Справа № 738/965/18
№ провадження 2/738/385/2018
З А О Ч Н Е Р I Ш Е H H Я
І М Е H Е М У К Р А Ї H И
20 серпня 2018 року місто Мена Чернігівської області
Менський районний суд Чеpнiгiвської областi
в складi: головуючого суддi ОСОБА_1,
з участю секретаря судового засідання Зубкович Н.Ф.,
pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Представник позивача у судове засідання не зявився, просив здійснити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, був викликаний у суд через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України.
За таких обставин, суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення, на підставі наявних доказів у справі, відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов пiдлягає частковому задоволенню з наступних пiдстав.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Судом встановлено, що 13 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг, який складається із підписаної відповідачем ОСОБА_3, ОСОБА_4 і Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті банку www.privatbank.ua, Тарифів банку, Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», відповідно до яких відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-32).
Відповідно до п.2.1.1.5.5 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг при порушенні Позичальником строків по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.
Уклавши з позивачем договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач ОСОБА_2 порушував зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості.
Вимога про стягнення на користь позивача 3000,62 грн. заборгованості за пенею та комісією не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).
Умовами договору, а саме згідно з пунктом 2.1.1.12.6.1 ОСОБА_4 і правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., включаючи прострочення зобовязань, передбачених пунктами 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 ОСОБА_4 і правил надання банківських послуг.
Так, вказаними положеннями визначено, що пеня це базова процентна ставка по договору / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.
Як вбачається з наданого позивачем ОСОБА_5 заборгованості за договором № б/н від 13 вересня 2011 року станом на 31 травня 2018 року, відповідачу з 01 грудня 2011 року нараховувалася пеня щомісячно в твердих грошових сумах 30 та 50 грн.
Суд дійшов висновку, що визначення пені у твердій сумі, а не у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, як передбачено положеннями частини 3 статті 549 ЦК України, не є пенею у розумінні закону, а тому вказані щомісячні нарахування не можуть бути стягнуті як пеня.
Також позивач просив стягнути з відповідача пеню і штраф, що відповідно до статті 549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Крім того, відповідно до пункту 2.1.6.14 ОСОБА_4 і правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань, Клієнт сплачує Банку: пеню відповідно до встановлених тарифів, або штраф, розмір якого встановлюється в Тарифах.
На підставі викладеного, керуючись 549, 526, 530, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77-82, 263-265, 280, 284 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1485,56 грн. у відшкодування судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області.
Суддя О.Я. Парфененко