Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2/279/225/18
Справа № 279/3710/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2018 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м. Коростені цивільну справу №279/3710/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

22.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу по розписці, вимоги за яким уточнив шляхом подання заяви про збільшення позовних вимог (а.с.20) в якому зазначив, що 16.02.2017 року позичив ОСОБА_2 45300 гривень, які підлягали поверненню в строк до 01.04.2017 року, що стверджується розпискою. В установлений строк позика не була повернута, тому просить, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з ОСОБА_2 45300 гривень суми позики, 3% річних від простроченої суми в розмірі 1072, 69 гривень, інфляційні втрати в сумі 4235, 77 гривень та понесені судові витрати.

Позивач письмово повідомив про розгляд справи у його відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових викликів рекомендованими листами за місцем реєстрації, СМС повідомленнями та шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Копію позовної заяви з додатком, ухвалу про відкриття провадження у справі отримала 25.01.2018 року (а.с.30), заяву про збільшення позовних вимог отримала 23.03.2018 року, про що наявний власноручний запис відповідача в справі.

За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що відповідно до договору позики, укладеного між сторонами 16.02.2017 року відповідач отримала у борг грошові кошти від позивача в сумі 45300 гривень строком до 1.04.2017 року. Даний договір відповідає формі договору позики, передбаченої ст. 1047 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Укладений між сторонами договір відповідає формі договору позики, передбаченої вказаною нормою закону.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданої розписки слідує, що відповідач отримала кошти 16.02.2017 року строком до 1.04.2017 року, тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 1865, 36 гривень, виходячи з проведеного наступним чином розрахунку : сума боргу 45300 гривень : 100% : 365 х 3% х 501 днів прострочення зобовязання = 1865, 36 гривень та інфляційних нарахувань за вказаний період, які визначаються шляхом множення щомісячних індексів інфляції за період прострочення боргу і становлять 6399, 68 гривень.

Отже, враховуючи те, що зобов"язання за договором позики відповідачем належним чином у визначений строк не виконано, кошти за розпискою не повернуто, тому позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 76 - 89, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.625, 1046, 1047 ЦК України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 45300 гривень, три проценти річних в розмірі 1865 гривень 36 копійок, інфляційні нарахування в розмірі 6399 гривень 68 копійок та 704 гривні 80 копійок понесених судових витрат по сплаті судового збору .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: 03040м.Київ, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, місце проживання: 11500, м.Коростень, вул.Свердлова, 178, НОМЕР_2 виданий 3.12.2010 року, РНОКПП НОМЕР_3.

Суддя: