РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

Головуючого судді: Ведмідь Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Скришевської О.Р.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Анжело до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей при виконавчому комітеті Житомирської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із указаним позовом, в якому просила визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, та порушує право на недоторканість ділової репутації ОСОБА_1 та принижує честь і гідність ОСОБА_1 ОСОБА_2 Анжело інформацію поширену ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в колективній заяві від 25.01.2017 року на імя Ради Адвокатів Житомирської області та КДКА Житомирської області.

Мотивуючи позов тим, що вона здійснює адвокатську діяльність з 27.01.2011 року на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 563, видане КДКА 10.02.2011 року. 25.01.2017 року відповідачі звернулися до Ради Адвокатів Житомирської області з колективною заявою, у якій виклали недостовірну негативну інформацію щодо неї та її малолітнього сина, чим порушили її немайнові права на честь та гідність і ділову репутацію, а також її малолітнього сина.

В колективній заяві було викладено, зокрема, про те, що «підставою для нашого звернення послужили факти вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення ОСОБА_1 хуліганства із застосуванням ножа та заподіяння нею тілесних ушкоджень», а також викладені конкретні факти, на їх думку, протиправних, неестетичних, непрофесійних дій.

Вважає інформація викладена в заяві щодо вчинення нею кримінальних діянь насильницького характеру та викрадення дитини, грубого порушення норм моралі, крім того значиться інформація про нібито розумову неповноцінність та інші неіснуючі хвороби її сина причиною яких, на думку відповідачів є її до нього відношення має для неї негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення нею вимог чинного законодавства України та прийнятих у суспільстві принципів моралі, етики, тощо, та такою, що на її переконання порушує її немайнові права, та права її сина, також стосується конкретних фактів, обовязок доказування яких покладається на відповідача, та на меті повідомлення цих негативних фактів відповідачі могли позбавити її права займатися професійною діяльністю.

Внаслідок вказаних порушень прав позивача, вона має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки вона хвилювалась через те, що її публічно принижено, у присутності людей, чия думка для неї важлива. Також моральна шкода виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушені душевної рівноваги.

Матеріальна шкода виразилася в тому, що перебуваючи в сильному душевному хвилюванні, вона не могла належним чином виконувати свої професійні обовязки протягом двох місяців поки тривали перевірки за заявою відповідачів та була усунута від виконання послуг за укладеним з її клієнтом договором, чим її було нанесено матеріальну шкоду в розмірі 4000,00 дол. США.

12.02.2018 року представником відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_6 направлено до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що звернення відповідачів до Ради адвокатів Житомирської області з колективною заявою є реалізацією відповідачами свого права на звернення громадян, а не поширенням недостовірної інформації, що унеможливлює задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, крім того, вказав, що подана відповідачами заява не містить неправдивої інформації. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП підтверджується постановою Богунського районного суду Житомира від 16.01.2017р. у справі № 295/15457/16-п. Щодо вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі еквівалентному 4000 доларів США представник зазначив, що на підтвердження понесення матеріальних збитків позивачем подано копію договору про надання юридичних консультаційних послуг, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича комерційна фірма "РВТ" та копію розпорядження № 30/01/17 від 30.01.2017р. про відсторонення позивача від виконання контракту на час розгляду Радою адвокатів звернення відносно ОСОБА_1 Разом з тим, сторона відповідача вважає, що зазначені письмові докази сфальсифікованими та зроблені спеціально для подання їх до суду з метою протиправного стягнення з відповідачів грошових коштів, оскільки згідно відомостей з ЄДРПОУ позивач, ОСОБА_1, є співзасновник TOB НВК РВТ, також керівником та підписантом у даному підприємстві є ОСОБА_7, а поданий позивачем договір підписано іншою особою, ОСОБА_8 Згідно договору про надання юридичних консультаційних послуг, позивач вказала, що отримувала винагороду в розмірі не менше 2000 доларів США щомісячно, однак позивач не довела таку обставину надавши підтвердження отримання визначених договором винагород за період дії договору.

05.09.2018 року позивач направила до суду письмові пояснення по справі, в яких вказала, що Рада адвокатів не є органом державної влади чи місцевого самоврядування, які уповноважені розглядати звернення. Крім того, відповідачі не подали ніяких доказів ні в Раду адвокатів ні до відзиву до позову, які б засвідчували ніби вчинення злочинів позивачем, або неналежного виховання сина та його відхилень у розвитку за цих причин. Зазначила, що відповідачі неприязно ставляться до позивача та її сімї через житлове питання, що було предметом неодноразових судових розглядів. Наразі в Богунському районному суді також наявна справа з даного предмета. Відповідачі забороняли позивачу та її сину проживати в спірний квартирі співвласницею якою вона також являлася, чинили усілякі перешкоди у користуванні її власністю, вимагали виписати з квартирі дітей позивача, чинили домашнє насилля, міняли замки до квартири, щоб перешкодити попадання в квартиру, неодноразово виламували двері кімнату позивачки, ламали двері та влаштовували погроми в її кімнати, розкидали меблі, різали та викидали її речі дитячі речі, неодноразово влаштовували побиття позивачки, при її спробах увійти в квартиру та забрати свої та дитячі речі, через що вона була госпіталізована з тілесними ушкодженнями. Проте ці факти були предметом розгляду інших судових справ і відповідних заяв в правоохоронні органи. А звернення до Ради Адвокатів було тільки засобом тиску на позивача. Крім того вказала, що в матеріали справи не подано документів, що договір про надання юридичних консультаційних послуг, який наявний в справі визнано недійним. За чинним законодавством України діє загальний принцип презумпції чинності документа. Проте недійсність даного договору або порядок його виконання не є предметом данного спору.

