Справа № 442/3720/17
У Х В А Л А

10 січня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі: Петрів В.М.

за участю позивачів : ОСОБА_2, ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

представника ОСОБА_5 міської Ради ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі клопотання представника відповідача ОСОБА_5 міської Ради ОСОБА_6б. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 міської ради та ОСОБА_8 про визнання нечинним рішення сесії ОСОБА_5 міської ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_9 та ОСОБА_3 звернулися до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_5 міської ради та ОСОБА_8 про визнання нечинним рішення сесії ОСОБА_5 міської ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_5 міської Ради ОСОБА_6б. було заявлено клопотання про закриття провадження по цивільній справі , оскільки спір який виник між сторонами та є предметом адміністративного позову і має вирішуватись в порядку адімністративного судочинства.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_4 в судовому засіданні в задоволенні клопотання заперечили.

Представник третьої особи ОСОБА_7 щодо заявленого клопотання покладається на думку суду.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 міської ради та ОСОБА_8 про визнання нечинним рішення сесії ОСОБА_5 міської ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянк.

В свою чергу, задоволення судом таких вимог і набрання рішенням суду законної сили призведе до позбавлення права власності на земельну ділянку третьої особи ОСОБА_8

При цьому, відповідно ч.І ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.125, ч.І ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Частинами 1, 3 ст.152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Так, згідно з п.1 ч.І ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року № 7 за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1,3 частини першоїстатті 17 Кодексу адміністративного судочинствавіднесено до компетенції адміністративних судів. Виходячи з положень статей 8,124 Конституції України , статей 26,30,87 90,97,100,102,118,123,128,143-14 149,151,153-158,161,210,212 Земельного кодексу України, глав 27, 33, 34 Цивільного кодексу України,статті 15 Цивільного процесуального кодексу України,статті 12 Господарського процесуального кодексу Українисудам (підсудні) справи за заявами, зокрема: з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Аналогічна позиція висловлена у п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 10-рп/2010 від 01 квітня 2010 року (справа № 1-6/2010) визначив, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4, пункт 1 частини першої, частина друга статті 17 Кодексу).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, як вбачається із постанови Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 24 лютого 2015 року у справі №21-34а15, відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті З КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

Колегія судців Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Такимч чином в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 міської Ради ОСОБА_6б. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 міської ради та ОСОБА_8 про визнання нечинним рішення сесії ОСОБА_5 міської ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, слід відмовити.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. 255 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 міської Ради ОСОБА_6б. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 міської ради та ОСОБА_8 про визнання нечинним рішення сесії ОСОБА_5 міської ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: Гарасимків Л.І.