АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Луценко О.М.
№22-ц/796/1174/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №756/5333/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

НемировськоїО.В.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, про визнання договорів недійсними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Перший український міжнародний банк» про визнання договорів недійсними та зобов'язання вчинити дії.

У мотивування вимог посилався на те, що 21.02.2008 року між ним та ЗАТ « Перший Український міжнародний банк» укладено кредитний договір № 366144608, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати кредит в розмірі 85 000,00 доларів США, зі сплатою 13,49 % річних за користування кредитом, строком до 21.02.2028 року. Цільове призначення кредиту придбання майна, а саме: однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки від 21.02.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник Оксаною Вікторівною.

Зазначений кредитний договір є недійсним в силу вимог ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, оскільки в момент його вчинення не відповідав ст. 99 Конституції України, вимогам Законів України «Про Національний банк України», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки спірний кредитний договір є недійсним, договір іпотеки, укладений на його забезпечення також є недійсним.

Враховуючи наведене просив суд:

- визнати недійсним кредитний Договір № 6144608 від «21» лютого 2008 року. Укладений між ОСОБА_2, та Закритим акціонерним товариством «Перший Український міжнародній банк»;

- визнати недійсним Договір іпотеки № 6144677 від 21 лютого 2008 року, що зареєстрований у реєстрі за № 1593 від 21.02.2008 року, укладений між ОСОБА_2, та Закритим акціонерним товариством «Перший Український міжнародній банк» і посвідченим нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна.

- зобов'язати Закрите акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» прийняти від ОСОБА_2, суму у розмірі 19556,16 доларів США.

- зобов'язати приватного нотаіуса Київського міського нотаріального округу Мироник Оксану Вікторівну виключити з реєстру іпотеку та заборонити відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу МироникОксана Вікторівна, про визнання договорів недійсними та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначає, що на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями відповідач не мав права здійснювати операції саме з надання кредитів в іноземній валюті, оскільки в переліку операцій з валютними цінностями не визначено видачу кредитів в іноземній валюті громадянам України.

Так як єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня, тому не виконання банком вимог ст. 99 Конституції України є порушенням умов чинного законодавства.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в повному обсязі суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21.02.2008 року між ЗАТ « Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 66144608, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі в розмірі 85 000,00 доларів США, зі сплатою 13,49 % річних за користування кредитом, строком до 21.02.2028 року. Цільове призначення кредиту придбання майна, а саме: однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 8-12)

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки від 21.02.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник Оксаною Вікторівною (а.с13-18).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України)

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Не є підставою для скасування рішення суду посилання апелянта на те, що Кредитний договір суперечить нормам законодавства, оскільки укладений у іноземній валюті з наступних підстав.

У відповідності дост.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України - сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, період сплати тіла, процентів, інших платежів, розмір щомісячного платежу, що і було передбачено сторонами при укладенні кредитного договору - отримання кредиту, його погашення, сплати відсотків в доларах США на виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором позивачем з метою зарахування обов'язкових платежів відповідно до умов кредитного договору відкрито рахунок в іноземній валюті, що повністю відповідає чинному законодавству та умовам кредитного договору.

Відповідно видача кредиту, внесення щомісячних платежів на погашення заборгованості за кредитом, процентів, інших обов'язкових платежів в валюті зобов'язання - долар США є правомірним.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п. 2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21.08.2001 за №730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку України банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: -неторговельні операції з валютними цінностями; -операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; -ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; -залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; -залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; -інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

За вказаних вище обставин та за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних вище операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів Україниє наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

02.10.2006 року Національний банк України видав ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» банківську ліцензію № 8 та дозвіл № 8-1 на право здійснювати банківські операції. Згідно додатку до дозволу № 8-1 від 02.10.2006 року визначено перелік операцій, які має право здійснювати банк, серед яких зазначено й залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. (а.с.42-44)

З наведеного вбачається, що ПАТ «Перший український міжнародний банк» на момент укладення Кредитного договору, володіло усіма необхідними дозволами на здійснення кредитування в іноземній валюті.

Таким чином посилання позичальника на недійсність договору кредиту у зв'язку з наданням кредиту в іноземній валюті не ґрунтується на приписах чинного законодавства.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним, оскільки він не суперечить цивільному законодавству та іншим правовим актам, а тому й вірно відмовив в задоволенні решти вимог які є похідними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є власним трактуванням законів позивачем, в тому числі і щодо виданої банку ліцензії та дозволу на право здійснювати банківські операції з валютою.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 січня 2018 року.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

О.В.Немировська