Справа № 633/121/18
провадження № 2/633/97/2018
15 серпня 2018 р. с.м.т. Печеніги
Печенізький районний суд Харківської області
у складі: головуючого - судді Смирнова В.А.
за участю секретаря судових засідань - Ріпа І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Печеніги цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Після уточнення позовних вимог, прийнятих судом, позивачка вказує, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Цей будинок належить їй відповідно до договору купівлі- продажу від 05.08.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Печенізького районного нотаріального округу Харківської області - Кормілець М.П.
Відповідач по справі - ОСОБА_3 є сестрою позивачки, вона зареєстрована в вищевказаному житловому будинку з 15.10.2013 року , але фактично там ніколи не проживала.
ОСОБА_2 вказує, що вона не зверталась до відповідачки з проханням, щоб остання добровільно знялась з реєстрації в будинку, який належить позивачці, оскільки за наявною інформацією ОСОБА_3 з сім'єю виїхала до Росії на постійне місце проживання у 2014 році. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_3, яке відоме позивачці є АДРЕСА_2. Факт не проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, понад шість місяців без поважних причин, підтверджується довідкою виконавчого комітету Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області від 24.04.2018 року № 1028.
Позивачка просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити.
Відповідачка в неодноразово призначені судові засідання не прибула, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином згідно ст.128 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила, але на адресу суду повернулись конверти з повістками про виклик відповідачки в судові засідання, відправлені на адресу зареєстрованого місця проживання відповідачки (згідно відповіді виконкому Печенізької селищної ради Харківської області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована проживаючою в АДРЕСА_1) з поміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».
Суд вважає, що відповідачка належним чином повідомлялась про розгляд справи та відповідно до вимог ст.128 ЦПК України розглядає дану цивільну справу за її відсутності.
Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши позивачку, свідка, дослідивши надані позивачем письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, не протиречать закону та підлягають задоволенню.
До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.
Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі- продажу від 05.08.2016 р. , інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, технічного паспорту на житловий будинок - ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.( а.с.9-19).
Згідно довідки виконкому Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 1028 від 24.04.2018 р. - ОСОБА_3, зареєстрована в АДРЕСА_1, але фактично за даною адресою не проживає з 15.10.2013 р. ( а.с. 20).
Згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_1, виданого Печенізьким РВ УМВС України в Харківській області 21.12.2010 р. - ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 і зареєстрована проживаючою в АДРЕСА_1. ( а.с.5).
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_3 з 2013 року не проживає в будинку АДРЕСА_1, її місцезнаходження їй не відоме. До теперешнього часу в смт. Печеніги ОСОБА_3 не з'являлась і в вищевказаному будинку її особистих речей немає.
Порядок користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду регулюється главою 6 ЖК України.
Згідно ч.1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою ст.71 ЖК України.
Відповідно до глави 6 ЖК України «Користування житловими приміщеннями у будинках (квартирах) приватного житлового фонду» (ст.ст. 150, 156, 158) та ст.ст.11, 319, 405 ЦК України підставами для виникнення права користування житловими приміщеннями , які належать громадянам на праві приватної власності, можуть бути: або- існування права власності на це приміщення; або - наявність факту проживання члена сім'ї власника житла разом із самим власником у цьому житловому приміщенні та спільного користування ними цим житлом, або - укладення цивільно-правових угод, відповідно до яких до особи переходить право користування таким приміщенням.
Як вбачається з матеріалів справи власником житлового будинку на цей час є ОСОБА_2 Правовстановлюючих документів, які вказують на наявність у ОСОБА_3 права власності на вищевказаний житловий будинок або права користування не має.
Відповідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Той факт, що за адресою позивача зареєстрована особа, яка фактично за цією адресою не проживає, а саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, створює перешкоди для реалізації ОСОБА_2 свого гарантованого законом права на власний розсуд розпоряджатися майном, що належить їй на праві приватної власності.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 не проживає за адресою, вказаною у позові і дані про реєстрацію, не відповідають дійсному місцю її проживання, суд вважає, що необхідно визнати її такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням.
Суд не стягує судові витрати з відповідача в зв'язку з заявою позивача про покладення даних витрат на неї.
Керуючись ст.ст. 5-10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 11,15, 391 ЦК України, ст.ст. 71,150, 156, 158, ч.1 ст. 163 ЖК України, ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд-
Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем безпосередньо до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: В.А.Смирнов