Позивач ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Анжело в судове засідання не зявилася, вказала, що у звязку з народженням дитини та перебуванням на лікарняному повязаних з пологами не може особисто приймати участь в судовому засіданні, а тому просила розгляд справи провести у її відсутність за наявними в матеріалах справи документами.

Представник відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні позову просив відмовити, просив суд врахувати під час розгляду справи постанови відносно позивача ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи Служба у справах дітей при виконавчому комітеті Житомирської міської ради в судове засідання не зявився, направив клопотання про розгляд справи за відсутності представника, просив суд діяти в інтересах дитини.

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

У відповідності до положень ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 12 ЦПК позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено саме його особисті немайнові права. Суб'єктивна думка про характер цих відомостей (впевненість у тому, що вони відповідають дійсності) виключає відповідальність за їх поширення.

Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Судом встановлено, що 25.01.2017 року відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до голови Ради адвокатів Житомирської області ОСОБА_9 із заявою щодо розгляду питання щодо позбавлення адвокатського посвідчення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звертаючись до суду з наведеним позовом, ОСОБА_10, як на доказ викладеного в позовній заяві, посилався на заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що адресована голові Ради адвокатів Житомирської області ОСОБА_9

Аналізуючи наведені докази суд зазначає, що відомості, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію повинні містити інформацію щодо конкретних фактів поведінки певної особи або конкретних обставин її життя; стосуватися певної сфери життя чи діяльності громадянина або організації, а саме інтимної сфери, професійної діяльності; містити загальну оцінку поведінки особи або конкретних обставин такої поведінки.

Одним із елементів юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, крім інших є поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Як встановлено в судовому засіданні, позивач продовжує роботу адвокатом, рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області від 24.03.2017 року відмовлено в порушені дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1, з тих підстав, що ОСОБА_1 не надано доказів, що були б підставою для порушення дисциплінарної справи відносно адвоката, за порушення Правил адвокатської етики та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (а.с. 6). Тобто позивач без перешкод продовжує здійснювати своє особисте немайнове право на працю. З такого суд вважає, що вказаний елемент юридичного складу правопорушення відсутній, а тому відсутній і сам юридичний склад.

Судом встановлено, що між сторонами по справі, склалися неприязні стосунки, які супроводжуються сварками, бійками, зверненнями в поліцію, за результатам чого проводилися неодноразові перевірки працівниками Житомирського відділу Головного управління Національної поліції в Житомирській області зі складенням подальших висновків, також справи розглядалися Богунським районним судом м. Житомира про притягнення до адміністративної відповідальності сторін по справі за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-1 «Вчинення насильства в сімї, невиконання припису або не проходження корекційної програми», також вносилися відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім того під час розгляду справи у суді сторони не заперечили ці обставини. Обставини, що визнаються учасниками справи, не потребують доказуванню (частина перша ст. 82 ЦПК України).

А тому встановити чи поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності мало місце, суд не може, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, жодна із сторін не надала доказів достовірності інформації так і її спростування.

Стороною відповідача, під час розгляду справи заявлялося клопотання про витребування доказів, а саме щодо інформації про зареєстровані в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань провадження відносно ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яке протокольною ухвалою Богунського районного суду м. Житомира було задоволено, однак відповідні відомості до Богунського районного суду м. Житомира за час розгляду справи так і не надійшли.

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Окрім того, як роз'яснено у п.п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право.

Разом з тим, судом не встановлено сукупності усіх чотирьох обставин, які є підставою для задоволення позовних вимог, а тому підстави для визнання вказаної позивачем інформації недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача відсутні.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд України наголосив на тому, що оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997).

Свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 Європейської Конвенції з прав людини застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе демократичне суспільство. Як передбачено в статті 10 Конвенції, ця свобода має винятки, які, проте, повинні чітко тлумачитись, та потреба в таких обмеженнях має бути переконливо встановлена (рішення від 23.09.1994 у справі Jersild v. Denmark, рішення у справі Janowski v. Poland, рішення від 25.11.1999 у справі Nilsen &a>

Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача та її малолітнього сина, завдання позивачу матеріальних збитків, моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідачів, позивачем не надано доказів наявності матеріальної чи моральної шкоди, протиправності діяння чи без діяння відповідачів, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідачів та вини відповідачів в її заподіянні, позивачем не було доведено того, що було порушено її право та ділову репутацію, що воно порушене саме внаслідок дій відповідачів і такі дії є протиправними, що відповідачі вчинили якесь діяння, яке порушило права позивача на ділову репутацію, за захистом яких подано позов, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 28, 34, 40, 297, 299, 277 ЦК України, ст.ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію», та ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 83, 84, 89, 95, 258, 259, 261, 263-266, 273, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Анжело до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей при виконавчому комітеті Житомирської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково в строки визначені ст. 354 ЦПК України до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 ч. 1 Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Богунський районний суд м. Житомира.

Повний текст рішення складено 10.09.2018 року

Суддя Н.В. Ведмідь