Ухвала

Іменем України

11 січня 2018 року

м. Київ

справа № 522/16739/14-ц

провадження № 61-1439 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом - ОСОБА_4,

відповідач за первісним позовом - ОСОБА_5,

відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_6,

відповідач за зустрічним позовом: Департамент міського господарства Одеської міської ради, комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради,

третя особа - Одеська товарна біржа,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 15 вересня 2016 року у складі судді Погрібного С. О. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 листопада 2016 року у складі суддів Сегеди С. М., Гайворонського С. П., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, визнання права власності на квартиру.

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради (далі - КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради), третя особа - Одеська товарна біржа, про визнання частково недійсними розпорядження органу приватизації житла й свідоцтва про право власності на житло, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на частину квартири.

У липні 2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_5

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 15 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області

від 8 листопада 2016 року, у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі в частині зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У грудні 2016 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу про закриття провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Статтею 338 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

27 грудня 2017 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційну скаргу подано і касаційне провадження за нею відкрито за правилами ЦПК України в редакції 2004 року, відповідно до пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України в редакції 2004 року - предметом касаційного оскарження є ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31 - 33 частини першої статті 293 цього Кодексу після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Згідно із пунктом 14 частини першої статті 293 ЦПК України в редакції 2004 року окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі. Оскаржувана ухвала Приморського районного суду міста Одеси від 15 вересня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі та ухвала апеляційного суду Одеської області від 8 листопада 2016 року, якою залишена без змін вказана ухвала суду першої інстанції, не відносяться до ухвал, які згідно із статтею 324 ЦПК України в редакції 2004 року можуть бути оскарженими в касаційному порядку, тобто не є предметом касаційного оскарження (пункт 2 частини першої статті 324 ЦПК України в редакції 2004 року).

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-716 цс15.

За таких обставин касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 15 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 листопада 2016 року підлягає закриттю як помилково відкрите.

Керуючись статтями 389, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду міста Києва від 15 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 листопада 2016 року закрити як помилково відкрите.

Касаційну скаргу повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк