Номер провадження: 22-ц/785/6658/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гірняк Л.А.,

ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплаченої допомоги за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 05 червня 2018 року, -

встановив:

08 серпня 2017 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до суду з позовом простягнення з ОСОБА_3 суми виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 12 998,74 грн.

Свої вимоги Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради обґрунтував тим, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення в Суворовському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505.

Допомога була призначена на підставі заяви для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 13.08.2015 року та 17.02.2016 року.

Допомогу було призначено за періоди :

-з 13.08.2015 по 12.02.2016 року

-з 17.02.2016 по 16.08.2016 року і виплачено у сумі 12 998,74 грн.

04.04.2017 року винесено рішення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання за заявою ОСОБА_3 від 20.02.2017 року.

В заявах ОСОБА_3 зазначала що не має у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, ОСОБА_3 з 15.08.2015 року є власником частини житлового приміщення, яке розташоване за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., смт. Овідіополь, пров. Маяковського, буд 1.

Таким чином, ОСОБА_3 надала недостовірні відомості щодо відсутності житла розташованого за межами тимчасово окупованої території, внаслідок чого їй були надміру сплачені кошти за період з серпня 2015 року по серпень 2016 року на загальну суму 12 998,74 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 05 червня 2018 року позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_3, про стягнення надміру виплаченої допомоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради суму виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 12 998,74 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 05 червня 2018 року, та ухвалити нове судове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог Департаменту праці та соціальної політики ОМР до ОСОБА_3 відмовити.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, районний суд виходив з того, що ОСОБА_3 у заявах від 13.08.2015 року та 17.02.2016 року свідомо зазначила недостовірну інформацію про відсутність у володінні будь-кого із членів сімї житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районах проведення антитерористичної операції, оскільки відповідно до п. 11 Порядку, була зобовязана повідомити уповноваженому органу про зміну обставин, що впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

З таким висновком районного суду повністю погоджується апеляційний суд, з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення в Суворовському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505.

Як вбачається з матеріалів справи, допомога була призначена на підставі заяв 13.08.2015 року та 17.02.2016 року для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

У вказаних заявах було зазначено, що:

- житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, у володінні будь-кого із членів сім,ї не має;

- у володінні всіх членів сім'ї транспортних засобів не має;

- на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб у будь-кого із членів сім,ї відсутні (а.с.11, 13).

Допомогу було призначено за періоди :

-з 13.08.2015 по 12.02.2016 року

-з 17.02.2016 по 16.08.2016 року.

Виплачено у загальному розмірі 12 998,74 грн.

04.04.2017 року винесено рішення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання за заявою ОСОБА_3 від 20.02.2017 року.

Як вбачається з п.5 Порядку у заяві окрім відомостей про всіх членів сім,ї, які претендують на отримання грошової допомоги, зазначається також інформація про наявність у будь-кого з членів сімї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районі проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п.6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районі проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 10 Порядку для призначення грошової допомоги, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю правильністю її надання.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, ОСОБА_3 з 15.08.2015 року є власником 1/5 частини житлового приміщення, яке розташоване за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., смт. Овідіополь, пров. Маяковського, буд 1. (а.с. 18,19).

Згідно розрахунку-довідки, наданого позивачем, за період з серпня 2015 року по серпень 2016 року ОСОБА_3 було надміру виплачено бюджетних коштів на суму 12998, 74 грн.

Відповідно до п. 11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Доводи апелянта про те, що районний суд, визнавши доведеним факт отримання адресної допомоги без відповідного документального підтвердження, виніс рішення ґрунтоване на припущеннях, що суперечить ч.6 ст.81 ЦПК України, спростовується матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, що Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради не виплачував їй вказаної адресної допомоги у розмірі 12 998,74 грн., а зазначена сума є пенсією суперечать матеріалам справи. З матеріалів справи (арк.26) вбачається, що ОСОБА_3 у своєму поясненні начальнику управління ОСОБА_4 від 13.04.2017 року, зазначивши, що не зможе виплатити борг по соціальній виплаті у звязку із важким матеріальним становищем та інших доходів крім пенсії по інвалідності не має, фактично визнала що адресну допомогу вона отримала. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що вказана сума коштів є пенсією, на чому наголошує апелянт, тоді як наявні докази нарахування до виплати ОСОБА_3 адресної допомоги та перерахування її банку «ощадний банк України», уповноваженого Постановою Кабінету Міністрів України № 427 від 15 червня 2015 року відкривати і обслуговувати рахунки, на які зараховується грошова допомога.

Доводи апелянта про те, що обовязок вказувати про наявність у будь-кого з членів сімї у власності частини житлового приміщення набуло чинності лише з 03 червня 2017 року, після внесення відповідних змін до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2017 року № 370, і відповідно ОСОБА_3 не порушила вимог законодавства на час звернення, апеляційний суд вважає безпідставними. Вимога Порядку про відсутність у володінні будь-кого із членів сімї «житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції» включає у себе володіння у будь-якій частині, а не лише одноособове володіння.

Задовольняючи позовні вимоги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, районний суд вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_3 у заявах від 13.08.2015 року та 17.02.2016 року свідомо зазначила недостовірну інформацію про відсутність у володінні будь-кого із членів сімї житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районах проведення антитерористичної операції, оскільки відповідно до п. 11 Порядку, була зобовязана повідомити уповноваженому органу про зміну обставин, що впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

З цим висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Порушуючи питання про те, що отримана сума коштів у розмірі 12 998,74 грн. є пенсією, а не адресною допомогою, апелянт не надав жодних доказів на підтвердження своїх доводів. Разом з тим, у матеріалах справи міститься пояснення ОСОБА_3, у якому остання фактично визнала отримання нею адресної допомоги, але повернути отримані гроші відмовилась через важкий матеріальний стан.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, тому у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись: ст. ст. 368, 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 05 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.А. Кононенко

ОСОБА_5

ОСОБА_2