АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/8896/17
Провадження № 22-ц/792/1013/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

за участю учасників справи: апелянта ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2018 року про закриття провадження (суддя Палінчак О.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до начальника відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_7, про визнання недійсними реєстраційних дій за нікчемними правочинами,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2018 року у вказаній справі закрито провадження.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить її скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню і направити справу для зупинення розгляду справи в порядку п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України до вирішення кримінального провадження №0004776 від 12 липня 2017 року за фактом підроблення договору купівлі-продажу ПМП «СПТ». Також просить суд постановити окрему ухвалу в порядку ст. ст. 211, 320 ЦПК України щодо неповідомлення сторонами про існування кримінального провадження та неповідомлення про втрату повноваження представником.

Вважає вказану ухвалу упередженою, невмотивованою та такою, що не відповідає вимогам законодавства.

Посилається на те, що суд керувався не вимогами законодавства, а постановив ухвалу за порадою відповідача.

На думку апелянта, жодних підстав для звернення до господарського суду, як про це зазначено в оскаржуваній ухвалі, немає, оскільки ОСОБА_4 є учасником, засновником, власником та директором ПМП «СПТ» з 4 грудня 1995 року. Саме тому він звернувся до суду з проханням визнати правочин щодо купівлі-продажу частки ПМП «СПТ» нікчемним, так як не існує інших учасників крім нього, скасувати акт внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та господарських формувань, який порушує право на приватну власність, поскільки відповідачем не надано доказів існування «корпоративного спору».

Крім того, як вважає апелянт, суддя, відкриваючи судове засідання 28 березня 2018 року, проігнорував не лише право позивача ОСОБА_4 на участь у цьому процесі, але й той факт, що адвокат Шарко М.Б. втратив повноваження представника за два дні до судового розгляду (26 березня 2018 року), оскільки відповідно до наказу №5 Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги дію доручення №-022-0001480 від 11 вересня 2017 року, виданого на ім'я Шарка М.Б., скасовано у зв'язку з тим, що правова допомога позивачу не надавалась.

До того ж, як зазначено апелянтом, до початку розгляду справи по суті сторони зобов'язані були повідомити суд про відоме їм незавершене кримінальне провадження №0004776 від 12 липня 2017 року, що мало суттєве значення для прийняття рішення судом. У вказаному кримінальному провадженні відповідач була допитана в якості свідка, а представник Шарко М.Б. був уповноважений Центром з надання безоплатної правової допомоги представляти інтереси позивача, але усвідомлюючи той факт, що суд буде зобов'язаний зупинити, а не закрити провадження, не повідомили про відоме їм кримінальне провадження, що вплинуло на об'єктивність судового рішення, поскільки представник третьої особи також підтримав інтереси відповідача.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що приватне мале підприємство «СПТ» є юридичною особою (а.с. 55). Відповідно до ксерокопії договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ПМП «СПТ», ОСОБА_4 власник ПМП «СПТ» продав власнику ПМП «СПТ» ОСОБА_7 свою частку, 50% у статутному капіталі ПМП «СПТ» іншому власнику ОСОБА_7 (а. с. 16-17).

Позивач є суб'єктом господарювання, відповідач - начальник відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Закриваючи провадження у даній справі, суд виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З таким висновком погоджується Апеляційний суд Хмельницької області.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування, відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України, мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарські суди, відповідно до ст. 20 ГПК України, розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання.

Натомість, відповідно до положень статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, правильне визначення підвідомчості цієї справи залежить від установлення наявності або відсутності корпоративних відносин між сторонами оспорюваного договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі приватного підприємства.

Підприємством, відповідно до ч. 1 ст. 62 ГК України, є самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці, а також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи (ч. 1 1 ст. 13 ГК України).

За змістом ч. 3 ст. 63 ГК України, залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України, корпоративними правами є права особи частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб'єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

З огляду на зазначене Апеляційний суд Хмельницької області, дійшов висновку, що відносини, які виникли між сторонами оспорюваного договору, за своєю правовою природою є корпоративними відносинами щодо володіння, користування й розпорядження належними сторонам корпоративними правами у цьому приватному підприємстві.

Таким чином, спір у цій справі, який виник з корпоративних відносин між учасниками приватного підприємства щодо розірвання укладеного між ними договору купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі цього підприємства, є господарсько-правовим і підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Посилання апелянта, що суд керувався не вимогами законодавства, а постановив ухвалу за порадою відповідача, є необґрунтованим. При постановленні ухвали судом зазначено норми права, на які він посилався.

Посилання апелянта на те, що жодних підстав для звернення до господарського суду, як про це зазначено в оскаржуваній ухвалі, немає, оскільки ОСОБА_4 є учасником, засновником, власником та директором ПМП «СПТ» з 4 грудня 1995 року, і відповідачем не надано доказів існування «корпоративного спору», суперечить вищевикладеному.

Посилання апелянта на те, що суддя, відкриваючи судове засідання 28 березня 2018 року, проігнорував не лише право позивача ОСОБА_4 на участь у цьому процесі, але й той факт, що адвокат Шарко М.Б. втратив повноваження представника за два дні до судового розгляду (26 березня 2018 року), є безпідставними та до уваги апеляційним судом не беруться, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про скасування доручення №022-0001480 від 11 вересня 2017 року, виданого на ім'я адвоката Шарко М.Б. Інформація про скасування вказаного доручення надійшла до суду першої інстанції разом з апеляційною скаргою у травні 2018 року, після постановлення оскаржуваної ухвали.

Твердження ОСОБА_4 про те, що до початку розгляду справи по суті сторони зобов'язані були повідомити суд про відоме їм незавершене кримінальне провадження №0004776 від 12 липня 2017 року, що мало суттєве значення для прийняття рішення судом, є необґрунтованим. Зазначена інформація не є доказом по справі.

Крім того, апелянт робить посилання за правові норми, що не є чинними (п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України)

Не може бути підставою для скасування рішення суду прохання апелянта постановити окрему ухвалу в порядку ст. ст. 211, 320 ЦПК України щодо неправомірної поведінки сторін пов'язаної з неповідомлення про існування кримінального провадження та неповідомлення про втрату повноваження представником. Докази про обізнаність сторін про наявність кримінального провадження у суду відсутні.

Приведені в апеляційній скарзі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного прийняття судового рішення.

Оскільки ухвала суду правильна, обґрунтована, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для її скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Хмельницької області

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2018 року.

Судді: /підписи/ А.В. Купельський

Т.В. Спірідонова

Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області А.В. Купельський

___________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Палінчак О.М. Категорія: ухвала

Доповідач - Купельський А.В.