Справа № 128/373/18
Провадження № 22-ц/772/1679/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 рокуСправа № 128/373/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії:

судді-доповідача: Медвецького С.К.,

суддів: Кучевського П.В., Рибчинського В.П.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3,

відповідач: ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Саєнко О.Б. у місті Вінниці, повний текст рішення виготовлений 22 червня 2018 року,

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, встановлених рішенням суду.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 липня 2012 року вирішено стягувати з ОСОБА_4 аліменти на її користь, на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 травня 2012 року до його повноліття.

Відповідач добровільно сплачував аліменти, які були на рівні 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому виконавчий лист вона не направляла до Погребищенського ВДВС.

На даний час їх спільний син навчається в школі, відвідує гуртки та потребує витрат на своє утримання, тому аліменти в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для неї є незначними, а відтак вона не може повноцінно забезпечувати потреби дитини.

Також вказувала, що змінився встановлений законодавством мінімальний розмір аліментів на дитину, який не може бути меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на її користь на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 липня 2012 року, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, а також витрати за надання правової допомоги.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15 червня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що Сімейним кодексом України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв'язку зі змінами в законодавстві, а позивач не надала доказів на підтвердження зміни майнового стану у бік його погіршення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції й ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством, а тому розмір аліментів підлягає збільшенню. При цьому Сімейним кодексом України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути змінений і в інших випадках передбачених цим Кодексом.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що стаття 192 СК України не передбачає можливості зміни розміру аліментів у зв'язку зі змінами у законодавстві. Доводи позивача щодо збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для збільшення розміру аліментів. Інші законні підстави позивачем не доводилися.

Також відповідач вказує на те, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки ці витрати ОСОБА_3 не доведені.

Ураховуючи викладене відповідач просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких міркувань.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2007 року до 25 жовтня 2010 року. У шлюбі у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 та син ОСОБА_5 проживають АДРЕСА_1, дитина знаходиться на утриманні матері.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 липня 2012 року стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 травня 2012 року до його повноліття.

ОСОБА_4 проживає разом зі своїми батьками в селі Дзюньків Погребищенського району Вінницької області та офіційно не працює.

Відповідач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Погребищенської РДА по наданню соціальних послуг по догляду ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, та отримує допомогу.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Сімейним кодексом України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв'язку зі змінами в законодавстві, а позивач не надала доказів на підтвердження зміни майнового стану у бік його погіршення.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним.

Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З матеріалів справи слідує, що відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання дитини у розмірі визначеному рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 липня 2012 року, тобто - 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ця обставина підтверджується копіями квитанцій про сплату аліментів у розмірі 550 грн та 610 грн відповідно (а.с.30) та не заперечується позивачкою (текст позовної заяви).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1 860, 00 грн. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років до 18 років, з січня 2018 року становить 930 грн, тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі, меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини.

Посилання у відзиві на те, що зміна законодавства не є підставою для збільшення розміру аліментів, не заслуговують на увагу, оскільки аліментні правовідносини це триваючі правовідносини, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав він може змінюватись. Прийняття Закону про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року (провадження № 61-11279св18).

Колегія судів враховуючи принцип розумності і справедливості, зважаючи на необхідність належного матеріального забезпечення дитини обома батьками, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Щодо доводів апеляційної скарги про відшкодування витрат понесених ОСОБА_3 на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

- адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26);

- договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 ч. 1 п. 4, ст. 27);

- договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі; до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права; зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (ст. 27 ч. ч. 1, 3, 5);

- гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги; при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини; гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ч. ч. 1, 2, 3).

Оскільки на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано довідку адвоката про отримання коштів в сумі 916, 66 грн, яка за своїм змістом не є фінансовим документом, що підтверджує отримання таких коштів, то в задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу необхідно відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів суд допустився порушень матеріального та процесуального права, то рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Пунктом першим частини другої статті 19 ЦПК України передбачено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року встановлений у розмірі 1 762, 00 гривень.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів за 6 місяців (п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України), становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи, що ОСОБА_3 від сплати судового збору звільнена під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_4 в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору за подання позовної заяви в розмірі 704, 80 грн (1 762 грн х 0,4) та за подання апеляційної скарги в сумі 1 057, 20 грн (704,80 грн х 150 %), а всього в сумі 1 762 гривні.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 червня 2018 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Збільшити визначений рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 липня 2012 року розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні вимог ОСОБА_3 про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в сумі 1 762 гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Підпис С.К. Медвецький

Судді: Підпис П.В. Кучевський

Підпис В.П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий С.К. Медвецький