У Х В А Л А

17 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 511/2734/17

провадження № 61-43884ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року та постановуАпеляційного суду Одеської області від 16 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину ОСОБА_3 на час її навчання,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 простягнення аліментів на повнолітню дитину ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, на час її навчання в Одеському національному морському університеті у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно починаючи з дня звернення з позовом до суду до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ОСОБА_3 23-х річного віку. Позов мотивовано тим, що на час звернення з позовом до суду ОСОБА_3 навчається в Одеському національному морському університеті на 1-му курсі згідно з контрактом, стипендію не отримує. ОСОБА_1 добровільну матеріальну допомогу на навчання доньки не надає, а позивачка не має можливості одна забезпечити доньку та потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 рокувищевказані позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти на період навчання в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 20 грудня 2017 року до 01 грудня 2021 рік, тобто на період навчання в Одеському національному морському університеті, але не пізніше чим до досягненню нею 23-х річного віку.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1залишено без задоволення, а рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року - без змін.

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, що полягають, на його думку, у неповному з'ясуванні обставин справи, що мають істотне значення для справи. Зокрема заявник вказує на те, що ухвалою суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства призначено судову медичну генотископічну експертизу, без якої неможливо, на його думку, правильно вирішити спір у цій справі.

Також заявник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2018 року, посилаючись на те, що зазначену постанову отримав лише 19 серпня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 1 січня 2018 році прожитковиймінімум на одну працездатну особу становить 1762 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення аліментів на повнолітню дитину на час її навчання.Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, відповідач працює у Державній установі «Ширяєвський виправний центр № 111», що підтверджується довідкою з місця роботи та має постійний дохід у вигляді заробітної плати за місцем роботи біля - 7 000 гривень щомісячно. Будь-яких доказів неможливості надавати допомогу дитині суду не надав. Сукупна сума виплат за шість місяців складає майже 42 000 тисяч гривень, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доводи касаційної скарги, щодо не батьківства незважаючи на сплату аліментів до 18 років можуть бути встановлені в іншій справ, що у наступному може бути встановлено як факт у іншій справі з наступним скасуванням судових рішень у цій справі.

Питання права зазначені у касаційній скарзі не мають фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа не становить суспільного інтересу або виняткового значення для учасників з огляду на факти сплати аліментів до 18 років та не оспорювання батьківства до цього часу.

Верховним Судом також ураховано, що судове рішення апеляційного суду постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і на такі не посилається заявник.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями Європейського суду з прав людини, висловленимиу справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року та постанова Апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2018 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої та частиною дев'ятою статті 19, пунктом 3 частини першої статті 176, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390 та пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року та постановуАпеляційного суду Одеської області від 16 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину ОСОБА_3 на час її навчання відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко