Справа № 742/596/18 Провадження № 22-ц/795/1010/2018 Головуючий у I інстанції - Коваленко А. В. Доповідач - Лакіза Г. П.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар: Позняк О.М.

сторони: позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк",

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області в складі судді Коваленка А.В. від 05 червня 2018 року (повний текст рішення складений 05 червня 2018 року) в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 вересня 2010 року в розмірі 112955 грн. 23 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4470,17 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 98430,05 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 4200,00 грн., штрафів: 500,00 грн. (фіксована частина) та 5355,01 грн. (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1762 грн.

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 26 березня 2018 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 21 вересня 2010 року в розмірі 112955 грн. 23 коп.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 18.04.2018 задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду від 26 березня 2018 року, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 червня 2018 року в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (правонаступник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", що підтверджується п.1.7. Статуту АТ КБ "ПриватБанк", затвердженого наказом Міністерства фінансів України (рішенням Єдиного акціонера) від 21 травня 2018 року №519, витяг з якого додано до апеляційної скарги) просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 червня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та стягнути заборгованість в межах строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги Банку зводяться до того, що оскаржуване рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновок суду щодо пропуску строку позовної давності є помилковим та не відповідає дійсним обставинам справи.

Банк зазначає, що відповідно до позицій ВСУ, викладених у постановах №6-249 цс15 від 02.12.2015, №6-1188цс16 від 29.06.2016, у разі застосування строку позовної давності, її наслідки можуть бути застосовані лише до тих зобов'язань та нарахувань, які були здійснені за межами строку позовної давності, водночас, суми нарахувань, здійснені в межах строку позовної давності, тобто за три роки до звернення до суду - з 31.12.2014, підлягають стягненню з Відповідача. Оскільки Кредитний договір не є розірваним чи припиненим, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту як плати за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом.

За таких обставин, Банк вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з Відповідача процентів за користування кредитом у межах строку позовної давності, а саме за період з 31.12.2014 по 31.12.2017.

В судове засідання сторони та їх представники не з'явились; про час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується розписками про вручення судових повісток 28.07.2018. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, що не з'явились, оскільки їхня неявка не є перешкодою для розгляду справи відповідно до положень ст.223, ч.2 ст.372 ЦПК України.

Оскільки всі особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справ без повідомлення (виклику) часників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності часників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін, враховуючи таке.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 21.09.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого банк надав кредит у розмірі 4500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.2-4).

Заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг, про що зазначено у анкеті-заяві, підписаній ОСОБА_2 (а.с.5). Вказаними документами, а також довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки, передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат (а.с.5-32).

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с.27).

Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (а.с.27).

Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. плюс 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій (а.с.28).

Згідно з п. 1.1.7.31 умов та правил надання банківських послуг, строк позовної давності стосовно вимог Банку по поверненню кредиту, оплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат банку, становить 50 років (а.с.22)

Згідно з п. 2.1.1.12.11 умов та правил надання банківських послуг, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржникам своїх боргових зобов'язань та інших обов'язків за договором (а.с.31).

Судами встановлено, що позивач належним чином виконав умови договору та надав відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти в розмірі 4500 гривень; натомість ОСОБА_2 в порушення вимог кредитного договору не здійснено своєчасну сплату визначених кредитним договором платежів.

31 грудня 2017 року Банком проведено розрахунок заборгованості за договором кредиту №б/н від 21.09.2010 року, з якого вбачається, що заборгованість боржника ОСОБА_2 на час проведення розрахунку становить 112955,23 грн., із них: заборгованість за кредитом - 4470,17 грн.; заборгованість за процентами - 98430,05 грн.; 4200 грн. - заборгованість за пенею та комісією, заборгованість по судовим штрафам - 5855,01 грн.(а.с.5-6). Правильність вказаного розрахунку не спростована.

З розрахунку заборгованості та відповіді на відзив наданої суду ПАТ КБ "ПриватБанк" вбачається, що останній платіж. за кредитним договором в розмірі 200 грн. ОСОБА_2 здійснено 29.08.2014 (а.с.6, 104).

Строк дії карточки виданої ОСОБА_2 закінчився в червні 2014, що підтверджується наданою відповідачем копією картки та довідкою Банку (а.с.94, 90).

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 26.02.2018 (а.с.2).

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 просив суд застосувати строки позовної давності (а.с.92-93).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості вже після спливу позовної давності, який слід рахувати з 29.08.2014, тобто з моменту внесення відповідачем останнього платежу. При цьому суд зазначив, що згідно умов кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. З наданої Банком довідки та копії кредитної картки вбачається, що термін дії картки, відкритої на ім'я ОСОБА_2, був визначений до останнього дня червня 2014 року (а.с.90,94), останній платіж відповідачем здійснено 29.08.2018, а з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості банк звернувся 26.02.2018 (а.с.2), а отже, на момент подачі позову трирічний строк позовної давності сплинув, що є підставою для відмови у позові відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України.

Суд також зазначив, що визначений в Умовах та Правилах надання банківських послуг збільшений строк позовної давності не може бути застосований, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення з відповідачем письмового договору про збільшення позовної давності.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, враховуючи таке.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства .

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки. Частиною другою статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік (спеціальна) застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з вимогами ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебігу позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно умов кредитного договору, кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки.

По справі встановлено, що термін дії картки, відкритої на ім`я відповідача, був визначений до останнього дня червня 2014 року (а.с.90,94), останній платіж відповідачем здійснено 29.08.2018 (а.с.6, 104), а з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості банк звернувся до суду у лютому 2018 (а.с.2), тобто після сплину трирічного строку позовної давності.

З врахуванням цих обставин, а також того, що відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву просив застосувати наслідки спливу позовної давності (а.с.93), суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України - за спливом позовної давності.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що строк позовної давності було збільшено до 50 років, оскільки не надано доказів укладення з відповідачем письмового договору про збільшення позовної давності, як того вимагає ст. 259 ЦК України. Апеляційна скарга не містить доводів на спростування цих висновків суду.

Постанови Верховного Суду України, на які посилається Банк в доводах апеляційної скарги, (зокрема, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15) стосувались стягнення заборгованості за кредитним договором, за умовами якого кредитні кошти надавались одноразово (однією сумою), без застосування кредитної картки, з погашенням кредиту згідно встановленого графіку щомісячних платежів. Отже, порівняння вказаних в апеляційній скарзі постанов Верховного Суду України з оскаржуваним судовим рішенням не дає підстав для висновку про те, що вказані справи стосуються аналогічних обставин надання кредитних коштів й однакового застосування норм матеріального права у кредитних правовідносинах.

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 20 серпня 2018 року.

Головуючий:Судді: