н/п 2/490/573/2018 Справа № 490/5377/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
17 жовтня 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді - Черенкової Н.П.,
при секретарі Янкевич В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, -
В С Т А Н О В И В :
У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 борг за спожитий природний газ, який станом на травень 2017 року склав 13 189,73 грн.
Заявлені вимоги мотивовані тим, що на обліку у ПАТ «Миколаївгаз» перебуває абонент ОСОБА_1, як споживач природного газу за адресою: вул. Очаківська, 72, з особовим рахунком НОМЕР_1.
Позивач надавав відповідачу послуги по постачанню природного газу, проте з 2013 року відповідач оплату за спожиті послуги в повному обсязі не здійснював, в зв'язку з чим за особовим рахунком рахується заборгованість, яка складає 13 189,73 грн.
У подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути заборгованість у сумі 12 787,19 грн.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.
Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих позивачем межах, наданих відповідачем заперечень у судовому засіданні, суд приходить до наступного.
Абонент не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, а саме: не сплачує в повному обсязі за надані послуги з газопостачання, чим порушує права ПАТ «Миколаївгаз».
На показнику лічильника природного газу 7948 куб.м. (який зафіксовано у 2013 році), тоді як оплату проводила відповідач виходячи із показань електролічильника 2990 куб.м., та сума боргу становить 17 868,69 грн.
У подальшому споживач періодично сплачувала за спожитий газ та заборгованість, яка склалась.
На момент звернення до суду заборгованість за спожитий, але не сплачений газ складає, з врахуванням проведеної оплати, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні книжок по оплаті та виписок із особового рахунку абонента, 12 787,19 грн.
Відповідно до п. 22 розділу ІІІ Правил, побутовий споживач зобов'язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.
Умовами Типового договору постачання, а саме: п.2.1 Постачальник зобов'язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об'ємах, а Споживач зобов'язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку визначені цим Договором.
Пунктом 4.6 Типового договору постачання, при розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.
Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.1 визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, нори, стандартів, порядків і правил.
Таким чином, відповідач є споживачем природного газу та перебуває у правових відносинах з ПАТ «Миколаївгаз», але неналежним чином виконує взяті на себе зобов'язання, а саме: не сплачує у повному обсязі за надані послуги з газопостачання, чим порушує права ПАТ «Миколаївгаз».
ПАТ «Миколаївгаз» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу у відповідності до ст. 160 ЦПК України.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2015 року наказ від 29.10.2014 року - скасований.
06.08.2014 року ОСОБА_1 звернулось до Центрального суду з позовом до ПАТ "Миколаївгаз", в якому просила визнати неправомірними дії публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації щодо здійснення перерахунку фактичного обсягу спожитого природного газу, та зобов'язати списати з розрахункового рахунку споживача борг в сумі 17 929,14 грн.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.08.2015 року у задоволенні даного позову відмовлено. Рішення вступило до законної сили.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1 платіжні документи по оплаті послуг з газопостачання за попередні роки складала не на підставі фактичних показників приладу обліку, а на власний розсуд в межах наявних коштів.

При цьому, як вказує сама ОСОБА_1І, платіжні документи по оплаті послуг з газопостачання за попередні роки нею складались не на підставі фактичних показників приладу обліку, а на власний розсуд в межах наявних коштів.

В силу п. 17 Правил розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

Пунктами 4.2.1 та 4.3 договору про надання послуг з газопостачання від 17 травня 2006 року встановлено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься споживачем до 25 числа поточного місяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця. При наявності лічильника газу розрахунок споживача за надані послуги з газопостачання проводиться за діючими цінами на підставі фактичних показань лічильника газу.

ОСОБА_1 не дотримувалася даних положень, оплату послуг газопостачання здійснювала не на підставі фактичних показань лічильника газу, а за такого, встановити дійсні об'єми споживання нею природного газу протягом 2009 - 2013 років, а також встановити фактичні показники лічильника станом на 01 січня 2013 року не виявляється можливим саме з вини споживача.

Разом з цим, пунктом 12 Правил передбачено, що розрахунки за надані послуги з газопостачання можуть провадитися як за платіжними документами, які виписуються газопостачальним підприємством, так і за розрахунковими книжками споживача.

Відповідно п. 10 Правил розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році. Газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Визначення річного обсягу використання природного газу здійснюється шляхом додавання обсягу використаного природного газу згідно з показниками лічильника з початку попереднього року до зняття показників лічильника у грудні попереднього року та розрахункового обсягу використання природного газу за необліковані дні грудня у разі незняття показників лічильника газу газопостачальним підприємством станом на 1 січня.

За такого, ПАТ ГГ "Миколаївгаз" правомірно розрахував споживачу ОСОБА_1 об'єм спожитого у 2013 році природного газу на підставі відомостей з розрахункової книжки позивача - платіжного документу від 18 грудня 2012 року та відомості контролера від 25 грудня 2013 року.

Даних про те, що представники відповідача знімали показники лічильника позивача у січні 2013 року чи у січні 2014 року - відсутні, а тому немає підстав для застосування формули розрахунку річного споживання газу з урахуванням необлікованих днів (у грудні 2012 року - 13 днів; у грудні 2013 року - 6 днів) за формулою, викладеною в абзаці 16 п. 10 Правил, на яку посилалась ОСОБА_1

Не заслуговують на увагу також посилання боржника на положення договору про надання послуг з газопостачання від 12 лютого 2014 року, оскільки цей договір укладений після виникнення спірних правовідносин та не регулює їх.

Вказане вище свідчить, що позивачем також не порушені вимоги щодо строків позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 29 Постанови КМУ від 09.12.1999 року № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» споживач природного газу зобов'язаний: укласти договір; пройти інструктаж з безпечного користування газом у побуті, в тому числі ознайомитися з інструкцією з правил безпечного користування газовими приладами і пристроями; виконувати вимоги Правил безпеки систем газопостачання та цих Правил; своєчасно вносити плату за надані послуги газопостачання.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання його умов не допускається, ст.526 ЦК України законодавчо закріплено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Вимоги ст. 629 ЦК України визначають, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Свої зобов'язання по наданню послуг по безперервному постачанню природного газу з гарантованим рівнем надійності безпеки, якості та тиску ПАТ «Миколаївгаз» виконало належним чином.

Зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати вартості прийнятого природного газу та послуг з його постачання, в порушення вимог ст.ст. 526, 714 ЦК України, п. 22 Правил, з боку споживача природного газу відповідачем виконані не належним чином.

Відповідно до ст.26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» законодавчо визначено, що істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч.3 ст.12 ЦПК України. кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однією із засад судочинства, регламентованих п.3 ч.1 ст.129 Конституції, є змагальність сторін та свободи в наданні своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, та є достатніми, якщо у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ст.ст.79,80 ЦПК України).

За приписами ст.82 ЦПК України,обставини. визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, за ч.4 цієї ж норми, обставини, встановлені рішенням суду , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у розгляді якої беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Квитанції щодо сплати, виписка із особового рахунку підтверджує суму боргу у вказаній сумі, за такого, позов підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача щодо відсутності боргу, за такого, спростовуються.

Так, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги, та є такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини та достатніми та є загальновідомими ( ст.ст.77-82 ЦПК України ).

За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать: на професійну правничу допомогу, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, та проведення експертизи, пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів, забезпечення доказів, та пов'язаних із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови- на позивача, у разі часткового задоволення позову- на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачем понесені судові витрати пов'язані із сплатою судового збору в сумі 1478,20 грн.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись, ст. ст. 10, 12,13, 76-84, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" заборгованість за послуги з газопостачання у розмірі 12787,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" судовий збір у розмірі 1478,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Центральний районний суд м. Миколаєва, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Реквізити сторін:

Позивач: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз", 54008, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 159.

Відповідач: ОСОБА_1, 54036, м. Миколаїв, вул. Очаківська, 72.

Повний текст рішення виготовлений 18 жовтня 2018 року.

Суддя Н.П. Черенкова