Провадження №2/333/925/18
РІШЕННЯ

Іменем України

10 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Варнавської Л.О.,

за участю

секретаря Некрашевич Є.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5,

при розгляді у відкритому судовому засіданні цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення сесії міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

До суду із позовом звернувся ОСОБА_1 Посилається на те, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2016 р. по цивільній справі №333/601/16-ц за ним було визнано право власності на ? частину житлового будинку №26, який знаходиться в м. Запоріжжя по вул.. Кармелюка в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, померлого 30.09.1990 р. На підставі цього рішення право власності на відповідну частку житлового будинку №26 по вул. Кармелюка було за ним зареєстровано в Державному реєстру прав на нерухоме майно. Іншими співвласниками вказаного житлового будинку є ОСОБА_4 (23/100) та його бабка, нині померла (дата смерті 03.04.2017 р.) ОСОБА_7 (1/4 та 27/100 частки). 09.11.2015 р. із листа Управління Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області 31-28-02-774/15-15 йому стало відомо, що земельна ділянка площею 0,0670 га по вул. Кармелюка, 26 в м. Запоріжжя, на якій розташований житловий будинок, частина якого належить ОСОБА_1 перебуває у власності і їй присвоєно кадастровий номер 0:03:024:0205. 25.09.2015 року зазначену земельну ділянку було поділено на дві окремі наступним чином: площею 0,0436 га кадастровий номер :03:024:0210 та площею 0,0234 га кадастровий номер :03:024:0209. Як стало відомо з відповіді №978/02-03 від 19.05.2017 р. сесією Запорізької міської ради від 10.06.2015 р. прийнято рішення №74/227 «Про передачу гр. ОСОБА_4, ОСОБА_7 у власність земельної ділянки по вул. Кармелюка, 26». ОСОБА_4 та ОСОБА_7 16.04.2015 р. звернулись до Запорізької міської ради із заявами щодо передачі їм у власність земельної ділянки по вул. Кармелюка, 26 в м. Запоріжжя площею 0,0670 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) згідно часток на житловий будинок без визначення меж в натурі (на місцевості). Вказаним вище рішенням міської ради заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були задоволені було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж відповідної земельної ділянки в натурі, затверджено розмір відповідної земельної ділянки площею 0,0670 га із встановленням її межі та передано співвласникам житлового будинку у спільну часткову власність (ОСОБА_4 23/100 частки 0,0154 га та ОСОБА_7 77/100 частки 0,0516 га). Позивач вважає, що відповідач вказаним рішенням обмежив можливість позивача на отримання у власність частини земельної ділянки для обслуговування належної йому частини житлового будинку та позбавив можливості користуватись відповідною земельною ділянкою, в тому числі для обслуговування тієї частини будинку, яка йому належить. Просить визнати незаконним та скасувати рішення пятдесят восьмої сесії Запорізької міської ради від 10.06.2015 р. №74/227 «Про передачу гр. ОСОБА_4, ОСОБА_7 у власність земельної ділянки по вул. Кармелюка, 26».

В судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю - ОСОБА_2 позов підтримав, надали пояснення аналогічні викладеним.

Представник відповідача за довіреністю - ОСОБА_3 проти позову заперечував. В судовому засіданні та відзиві зазначив, що рішенням Запорізької міської ради №74/227 від 10.06.2015 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Кармелюка, 26 гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Вказаним рішенням передано співвласникам житлового будинку у спільну часткову власність земельну ділянку (кадастровий номер :03:024:0205) по вул. Кармелюка, 26 в м. Запоріжжя, загальною площею 0,0670 га (землі житлової та громадської забудови; для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)) згідно часток на житловий будинок, без визначення меж в натурі таким чином: гр.. ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0154 га, що складає 23/100 частки; гр.. ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,0516 га, що складає 77/100 частки. Позивач 01.07.2016 р. набув статусу спадкоємця на підставі рішення суду від 15.06.2016 р., тобто вже після прийняття Запорізькою міською радою рішення №74/227, яке було прийнято 10.06.2015 р. А тому відповідач, приймаючи рішення 74/227 від 10.06.2015 р. ніяким чином не порушила права позивача та не могла їх порушити. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст. ст. 140-149 ЗК України. Такої підстави припинення права власності, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було зареєстровано право власності на земельну ділянку ЗК не передбачено. Також вказує на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 разово використали своє право на безоплатну приватизацію частки земельної ділянки по вул. Кармелюка, 26 у м. Запоріжжя та скористались своїм правом та зареєстрували його у встановленому порядку. Оскільки на теперішній час оскаржуване позивачем рішення було фактично виконане, тому відсутні підстави для позбавлення громадян їх права власності.

Ухвалою суду від 23.05.2018 року до участі у справі була залучена в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4, яка в судове засідання не зявилась, її інтереси представляла за договором адвокат ОСОБА_5, яка проти позову заперечувала, пояснивши, що 30.09.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 був укладений договір про виділ земельної ділянки в натурі та припинення спільної часткової власності. За цим договором сторони домовились, що ОСОБА_7 належні їй 77/100 частки та ОСОБА_4, належні їй 23/100 частки виділяють ці частки в натурі зі складу земельної ділянки, що за адресою б. 26 по вул. Кармелюка в м. Запоріжжя та належить їм на праві спільної часткової власності. В результаті поділу сформовані дві нові земельні ділянки: ділянка Р1 площею 0,0436 га, ділянка Р2 площею 0,0234 га. З метою припинення спільної часткової власності співвласники домовились провести поділ земельної ділянки в натурі пропорційно належним їм часткам таким чином: ОСОБА_4 набуває право власності на земельну ділянку Р1 розміром 0,0436 га згідно Схеми земельної ділянки, виданої фізичної особою-підприємцем ОСОБА_8, а ОСОБА_9 набуває право власності на земельну ділянку Р2 розміром 0,0234 га. На теперішній час на ділянці, яка належить ОСОБА_4 будується житловий будинок, позивач про це знав з самого початку, проте умисно приховав ці відомості від суду. Часток співвласників на теперішній час не існує.

Заслухавши учасників, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Рішенням Запорізької міської ради №74/227 від 10.06.2015 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Кармелюка, 26 гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Вказаним рішенням передано співвласникам житлового будинку у спільну часткову власність земельну ділянку (кадастровий номер :03:024:0205) по вул. Кармелюка, 26 в м. Запоріжжя, загальною площею 0,0670 га (землі житлової та громадської забудови; для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)) згідно часток на житловий будинок, без визначення меж в натурі таким чином: гр.. ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0154 га, що складає 23/100 частки; гр.. ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,0516 га, що складає 77/100 частки (а.с. 60).

За договором дарування від 24.02.2015 року ОСОБА_4 набула у власність 23/100 частки житлового будинку №26, який знаходиться в м. Запоріжжя по вул. Кармелюка (а.с.48-49).

На земельну ділянку за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Кармелюка, 26, кадастровий номер :03:024:0205 видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно 13 липня 2015 року зареєстроване за ОСОБА_7 в розмірі 77/100 часток (а.с.124).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2016 р. по цивільній справі №333/601/16-ц за ним було визнано право власності на ? частину житлового будинку №26, який знаходиться в м. Запоріжжя по вул. Кармелюка в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, померлого 30.09.1990 р. (а.с. 26-29).

30.09.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 був укладений договір про виділ земельної ділянки в натурі та припинення спільної часткової власності. За цим договором сторони домовились, що ОСОБА_7 належні їй 77/100 частки та ОСОБА_4, належні їй 23/100 частки виділяють ці частки в натурі зі складу земельної ділянки, що за адресою б. 26 по вул. Кармелюка в м. Запоріжжя та належить їм на праві спільної часткової власності. В результаті поділу сформовані дві нові земельні ділянки: ділянка Р1 площею 0,0436 га, ділянка Р2 площею 0,0234 га. З метою припинення спільної часткової власності співвласники домовились провести поділ земельної ділянки в натурі пропорційно належним їм часткам таким чином: ОСОБА_4 набуває право власності на земельну ділянку Р1 розміром 0,0436 га згідно Схеми земельної ділянки, виданої фізичної особою-підприємцем ОСОБА_8, а ОСОБА_9 набуває право власності на земельну ділянку Р2 розміром 0,0234 га (а.с. 127-128).

Згідно витягу з державного кадастру про земельну ділянку НВ-015 сформованого 17.12.2015 р. на заяву ОСОБА_7 земельна ділянка кадастровий номер :03:024:0209 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кармелюка, 26, цільове призначення якої 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0234 на праві власності належала ОСОБА_7 (а.с.13-17)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 46407138 від 27.10.2015 р. на земельну ділянку за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Кармелюка, 26, кадастровий номер :03:024:0210 право власності зареєстроване за ОСОБА_4 (а.с.18-19).

На земельну ділянку 0,0436 гектарів за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Кармелюка, 26, кадастровий номер :03:024:0210 видане свідоцтво про право власності від 27.10.2015 р. на нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_4 (а.с.24).

ОСОБА_7, померла 03.04.2017 р. (а.с.12).

Згідно копії спадкової справи №279/2017, заведеної після смерті ОСОБА_7, єдиним спадкоємцем, який звернувся із заявою про прийняття спадщини був позивач ОСОБА_1 (а.с.116).

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади і здійснюють від їх імені та у їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 вказаного Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

Пунктом шостим частини першої статті 12 Земельного Кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст відноситься передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.127 ЗК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, відповідно до їх повноважень здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Державний акт на право власності на земельну ділянку видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема, статей 116, 118 ЗК України.

Згідно свідоцтво про право власності на нерухоме майно на земельну ділянку від 27.10.2015 р. ОСОБА_4 стала власником земельної ділянки площею 0,0436 гектарів, розташованої у м. Запоріжжя, вул. Кармелюка, 26 (а.с.24).

Таким чином, судом встановлено, що спірна земельна ділянка на теперішній час не перебуває у спільній частковій власності, а має окремих власників: ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 3, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. До позову, що виникає з приводу нерухомого майна, належить, зокрема, позов про витребування майна із чужого незаконного володіння. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд враховує, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретно майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом(стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст.ст.330,334 ЦК України право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього. Застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним(п.19 Постанови Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав). Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача(статті 387,388 ЦК України).

Позивач не довів порушення свого права через оформлення права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 та ОСОБА_7, оскільки позивач є спадкоємцем майна іншої власниці ОСОБА_7 Позивач не довів, що його право власності на частину земельної ділянки, яка за життя належала ОСОБА_7 взагалі є порушеним.

Та обставина, що померлою ОСОБА_7 (спадкоємцем якої є один позивач) будо порушено право позивача на спірну земельну ділянку, не може бути підставою для скасування рішення сесії міської ради, яке стосується двох осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_7, оскільки на даний час окремим власником відокремленої частини ділянки є ОСОБА_4, яка отримала її за неоспореним правочином та розпочала на ній будівництво.

З урахуванням норм ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15,ч.1 ст.16 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмовити в їх задоволенні.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення сесії міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська