АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Телятник І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 серпня 2016 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Саулес Фабрика Україна» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Справа №2-314/11
Апеляційне провадження: №22-ц/796/1093/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14 лютого 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29 червня 2011 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» борг за кредитним договором на загальну суму 267 138грн. 29коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 1700 грн. та по сплаті інформаційно-технічних послуг в сумі 120 грн., а всього 268 958грн. 29коп.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 7 листопада 2014 року замінено сторону у виконавчому провадженні по виконанню рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 лютого 2011 року № 2-314/11 з Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М».

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 7 липня 2016 року замінено сторону у вищезазначеному виконавчому провадженні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Саулес Фабрика Україна».

У серпні 2016 року ТОВ «Саулес Фабрика Україна» звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на те, що 20 вересня 2011р державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 лютого 2011 року. ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», набувши статусу стягувача, зверталось до виконавчої служби та йому було повідомлено, що 12 грудня 2013 року винесено постанову про повернення виконавчого листа № 2-314/11, виданого 8 серпня 2011р., стягувачу.

- 2 -

ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», а пізніше ТОВ «Саулес Фабрика Україна» неодноразово зверталися до виконавчої служби із заявами про направлення

виконавчого листа на їх адресу або копій документів, які підтверджують вручення виконавчого листа Акціонерному банку «Банк регіонального розвитку», ТОВ «Агенції комплексного захисту бізнесу «Дельта М» або ТОВ «Саулес Фабрика Україна», однак відповіді так і не отримали.

Так як на час звернення до суду виконавчий лист на адресу стягувача або заявника не повертався, також він відсутній і в матеріалах справи, тому є підстави вважати його втраченим.

Заявник зазначав, що відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Проте, у зв'язку з неповерненням виконавчою службою виконавчого листа на адресу стягувача, заявник був позбавлений можливості повторно пред'явити виконавчий лист до виконання, що призвело до пропущення визначеного законом строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 серпня 2016 року заяву ТОВ «Саулес Фабрика Україна» задоволено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

Представник боржника посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки з постанови головного державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про опис та арешт майна боржника від 27 листопада 2017р. вбачається, що на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-314/11, виданий 7 листопада 2014р. Вказані обставини свідчать про повторну видачу виконавчого листа стягувачу ТОВ «Агенції комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та недоведеність поважності пропуску стягувачем для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Також представник боржника вважає, що не було підстав і для видачі дублікату виконавчого листа, оскільки стягувач не надав доказів втрати його оригіналу.

Крім того, представник боржника зазначає про порушення судом норм процесуального права, так як боржник не був належним чином повідомленим про день та час розгляду заяви.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника боржника, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представника ТОВ «Саулес Фабрика Україна», який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист на виконанні не перебуває, тому є підстави для видачі його дублікату та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення ухвали, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу, суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Частина 2 вказаної норми визначала, що заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

- 3 -

Згідно ст. 371 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення ухвали, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається у судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Згідно ч. 2 ст. 74 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення ухвали, судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Частина 4 даної норми передбачала, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Частина 1 статті 76 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення ухвали, визначала, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

З матеріалів справи вбачається, що заяву судом було отримано 25 серпня 2016р., а 26 серпня 2016р. постановлено ухвалу про задоволення заяви. При цьому судом не здійснювався виклик учасників справи для розгляду заяви у судове засідання.

Оскільки належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі, є обов'язковим (ч. 1 ст. 158 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення ухвали), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення ухвали), а згідно зі ст. 129 Конституції України, редакція якої діяла на момент постановлення ухвали, до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду переконливості своїх доводів (повідомлення про судове засідання є елементом змагальності та обов'язком суду), то неповідомлення про дату судового засідання є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Елементом належної судової процедури, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, є принцип "рівності вихідних умов" [27] або як його ще називають принцип "рівності сторін" [25, с.59] і принцип змагальності [13, с. 176]. Принцип "рівності вихідних умов" (рівності сторін) вимагає надати кожній стороні можливість представити свою справу в умовах, які не дають їй значних переваг перед її опонентом, а принцип змагальності означає, що сторони мають право знайомитися зі всіма доказами або запереченнями, що залучені до справи, висловлювати свою думку про їх наявність, зміст і достовірність у відповідній формі та у відповідний час, у разі необхідності - у письмовій формі та заздалегідь.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права, які визначають порядок розгляду даного питання.

Крім того, розглянувши заяву у відсутність учасників спору, суд першої інстанції не з'ясував обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення даного питання.

З доданих до апеляційної скарги доказів вбачається, що постановою головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві від 12 квітня 2017р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим 7 листопада 2014р., про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» у сумі 268 958грн. 29коп., що спростовує доводи заяви ТОВ «Саулес Фабрика Україна» про втрату виконавчого листа.

Отже, судом першої інстанції належним чином не були перевірені доводи заявника про

- 4 -

втрату виконавчого листа та наявність підстав для видачі його дублікату.

Також судом першої інстанції не з'ясовувалися підстави для поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, не були зазначені вони і в ухвалі суду, що позбавляє можливості апеляційний суд перевірити правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом першої інстанції не були з'ясовані обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та наданим сторонами доказам, судом грубо порушені норми процесуального права, чим позбавлено можливості боржника надавати докази у підтвердження своїх заперечень, тому колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду скасувати, а заяву направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 серпня 2016 року скасувати, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Саулес Фабрика Україна» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направити для продовження розгляду до Деснянського районного суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: