Справа №568/718/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2018 р. м.Радивилів Рівненської області

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі:

суддя Мельник Д.В.,

секретар судового засідання Єрмійчук Я.Р.,

за участю:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 500 гривень щомісячно починаючи з 08.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Позивачка просить, в разі розірвання шлюбу, залишити їй права й надалі іменуватися прізвищем ОСОБА_3 та визначити місцем проживання дитини місце проживання матері.

Під час розгляду справи по суті позивачка ОСОБА_1 у своєму вступному слові позовні вимоги підтримала повністю. Вона пояснила, що з відповідачем на протязі двох років спільно не проживають, примирення між ними неможливе. ОСОБА_1 просить, в разі розірвання шлюбу, залишити їй шлюбне прізвище, а дитину залишити проживати разом з нею. На даний момент їх спільна дочка проживає з позивачкою та є здоровою. ОСОБА_1 не працює, її доходи є періодичними. ОСОБА_1 просить не стягувати із відповідача понесені нею судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи по суті позов визнав частково. Він згідний на розірвання шлюбу із позивачкою та не заперечує, щоби дитина проживала з матірю. При цьому, відповідач не згідний сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1 500 гривень. Постійного місця роботи та систематичних доходів він немає. Відповідач зможе сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1 000 гривень.

Дослідивши докази по справі та встановивши інші фактичні обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково із слідуючих підстав.

Так, у відповідності до свідоцтва про шлюб, між громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстрований 05.03.2011 року у

відділі державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області за актовим записом № 8. Після укладення шлюбу, дружині було присвоєно прізвище чоловіка, а саме ОСОБА_2 (а.с.4).

Під час розгляду справи по суті, сторони визнали, що шлюбні відносини подружжя є фактично розірваними, так як на протязі двох років вони разом не проживають. Відповідно до ч.1 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам, збереження шлюбу є неможливим, тому його необхідно розірвати.

Приймаючи рішення про розірвання шлюбу, суд керується нормами ст.24 Сімейного кодексу України(далі СК України) про те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається

Відповідно до норм ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Також судом встановлено, що до укладення шлюбу з відповідачем, позивачка іменувалася прізвищем ОСОБА_4 (а.с.4). Згідно з нормами ст. 113 СК України, особа, яка змінила свої прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу й надалі іменуватися цим прізвищем.

Позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, 04.12. ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6). У відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню обставини, визнані сторонами, про те, що спільна дитина постійно проживає з позивачкою ОСОБА_1М.(а.с.5,6)

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, беручи до уваги дослідженні письмові докази щодо батьківства відповідача до його неповнолітньої дочки, яка проживає з позивачкою, суд приходить до висновку про наявність у ОСОБА_2 обовязку щодо утримання своєї дитини.

Згідно ч.3 ст.181,ч.1 ст.184 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Визначаючи розмір стягуваних з відповідача аліментів, суд керується ст.182 СК України та враховує матеріальне становище позивача та відповідача, як платника аліментів. Так, під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 немає постійного місця роботи, його заробітки є нерегулярними. Стан здоровя малолітньої дочки є задовільним. Дані фактичні обставини також визнані сторонами.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, обовязок по здійсненню таких витрат лягає на обох батьків, у звязку з чим, при визначенні розміру аліментів має враховуватись участь кожного з батьків у таких витратах.

На момент прийняття судом рішення за позовною заявою ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів, дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виповнилося пять повних років. У відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей цього віку становить 1 492 гривні.

Норми ч.2 ст. 182 СК України вказують на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, вважаючи на норми законодавства України щодо прожиткового мінімуму для дітей певного віку та норм чинного законодавства щодо мінімального розміру аліментів, їх розмір має становити не менше 746 гривень.

Таким чином, вважаючи на дослідженні докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 1 200 гривень до досягнення нею повноліття.

Згідно з нормами п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору під час розгляду цивільної справи позивачі у справах щодо стягнення аліментів. Норми ч.6 ст.141 ЦПК України вказують на те, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивачка ОСОБА_1 просить суд не стягувати з відповідача на її користь судові витрати по справі. Вважаючи на норми ст. 13 ЦПК України щодо принципу диспозитивності цивільного судочинства (розпорядження учасниками справи своїми правами на власний розсуд), суд не стягує з відповідача, на користь позивача, судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24, 112, 113, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12,13,82,133-142,258,263-265 Цивільного процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовільнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 05.03.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області за актовим записом № 8.

Надати позивачці ОСОБА_1 право, після розірвання шлюбу, й надалі іменуватися прізвищем ОСОБА_1.

Визначити місцем проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання її матері ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 200 ( одна тисяча двісті гривень) щомісячно починаючи з 08.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 200 ( одна тисяча двісті гривень) щомісячно починаючи з 08.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття, в межах одного місячного платежу, допустити до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, але суд вирішив питання про їх права , свободи, інтереси та обовязки до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 08.01.2018 року.

Суддя Д.В.Мельник