ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2018 року м. Кропивницький

справа № 396/679/18

провадження № 22-ц/4809/188/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л.М. (суддя доповідач),

судді - Карпенко О.Л.; Мурашко С.І.

за участю секретаря: Кравченко Я.С.

учасники справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», представник позивача - Гайова Анастасія Сергіївна

відповідач - ОСОБА_2, представник відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 липня 2018 року у складі судді Гарбуз О.А. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500415687 від 24 вересня 2013 року в розмірі 32 227,65 грн., з яких: 12 909,16 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 13 273,15 грн. - заборгованість по процентам та комісією, 6 045,34 грн. - пеня, штраф, неустойка.

В обґрунтування вимог зазначено, що 24 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 500415687, на підставі якого позичальник отримала грошові кошти в розмірі 13 512,00 грн.

30 вересня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» відступило на підставі договору факторингу Товариству з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» право грошової вимоги до ОСОБА_2 за вищевказаним кредитним договором.

10 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ. Згідно якого позивач набув право вимоги за кредитним договором № 500415687 від 24 вересня 2013 року в розмірі 32 227,65 грн.

Право вимоги вважається відступленим фактору з дати надходження на рахунок ТОВ «Дата Майнінг Груп» ціни прав вимоги в повному обсязі. В дату отримання оплати сторони відповідно до п 4.3. договору підписують акт приймання-передачі Реєстру боржників, за формою встановленою в Додатку № 2 до Договору (п. 2.3).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» на виконання умов договору факторингу направило на адресу, зазначену в кредитному договорі, ОСОБА_2 повідомлення про відступлення права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

У зв'язку з істотним порушенням позичальником умов кредитного договору, позивачем направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості та вимогу про погашення загальної суми боргу.

Відповідач могла реалізовувати своє зобов'язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки попереднього або первісного кредиторів, що у відповідності до положень ст. 516 ЦК України вважалося б належним виконанням умов договору. В такому випадку кошти були б перераховані на рахунок позивача та зараховані на погашення заборгованості.

Разом з тим, всупереч умов кредитного договору, незважаючи на направлені повідомлення, ОСОБА_2 взяті на себе кредитні зобов'язання не виконала. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, нею не здійснено жодного платежу.

З моменту отримання права вимоги, а саме з 10 жовтня 2016 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Загальний розмір заборгованості становить 32 227,65 грн., з яких 12 909,16 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 13 273,15 грн. - заборгованість по процентам та комісією, 6 045,34 грн. - пеня, штраф, неустойка.

Посилаючись на положення ЦК України, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просило повністю задовольнити вимоги та стягнути зазначену суму боргу.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 липня 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення вимог. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 500415687 від 24 вересня 2013 року позивач набув на підставі договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, укладеного з ТОВ «Дата Майнінг Груп». Якщо відповідач з будь-яких підстав не отримала повідомлення про передачу права вимоги, вона не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов'язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунок попереднього кредитора ТОВ «Дата Майнінг Груп» або ж на рахунок первісного кредитора ПАТ «Альфа-Банк», що у розумінні положень ст. 516 ЦК України вважається належним виконань кредитних зобов'язань. В разі сплати коштів на рахунки попередніх кредиторів, вони були б перераховані на рахунок позивача та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Разом з тим, після відступлення права вимоги, відповідач не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, ні на рахунок позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів. Кредитний договір та договори факторингу у встановленому порядку не визнано недійсними, тобто в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Суд безпідставно не взяв до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості та витяг з Додатку № 1-1 до договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, визнавши вказані докази як неналежні та недопустимі. Відповідно до положень ст. 185 ЦПК України суд повинен був постановити ухвалу про залишення позовної заяви без руху і надати позивачеві час для усунення недоліків. Визнавши неналежними та недопустимими вищевказані докази порушені основні засади цивільного судочинства. За невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору позивачем не нараховувались штрафні санкції. Також судом безпідставно застосовано до даних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності. Перебіг якої починає відраховуватись з моменту відступлення права вимоги, а саме після підписання договору факторингу від 10.10.2016 р. Крім того, згідно п. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору № 500415687 від 24 вересня 2013 р., датою остаточного повернення кредиту є 25 вересня 2016 року. Згідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, ОСОБА_2 подано відзив. Зазначено, що позивачем до суду надано розрахунки заборгованості, які неможливо було прочитати та перевірити правильність їх нарахування, беручи до уваги що між сторонами виник спір щодо нарахування основного боргу і пені за прострочення сплати. Позивачем невірно зазначено розмір щомісячної сплати на погашення кредитної заборгованості в розмірі 745,34 грн., не зазначено, що останній місяць 25.09.2016 р. відповідач повинна була сплатити 744,97 грн. та не вказано останню дату сплати коштів в рахунок погашення боргу по кредитному договору. Крім того, основну суму боргу відповідач частково погасила, сплативши 16.10.2013 р. - 745,34 грн., 18.11.2013 р. - 350,00 грн., 28.11.2013 р. - 400,00 грн., 17.02.2014 р. - 200,00 грн., всього 1 695,34 грн., що підтверджується копіями квитанцій. Тому залишок основної суми боргу становить 11 304,66 грн. Проте, при розрахунку заборгованості позивач не врахував дану обставину. Також позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку загальної та спеціальної позовної давності. Позов подано в квітні 2018 року, тому відсутні правові підстави для стягнення штрафних санкцій. Суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, у зв'язку з пропуском строку позовної давності, врахувавши, що останній платіж відповідачем здійснений 17 лютого 2014 року. Кредитор не надав формулу за якою обраховано заборгованість, надавши суду різні за розміром суми боргу, загальна сума при підрахунку відрізняється на 1 512,00 грн. Вона не була належним чином повідомлена про відступлення права вимоги. Тому, позивач не має процесуального права звертатись до неї з вимогою повернення заборгованості за кредитним договором № 500415687 від 24 вересня 2013 року. Також суд першої інстанції законно та обґрунтовано взяв до уваги матеріальне становище відповідача.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подано відповідь на відзив ОСОБА_2 В якому зазначено, що підписанням кредитного договору позичальник підтвердила, що вона попередньо ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту. Нарахування комісійної винагороди та штрафних санкцій передбачено умовами договору. Посилання відповідача на те, що позивачем не враховано кошти у розмірі 1 695,34 грн., які були сплачені нею на погашення заборгованості є помилковими, оскільки вказані платежі відображені в розрахунку заборгованості.

Апеляційне провадження відкрито 17 серпня 2018 року. Розгляд справи призначено на 26 вересня 2018 року. В подальшому в судовому засіданні оголошено перерву до 18 жовтня 2018 року.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» постановлено ліквідувати Апеляційний суд Кіровоградської області та утворити Кропивницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Кіровоградську область, з місцезнаходженням у місті Кропивницькому.

Згідно з п.3 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Апеляційний суд Кіровоградської області ліквідовано за Указом Президента України від 29 грудня 2017 року, відповідно до підпункту 6 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, частини третьої статті 19, частини другої статті 26, пункту 40 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів. Утворений Кропивницького апеляційний суд, який розпочав роботу 05 жовтня 2018 року.

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Кіровоградської області справу передано до утвореного Кропивницького апеляційного суду.

Згідно протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільна справа за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 липня 2018 року розподілена та передана судді-доповідачу Дьомич Л.М., учасниками колегії визначено суддів Карпенка О.Л. та Мурашка С.І.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача Гайової А.С., пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За статтею 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції врахувавши, що ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про відступлення права вимоги та просила застосувати до даних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності, таким чином відмовив у задоволенні позовних вимог.

Проте, даний висновок здійснений без дотримання норм як матеріального так і процесуального права.

Судом встановлено, що 24 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №500415687. Згідно умов якого Банк надає позичальнику кредит в сумі 13 512,00 грн., зі сплатою 14,99% річних за користування кредитом. Датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій є 25 вересня 2016 року (а.с. 8-11).

