцем грошових коштів в касі орендаря або у безготівковій банківській формі шляхом перерахування орендарем грошових коштів на банківський рахунок орендодавця.

Розмір орендної плати становить 4 837, 29 грн (пункт 4.2 договору оренди).

Орендна плата виплачується не пізніше 30 березня року, наступного за звітним (пункт 4.8 договору оренди).

Апеляційний суд установив, що всупереч визначених договором умов отримання орендної плати позивач не зверталася до відповідача для її отримання, номер рахунку банківської картки чи поштового відділення, на які можна було би перерахувати оренду плату, не надала.

Доказів на підтвердження обставин, які б могли бути підставою для розірвання договору оренди, позивач не надала.

Систематичної несплати відповідачем орендної плати не встановлено.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи судами, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову та розірвання договору оренди землі.

Вирішуючи спір між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, які відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновку суду апеляційної інстанції, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат