07.08.2018 Справа № 363/848/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря - Палій Л.О.,

прокурора Кривошеї С.В.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом Заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Старопетрівської сільської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, державного реєстратора Новопетрівської сільської ради ОСОБА_6, Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про витребування земельних ділянок з незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Старопетрівської сільської ради звернувся до Вишгородського районного суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, державного реєстратора Новопетрівської сільської ради ОСОБА_6, Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про витребування земельних ділянок з незаконного володіння. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2013 року у справі № 2-12/13 було задоволено позов прокурора Вишгородського району в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства у Київській області та визнано незаконним та скасовано розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 638 від 29.08.2008 «Про передачу земельних ділянок у власність 15 громадянам України для ведення особистого селянського господарства на території Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області», а саме ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21Також визнано незаконними та скасовано державні акти виданні на підставі зазначеного розпорядження. Зазначив, що однією з підстав задоволення позову було те, що громадяни, які отримали земельні ділянки у власність на підставі оскаржуваного розпорядження, не мали жодного наміру на отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Старопетрівської сільської ради та не були в цьому зацікавлені та вони не писали заяв до Вишгородської районної державної адміністрації про виділення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Старопетрівської сільської ради, а наявні в технічній документації заяви та акти перенесення в натуру і передачі на зберігання межових знаків земельної ділянки підписані не ними. Про те, що на їх імя було виготовлено державні акти на право власності на земельну ділянку їм стало відомо від працівників міліції та прокуратури. Києво-Святошинською місцевої прокуратурою при виконанні завдання прокуратури Київської області щодо стану виконання рішення Вишгородського районного суду від 16.08.2013 у справі № 2-12/13 було встановлено, що згідно договорів купівлі продажу земельних ділянок, зазначені особи відчужили належні їм земельні ділянки на користь ОСОБА_3, який в свою чергу обєднував декілька земельних ділянок в одну, чим збільшував їх площу та отримував нові державні акти. А згодом змінив їх цільове призначення з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва та розділив на менші за площею земельні ділянки. В подальшому ОСОБА_3 на підставі договорів купівлі-продажу частину належних йому спірних земельних ділянок відчужив на користь ОСОБА_4 Прокурор пояснив, що оскільки спірні земельні ділянки вибули з державної власності незаконно та рішенням визнано недійсним та скасовані державні акти на право власності на спірні земельні ділянки видані першим набувачам то вказані земельні ділянки підлягають поверненню у власність територіальної громади с. Старі Петрівці в особі Старопетрівської сільської ради Вишгородського району. Спірні земельні ділянки вибули з власності держави на підставі незаконного розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації, яке прийняте з порушеннями вимог земельного законодавства та без наявності волевиявлення громадян на користь яких вони відведенні у власність. На підставі викладеного просив визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського РУЮ Київської про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 права власності на спірні земельні ділянки; визнати недійсним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 права власності на спірні земельні ділянки та витребувати спірні земельні ділянки з їх незаконного володіння. Згодом уточнивши в частині свої позовні вимоги просив визнати недійсними та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського РУЮ Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельні ділянкиплощами 0,111 га, 0, 1106 га, 0, 1143 га, 0, 1186 га, 0, 1224 га, 0, 1202 га, 0, 1197 га, 0, 1111 га, 0, 1122 для індивідуального садівництва та витребувати їх на користь територіальної громади с. Старі Петрівці в особі Старопетрівської сільської ради Вишгородського району; визнати недійсними та скасувати рішення державного реєстратора Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно індексний номер: 38578150 від 07.12.2017 про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 25,2449 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером :03:071:6001 та витребування земельних ділянок на користь територіальної громади с. Старі Петрівці в особі Старопетрівської сільської ради Вишгородського району.

Прокурор та представник Старопетрівської сільської ради у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з викладених у позові підстав. Зазначили, що строк позовної давності в розумінні ст. 261 ЦПК України почав відлік з 13.06.2016 року, оскільки матеріали справи не місять жодних доказів проінформованості сільської ради про порушення вимог земельного законодавства та права на спірні земельні ділянки, а тому підстав для відмови у задоволенні позову у звязку зі спливом строку позовної давності відсутні.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що станом на час прийняття Вишгородською районною державною адміністрацією розпорядження №638, тобто на 29.08.2008 року, спірні земельні ділянки розташовувались за межами населеного пункту. Відповідно до п. 12 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, в редакції чинній на час прийняття Вишгородською РДА розпорядження №638, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.У свою чергу розмежування земель державної і комунальної власності було проведено з 01.01.2013 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності». Прокурор зазначає, що спірні земельні ділянки віднесено до меж села Старі Петрівці лише 21.03.2014 року на підставі рішення Вишгородської районної ради №462-35-6, тобто значно пізніше передачі земельних ділянок у приватну власність фізичних осіб згідно розпорядження Вишгородської РДА від 29.08.2008 року № 638. Таким чином, територіальна громада с. Старі Петрівці ніколи не була і не є власником чи розпорядником спірних земельних ділянок, а тому на сьогоднішній день не має права на витребування відповідного майна на підставі ст. 367 ЦК України. Крім того зазначив, що на час подання даного позову не існує земельних ділянок, щодо яких приймалось розпорядження Вишгородською РДА від 29.08.2008 року № 638 про передачу в приватну власність, видавались державні акти про право власності, відносно яких було ухвалене рішення Вишгородським районним судом від 16.08.2013 року по справі 2-12/13. Право власності на них було припинене внаслідок їх обєднання в інші земельні ділянки з іншими межами та кадастровими номерами та видачею нових державних актів. Крім того, просив застосувати строк позовної давності, оскільки Старопетрівська сільська рада приймала участь по названій справі в якості третьої особи, а отже не могла не знати про ухвалення даного рішення та взагалі про порушення їх прав, а справа розглядалась саме за позовом прокурора.

Інші учасники судового процесу до суду не зявилися, про місце, день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши прокурора, представника Старопетрівської сільської ради, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 638 від 29.08.2008р. «Про передачу земельних ділянок у власність 15 громадянам України для ведення особистого селянського господарства на території Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 були надані земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

В подальшому, відповідно до договорів-купівлі продажу від 11.12.2008р. № 1602, 1605, від 12.12.2008р. № 1594, від 16.12.2008р. № 1618, громадяни ОСОБА_19, ОСОБА_18, ОСОБА_7, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 відчужили свої земельні ділянки з кадастровими номерами :03:071:0101; :03:071:0102; :03:071:0115; :03:071:0114; :03:071:0113 на користь ОСОБА_3. Після чого, останнім вказані земельні ділянки були обєднанні в одну земельну ділянку площею 9.4799 га для ведення особистого селянського господарства, визначено новий кадастровий номер :03:071:0118 та ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 345352.

Також, відповідно до договорів-купівлі продажу від 10.12.2008р. № 1582, 1585, 1588 від 12.12.2008р. № 1615, громадяни ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_10 відчужили свої земельні ділянки з кадастровими номерами :03:071:0103; :03:071:0104; :03:071:0105; :03:071:0106; на користь ОСОБА_3. Після чого, останнім вказані земельні ділянки були обєднанні в одну земельну ділянку площею 7.4441 га для ведення особистого селянського господарства, визначено новий кадастровий номер :03:071:0117 та ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 345346.

Відповідно до договорів-купівлі продажу від 10.12.2008р. № 1591, 1597, від 11.12.2008р. № 1608 від 16.12.2008р. № 1621, громадяни ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_22, ОСОБА_20 відчужили свої земельні ділянки з кадастровими номерами :03:071:0108; :03:071:0109; :03:071:0110; :03:071:0111; на користь ОСОБА_3. Після чого, останнім вказані земельні ділянки були обєднанні в одну земельну ділянку площею 6.6337 га для ведення особистого селянського господарства, визначено новий кадастровий номер :03:071:0116 та ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 345351.

Відповідно до договору купівлі-продажу № 554 від 02.07.2009р. гр. ОСОБА_21 відчужив земельну ділянку площею 1.7956, кадастровий номер :03:071:0112 ОСОБА_3, після чого останній отримав державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД № 287907.

Відповідно до договору купівлі-продажу № 245 від 25.03.2009р. гр. ОСОБА_11 відчужив земельну ділянку площею 1.9118, кадастровий номер :03:071:0107 ОСОБА_3, після чого останній отримав державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД № 900663.

Таким чином, усі особи які отримали земельні ділянки на підставі розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 638 від 29.08.2008р. «Про передачу земельних ділянок у власність 15 громадянам України для ведення особистого селянського господарства на території Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області» відчужили свої земельні ділянки на платній основі ОСОБА_3 ще впродовж 2008-2009 років та останній отримав державні акти про право власності на земельні ділянки ще у 2009 році.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про держаний земельний кадастр» від 07.07.2011р., документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цього Закону, є дійсними.

Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації № 535 від 03.06.2009р. було змінено функціональне використання земельних ділянок, які належать ОСОБА_3 на підставі державних актів серія ЯЗ № 345352, серія ЯЗ № 345346, серія ЯЗ № 345351 з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва. На підставі вказаного розпорядження, ОСОБА_3 отримано державний акт серії ЯД № 287876 на право власності на земельну ділянку площею 7.4441га для ведення індивідуального садівництва, державний акт серії ЯД № 287877 на право власності на земельну ділянку площею 9.4799 га для ведення індивідуального садівництва та держаний акт серії ЯД № 287875 на право власності на земельну ділянку площею 6.6337 га для ведення індивідуального садівництва.

Також розпорядженнями Вишгородської районної державної адміністрації від 11.11.2009р. № 2070 та від 09.12.2009р. № 2638, було зміно функціональне використання земельних ділянок, які належать ОСОБА_3В, на підставі державних актів серії ЯД № 900663 та серії ЯД № 287907 з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва. На підставі вказаних розпоряджень, ОСОБА_3 отримано держаний акт серії ЯИ № 247284 на право власності на земельну ділянку площею 1.9118 га для ведення індивідуального садівництва та держаний акт серії ЯИ № 203297 про право власності на земельну ділянку площею 1.7956 га для ведення індивідуального садівництва.

В подальшому ОСОБА_3, земельну ділянку площею 7.4441 га з кадастровим номером :03:071:0117 розділено на менші за площею ділянки з кадастровими номерами: :03:071:0181, :03:071:0182, :03:071:0183, :03:071:0184, :03:071:0185, :03:071:0186, :03:071:0187, :03:071:0188, :03:071:0189, :03:071:0190, :03:071:0191, :03:071:0192, :03:071:0193, :03:071:0194, :03:071:0195, :03:071:0196, :03:071:0197, :03:071:0198, :03:071:0199, :03:071:0200, :03:071:0201, :03:071:0202, :03:071:0203, :03:071:0204, :03:071:0205, :03:071:0206, :03:071:0207, :03:071:0208, :03:071:0209, :03:071:0210, :03:071:0211, :03:071:0212, :03:071:0213, :03:071:0214, :03:071:0215, :03:071:0216, :03:071:0217, :03:071:0218, :03:071:0219, :03:071:0220, :03:071:0221, :03:071:0222, :03:071:0223, :03:071:0224, :03:071:0225, :03:071:0226, :03:071:0227, :03:071:0227, :03:071:0228, :03:071:0229, :03:071:0230, :03:071:0231, :03:071:0232, :03:071:0233, :03:071:0234, :03:071:0235, :03:071:0236, :03:071:0237, :03:071:0373, :03:071:0375, :03:071:0376, :03:071:0377, :03:071:0378 та зареєстрував право власності на них.

Земельну ділянку площею 9.4799 га з кадастровим номером :03:071:0118 ОСОБА_23 розділив на земельні ділянки менші за площею з кадастровими номерами: :03:071:0151, :03:071:0152, :03:071:0153, :03:071:0154, :03:071:0155, :03:071:0156, :03:071:0157, :03:071:0158, :03:071:0159, :03:071:0160, :03:071:0161, :03:071:0162, :03:071:0163, :03:071:0164, :03:071:0165, :03:071:0166, :03:071:0167, :03:071:0168, :03:071:0169, :03:071:0170, :03:071:0171, :03:071:0172, :03:071:0173, :03:071:0174, :03:071:0175, :03:071:0176, :03:071:0177, :03:071:0178, :03:071:0179, :03:071:0180, :03:071:0263, :03:071:0264, :03:071:0265, :03:071:0266, :03:071:0267, :03:071:0268, :03:071:0269, :03:071:0270, :03:071:0271, :03:071:0272, :03:071:0273, :03:071:0274, :03:071:0275, :03:071:0276, :03:071:0277, :03:071:0278, :03:071:0279, :03:071:0280, :03:071:0281, :03:071:0282, :03:071:0283, :03:071:0284, :03:071:0285, :03:071:0286, :03:071:0287, :03:071:0288, :03:071:0289, :03:071:0290, :03:071:0291, :03:071:0292, :03:071:0293, :03:071:0294, :03:071:0295, :03:071:0296, :03:071:0297, :03:071:0298, :03:071:0299, :03:071:0300, :03:071:0301, :03:071:0302, :03:071:0303, :03:071:0304, :03:071:0305, :03:071:0306, :03:071:0374 та зареєстрував право власності на них.

Земельну ділянку площею 6.63354 га з кадастровим номером :03:071:0116 розділено на менші земельні ділянки з кадастровим номерами: :03:071:0254, :03:071:0255, :03:071:0256, :03:071:0257, :03:071:0258, :03:071:0259, :03:071:0260, :03:071:0261, :03:071:0262, :03:071:0321, :03:071:0322, :03:071:0323, :03:071:0324, :03:071:0325, :03:071:0326, :03:071:0327, :03:071:0328, :03:071:0329, :03:071:0340, :03:071:0341, :03:071:0342, :03:071:0343, :03:071:0344, :03:071:0345, :03:071:0346, :03:071:0347, :03:071:0348, :03:071:0349, :03:071:0350, :03:071:0351, :03:071:0352, :03:071:0353, :03:071:0354, :03:071:0355, :03:071:0356, :03:071:0357, :03:071:0358, :03:071:0359, :03:071:0360, :03:071:0361, :03:071:0362, :03:071:0363, :03:071:0364, :03:071:0365, :03:071:0366, :03:071:0367, :03:071:0368, :03:071:0369, :03:071:0370, :03:071:0371, :03:071:0379 та зареєстрував право власності на них.

Земельну ділянку площею 1.7956 га з кадастровим номером :03:071:0112 ОСОБА_3 розділив на земельні ділянки менші за площею з кадастровими номерами: :03:071:0307, :03:071:0308, :03:071:0309, :03:071:0310, :03:071:0311, :03:071:0312, :03:071:0800:03:071:0314, :03:071:0315, :03:071:0316, :03:071:0317, :03:071:0318, :03:071:0319, :03:071:0320, :03:071:0380 та зареєстрував на них право власності.

Земельну ділянку площею 1.9118 га з кадастровим номером :03:071:0107 ОСОБА_3 розділив на земельні ділянки менші за площею з кадастровими номерами: :03:071:0238, :03:071:0239, :03:071:0240, :03:071:0241, :03:071:0242, :03:071:0243, :03:071:0244, :03:071:0245, :03:071:0246, :03:071:0247, :03:071:0248, :03:071:0249, :03:071:0250, :03:071:0251, :03:071:0252, :03:071:0253 та зареєстрував право власності на них.

В подальшому ОСОБА_3 на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 03.06.2016р. зареєстрованих в реєстрі № № 321, 322, 323, 324, 325, 326, 327, 328 посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 продав належній йому земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:071:0271, :03:071:0272, :03:071:0273, :03:071:0274, :03:071:0275, :03:071:0276, :03:071:0277, :03:071:0278, ОСОБА_4.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2013р. було визнано незаконним та скасовано розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 638 від 29.08.2008р. на підставі якого спірні земельні ділянки вибули з державної власності та визнано недійсними і скасовані державні акти на право власності на спірні земельні ділянки видані першим набувачам.

У 2017 році ОСОБА_3 обєднав земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:071:0181, :03:071:0182, :03:071:0183, :03:071:0184, :03:071:0185, :03:071:0186, :03:071:0187, :03:071:0188, :03:071:0189, :03:071:0190, :03:071:0191, :03:071:0192, :03:071:0193, :03:071:0194, :03:071:0195, :03:071:0196, :03:071:0197, :03:071:0198, :03:071:0199, :03:071:0200, :03:071:0201, :03:071:0202, :03:071:0203, :03:071:0204, :03:071:0205, :03:071:0206, :03:071:0207, :03:071:0208, :03:071:0209, :03:071:0210, :03:071:0211, :03:071:0212, :03:071:0213, :03:071:0214, :03:071:0215, :03:071:0216, :03:071:0217, :03:071:0218, :03:071:0219, :03:071:0220, :03:071:0221, :03:071:0222, :03:071:0223, :03:071:0224, :03:071:0225, :03:071:0226, :03:071:0227, :03:071:0227, :03:071:0228, :03:071:0229, :03:071:0230, :03:071:0231, :03:071:0232, :03:071:0233, :03:071:0234, :03:071:0235, :03:071:0236, :03:071:0237, :03:071:0373, :03:071:0375, :03:071:0376, :03:071:0377, :03:071:0378, :03:071:0151, :03:071:0152, :03:071:0153, :03:071:0154, :03:071:0155, :03:071:0156, :03:071:0157, :03:071:0158, :03:071:0159, :03:071:0160, :03:071:0161, :03:071:0162, :03:071:0163, :03:071:0164, :03:071:0165, :03:071:0166, :03:071:0167, :03:071:0168, :03:071:0169, :03:071:0170, :03:071:0171, :03:071:0172, :03:071:0173, :03:071:0174, :03:071:0175, :03:071:0176, :03:071:0177, :03:071:0178, :03:071:0179, :03:071:0180, :03:071:0268, :03:071:0279, :03:071:0280, :03:071:0281, :03:071:0282, :03:071:0283, :03:071:0284, :03:071:0285, :03:071:0286, :03:071:0287, :03:071:0288, :03:071:0289, :03:071:0290, :03:071:0291, :03:071:0292, :03:071:0293, :03:071:0294, :03:071:0295, :03:071:0296, :03:071:0297, :03:071:0298, :03:071:0299, :03:071:0300, :03:071:0301, :03:071:0302, :03:071:0303, :03:071:0304, :03:071:0305, :03:071:0306, :03:071:0374, :03:071:0254, :03:071:0255, :03:071:0256, :03:071:0257, :03:071:00258, :03:071:0259, :03:071:0260, :03:071:0261, :03:071:0262, :03:071:0321, :03:071:0322, :03:071:0323, :03:071:0324, :03:071:0325, :03:071:0326, :03:071:0327, :03:071:0328, :03:071:0329, :03:071:0340, :03:071:0341, :03:071:0342, :03:071:0343, :03:071:0344, :03:071:0345, :03:071:0346, :03:071:0347, :03:071:0348, :03:071:0349, :03:071:0350, :03:071:0351, :03:071:0352, :03:071:0353, :03:071:0354, :03:071:0355, :03:071:0356, :03:071:0357, :03:071:0358, :03:071:0359, :03:071:0360, :03:071:0361, :03:071:0362, :03:071:0363, :03:071:0364, :03:071:0365, :03:071:0366, :03:071:0367, :03:071:0368, :03:071:0369, :03:071:0370, :03:071:0371, :03:071:0379, :03:071:0307, :03:071:0308, :03:071:0309, :03:071:0310, :03:071:0311, :03:071:0312, :03:071:0800:03:071:0314, :03:071:0315, :03:071:0316, :03:071:0317, :03:071:0318, :03:071:0319, :03:071:0320, :03:071:0380, :03:071:0238, :03:071:0239, :03:071:0240, :03:071:0241, :03:071:0242, :03:071:0243, :03:071:0244, :03:071:0245, :03:071:0246, :03:071:0247, :03:071:0248, :03:071:0249, :03:071:0250, :03:071:0251, :03:071:0252, :03:071:0253, в одну земельну ділянку площею 25.2449 га з кадастровим номером :03:071:6001.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:071:6001 зареєстровано на підставі заяви про обєднання земельних ділянок № 519 від 27.09.2017р., посвідченої приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_24. Крім того, державна реєстрація прав та їх обтяжень була вчинена 07.12.2017р. № 38578150 державним реєстратором Новопетрівської сільської ради Вишгородського району ОСОБА_6.

Звертаючись до суду, Заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Старопетрівської сільської ради наголошував на тому, що оскільки рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2013р. було скасовано розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 638 від 29.08.2008р. на підставі якого спірні земельні ділянки вибули з державної власності та скасовані державні акти на право власності на спірні земельні ділянки видані першим набувачам, а тому спірні земельні ділянки підлягають поверненню у державну власність.

Суд, дослідивши матеріали справи, надаючи правову оцінку позову, не може погодитися із такою позицією позивача виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Поряд з цим, ч. 2 ст. 373 ЦК України, передбачає, що право власності па землю гарантується Конституцією України, а право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянці також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ст. 1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. З ст. З ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

ОСОБА_3 набув права власності на спірні земельні ділянки у 2008-2009 роках у законний спосіб, а саме уклавши нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу із особами, яким були передані земельні ділянки у власність.

У подальші роки ОСОБА_3 вчиняв дії щодо спірних ділянок, а саме, земельні ділянки були обєднанні у більші земельні ділянки та отримано нові державні акти. Також, було змінено цільове призначення земельних ділянок і отримано нові відповідні державні акти про право власності на земельні ділянки. Надалі, ОСОБА_3 розділив спірні земельні ділянки на ділянки меншого розміру, про що отримав відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки. Також у 2016 році, ОСОБА_3 частину земельних ділянок відчужив на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу ОСОБА_4, який в свою чергу набув права власності на земельні ділянки у встановлений законом спосіб та на законних підставах. Крім того, у 2017 році, ОСОБА_3 обєднав належні йому земельні ділянку в одну ділянку площею 25.2449 га з кадастровим номером :03:071:6001 та зареєстрував право власності у держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що було винесено відповідне рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно ст. 131 ЦК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі інших цивільно-правових угод.

Згідно ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.

Згідно ч. 2 ст. 90 ЗК, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 5 ЗК України, одними з принципів земельного законодавства є принцип невтручання держави в здійснення громадянами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом та принцип забезпечення гарантій прав на землю.

Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст.78 ЗК України встановлено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Громадяни України, відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділенні в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до п.п. а,б ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правомірність набуття відповідачами права власності на земельні ділянки підтверджена належними правовстановлюючими документами, фактом державної реєстрації такого права. Крім того, відповідачі є добросовісними набувачами своїх земельних ділянок, оскільки набули право власності на підставі чинних і ніким не оспорених договорів купівлі-продажу на оплатній основі.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Стаття 153 ЗК України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Крім того, державні акти про право власності на земельні ділянки, які знаходяться у власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недійсними не визнанні та не скасовані.

Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.140 ЗК України може бути припинено за підставами: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду.

Доказів вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як власниками земельних ділянок будь-яких дій, визначених вказаною статтею, суду не подавалось.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_7 України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи № 2,4,7, 11 до Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами, міжнародного права.

У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «ОСОБА_1 та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) також напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції».

ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв'язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «ОСОБА_7 проти Італії» від 22 лютого 1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 5 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 5 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 4 вересня 2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 6 листопада 2008 року).

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

За таких обставин, позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності на земельні ділянки, на думку суду, буде мати ознаки непропорційного втручання держави у їх право власності, оскільки вказані особи набули права власності на підставі оплатних договорів купівлі продажу.

Згідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужено особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього. Відповідно до ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублено власником, або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребовувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

У справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року, заява №29979/04 ЄСПЛ визнав низку порушень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції, зокрема державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обовязків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «Належного урядування» може не лише покладати на державні органи обовязок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а ц потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

З матеріалів справи вбачається, що первісне безвідплатне відчуження майна здійснено державою шляхом прийняття рішень державним органом, тобто внаслідок реалізації волі держави на розпорядження державної власністю. В подальшому майно набуто у власність за відплатними правочинами осіб, які мали право на його відчуження, про що свідчить нотаріальний порядок укладання правочинів та їх визнання державними органами, про що свідчить державна реєстрація цих правочинів. Крім того, звертаючись із позовом у 2012 році, прокурор був обізнаний про реєстрацію права власності на земельні ділянки за ОСОБА_3, оскільки відповідні договори та рішення Вишгородської районної державної адміністрації про зміну цільового призначення земельних ділянок приймались у 2009 році, але питання щодо визнання їх недійсними, прокурором не ставилось.

Таким чином, суд вважає, що позов Заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Старопетрівської сільської ради про витребування земельних ділянок з незаконного володіння є безпідставним та не обґрунтованим, оскільки відповідачі набули права власності на земельні ділянки у встановлений законом спосіб шляхом укладання правочинів, які визнані держаними органами, а тому у задоволені позову слід відмовити в повному обсязі.

Крім того, суд у відповідності до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе вирішити питання щодо скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті під час розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 268 ЦК України, ст. 38 ЗК України, ст.ст. 4, 81, 158, 258, 263-265, 268,2 71-273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Старопетрівської сільської ради - відмовити.

Заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 03.04.2018 року, а саме накладений арешт на земельні ділянки скасувати.

Повний текст рішення буде виготовлений 17.08.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення, за приписами ч. 1 ст.354 ЦПК України.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд.

Позивачі: заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 67), який діє в інтересах держави в особі Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області (Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Князя Святослава, 13)

Відповідачі: ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (АДРЕСА_2), ОСОБА_5 (м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5), державний реєстратор Новопетрівської сільської ради ОСОБА_6 (Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Свято-Покровська, 171), Вишгородська районна державна адміністрація Київської області (Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1).

Суддя І.Ю. Котлярова