30 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» укладено договір факторингу. Згідно умов якого фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до договору. За даним правочином ПАТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги по кредитному договору № 500415687 від 24 вересня 2013 року, укладеному з ОСОБА_2 (а.с. 17-19).

10 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ (а.с. 20-24).

Згідно якого фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до договору. Відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 500415687 від 24 вересня 2013 року укладеним з ОСОБА_2, загальна сума заборгованості по якому становить 32 227,65 грн. (а.с.24).

19 жовтня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» направлено на адресу ОСОБА_2 повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості в розмірі 32 227,65 грн. за кредитним договором № 500415687 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Також повідомлено про зміну реквізитів для перерахунку суми боргу (а.с.15).

24 жовтня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» направлено на адресу ОСОБА_2 повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 500415687 від 24 вересня 2013 року та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних. Зазначено про необхідність повернути заборгованості в розмірі 32 227,65 грн. в десятиденний строк з дня направлення повідомлення (а.с.16).

Відомостей про отримання ОСОБА_2 вищевказаних повідомлень матеріали справи не містять.

Станом на 10 жовтня 2016 року розмір заборгованості позичальника за кредитним договором № 500415687 становить 32 227,65 грн., з яких 12 909,16 грн. - заборгованість за основою сумою боргу, 13 273,15 грн. - заборгованість за процентами та комісією, 6 045,34 грн. - пеня, штраф, неустойка.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з правочинів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частинами 2, 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В порядку ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала та не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в межах строку позовної давності з боржника на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке набуло право вимоги до відповідача за договором факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Тобто, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі № 6-979 цс15.

Отже, неотримання ОСОБА_2 повідомлення про заміну кредитора у кредитному договорі укладеному з ПАТ «Альфа-Банк» не звільняє її від обов'язку погашення кредиту взагалі. Оскільки відповідач не була позбавлена права реалізовувати своє зобов'язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки попереднього або первісного кредиторів, що у відповідності до положень ст. 516 ЦК України вважалося б належним виконанням умов договору.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У кредитному договорі № 500415687 (пункт 2.6), сторони обумовили, що позичальник взяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до графіку платежів, який є Додатком № 1 до кредитного договору та його невід'ємною частиною (а.с.8-9).

Отже, крім установлення строку дії договору - 25 вересня 2016 року, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання, згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Тобто, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що повернення боргу визначеного періодичними платежами, обчислюються з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року та 05 квітня 2017 року, викладених у справах № 6-2104цс16, № 6-522цс17.

Як виходить з графіку платежів, позичальник зобов'язалась повертати кредит шляхом відповідної частини кредиту, сплати відсотків та інших послуг Банку кожного календарного місяця строку кредитування (а.с. 9). 25 числа місяця в сумі 745,34 грн., а 25 вересня 2016 року в сумі 744,97 грн.

Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинна була здійснювати щомісячно в термін до 25 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг трьохрічного строку позовної давності.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_2 просила застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності (а.с. 57-59).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у задоволенні позову (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Позов про стягнення заборгованості за кредитним договором поданий до суду (направлений поштою) 19 квітня 2018 року, що підтверджується відтиском печатки поштового відділення на конверті (а.с.36). Три роки, що передували зверненню до суду, тривали з 2015 року по 2018 рік.

Тому, період стягнення кредитної заборгованості ОСОБА_2 судом визначено з 25 березня 2015 року по 25 вересень 2016 року (день остаточного повернення кредиту). Після 25 вересня 2016 року заборгованість по кредитному договору № 500415687 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як новим кредитором відповідачу не нараховувалась.

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 за вищевказаний період становить - 8 898,09 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 7 877,49 грн., заборгованість по процентам - 1 020,60 грн.

При визначенні розміру заборгованості, судом в якості належного доказу по справі взято графік платежів за яким повинні були виконуватися кредитні зобов'язання (а.с.9).

Щодо вимоги про стягнення неустойки. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Заявлений до стягнення розмір пені та штрафу в сумі 6 045,34 грн. позивачем не розмежовано.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року по справі № 6-3006цс15.

Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Позивачем заявлено вимоги до відповідача станом на 2016 рік.

Тому, враховуючи дату звернення до суду, до вимог про стягнення пені та штрафу підлягають застосуванню наслідки визначеного п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України спливу спеціального строку позовної давності, в один рік. У зв'язку з чим, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Вимога про стягнення комісійної винагороди Банку також не підлягає задоволенню за наступного.

Умовами кредитного договору, а саме п. 2.8 передбачено комісійні винагороди Банку: за управління кредитом - 2,05% (за період з 1-го місяця користування кредитом по 36-й місяць); за виконання операцій переказу коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування агентів Банку, без ПДВ 1,8% від суми переказу; за прийняття готівкових коштів з перерахунком для зарахування на рахунок в касах Банку у випадку, якщо сума платежу становить до 1 500,00 грн. (включно) - 35 грн.; за переказ коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування ПАТ «Альфа-Банк» у випадку, якщо сума платежу становить до - 1 500,00 грн. (включно) - 10 грн.

В графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту, за яким ОСОБА_2 повинна була виконувати кредитні зобов'язання зазначено, що комісія за здійснення операції по картці в термінальних пристроях не нараховувалась. Разом з тим, кожного місяця відповідачу нараховувалися послуги банку (валютно-обмінні операції, юридичне оформлення, тощо) в розмір 277,00 грн. В матеріалах справи відсутні докази того, що саме входило в дану суму нарахування, а також що вказане нарахування є комісією, передбаченою умовами договору, а не компенсацією сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним, а також докази того, що такі послуги позичальнику взагалі надавались. Адже відповідач припинила здійснювати платежі в 2014 році, а дані нарахування здійснені до 25 вересня 2016 року, як виходить з графіку платежів.

Доводи апеляційної скарги, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки дізнався про порушення свого права 10 жовтня 2016 року, з дня купівлі-продажу прав вимоги за кредитом, є безпідставними та необґрунтованими.

Після укладення договору факторингу позивач став кредитором у зобов'язанні за даним кредитним договором та набув всіх прав та обов'язків, що мав попередній кредитор, який в свою чергу не звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості в межах строку позовної давності.

Посилання на те, що перебіг позовної давності необхідно рахувати з дати остаточного повернення кредиту, є неправильними. Оскільки згідно вимог чинного законодавства перебіг позовної давності за вимогами, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу щомісячними платежами починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося відповідне порушення.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_2 зазначила, що позивачем не враховано часткове виконання нею кредитних зобов?язань, оскільки в жовтні 2013 р. вона сплатила 745,34 грн., в листопаді 2013 р. - 350,00 грн. та 400,00 грн., а платіж в лютому 2014 р. в розмірі 200,00 грн. нею не здійснювався.

Разом з тим, вказані доводи не мають правового значення. Оскільки суд визначає період стягнення з 2015 року. Спір щодо вищевказаних платежів виходить за межі, які суд визначив в період стягнення, застосувавши строки позовної давності до частини вимог позивача.

Таким чином, оскільки позичальник ОСОБА_2 не виконала передбачених кредитним договором, укладеним із ПАТ «Альфа-Банк», обов'язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до якого перейшло право вимоги, що підтверджується наявними в матеріалах справи договорами факторингу із додатками до них, а доказів погашення кредитної заборгованості на користь попередніх кредиторів відповідачем на надано - зазначені права підлягають захисту шляхом стягнення на користь позивача заборгованості, в межах строку позовної давності.

Враховуючи невідповідність висновків суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог за наслідками доведеного.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стягується судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі пропорційно до задоволених вимог 1 233,40 грн. (8 898,09 грн. х 100 % : 32 227,65 грн. = 28 %; 4 405 грн. х 28 % :100%).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 липня 2018 року - скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованість за кредитним договором № 500415687 від 24 вересня 2013 року в розмірі 8 898,09 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 7 877,49 грн., заборгованість по процентам 1 020,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги в розмірі 1 233,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 23 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: