АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5044/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2018 року м. Київ

Справа № 761/42130/17

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Шебуєва Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана представником ОСОБА_3,

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 7 травня 2018 року, постановлену у складі судді Осаулова А.А. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії про включення до переліку вкладників,

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії про включення до переліку вкладників.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року відкрито спрощене позовне провадження за участю сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 7 травня 2018 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на необґрунтованість ухвали, не повне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказував, що висновок суду про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства є помилковим, оскільки спір виник з цивільно-правових угод, зокрема договору банківського вкладу, внаслідок порушення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язання виплатити встановлене законом гарантоване відшкодування за вкладами, і за своїм змістом є приватноправовим. Звернення з позовом до суб'єкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач звернувся за захистом прав, що виникли із цивільних відносин, тому такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Посилалась на те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В судове засідання учасники справи не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач просила:

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» включити до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про позивача, яка має право на відшкодування коштів у розмірі 200 000 грн., які знаходяться на поточному рахунку № 0901 в ПАТ «Банк Михайлівський», та подати таку додаткову інформацію про вкладника до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб після отримання від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» додаткової інформації про включення позивача до переліку вкладників включити її до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у сумі 200 000 грн., та провести відшкодування коштів відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що на підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

На час введення в банк тимчасової адміністрації позивач на поточному рахунку в банку мала кошти, які відповідно до ч. 1 ст. 26, п. 3 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантуються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у граничному розмірі відшкодування коштів 200 000 грн. та підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду.

Позивачу у встановлені законом терміни після розпочатої процедури ліквідації гарантована сума виплачена не була, у зв'язку з чим ним на адресу Уповноваженої особи Фонду було скеровано заяву із вимогою про включення до переліку вкладників, які мають право на отримання гарантованої суми. Однак, Уповноваженою особою Фонду було прийнято рішення про нікчемність правочину, яке оформлено наказом від 01 червня 2016 року № 42/2 «Про затвердження висновків комісії та перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року, скасовано рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів і фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» зазначене у наказі № 42/2 від 01 червня 2016 року, в частині затвердження результатів проведеної перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки ОСОБА_2 на загальну суму 253 309 грн. 74 коп.

02 жовтня 2017 року позивачкою скеровано на адресу відповідача заяву з проханням виплатити гарантовану суму відшкодування, - відсутні підстави, за якими не здійснено відшкодування гарантованої суми, оскільки судом скасовано рішення про нікчемність правочину. А тому уповноважена особа Фонду зобов'язана включити дані про рахунок позивача ОСОБА_2 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Однак, 23 жовтня 2017 року уповноваженою особою надано письмову відповідь, в який відмовлено позивачу у поданні додаткової інформації до переліку, за яким можливо здійснити відшкодування у межах гарантованої суми. Зазначена відповідь мотивована тим, що скасування рішення уповноваженої особи про визнання правочину нікчемним не має за собою наслідків дійсності правочину, нікчемність його була встановлена уповноваженою особою, а тому відповідач вважає, що таке судове рішення не є підставою для вчинення дій, за результатами яких буде здійснено відшкодування за вкладом позивачу, таким чином позивач вимушена звертатися до суду за захистом своїх прав.

Отже, позивач, не погоджуючись із бездіяльністю уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, в частині невиплаченої суми в розмірі 200 000 грн., звернулась до суду з указаним позовом.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний спір в частині не включення рахунків позивача до переліку рахунків, де він як вкладник має право на відшкодування коштів за своїм договором банківського рахунку за рахунок коштів Фонду гарантування, а також включення позивача до реєстру вкладників за вкладами, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у цій цивільній справі підлягає закриттю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 29 січня 2016 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладений договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний», за умовами якого банк по ініціативі клієнта відкрив на його ім'я поточний рахунок в гривні.

19 травня 2016 року на поточний рахунок позивача, який відкрито в ПАТ «Банк Михайлівський», надійшли грошові кошти у розмірі 235 309,74 грн. від ТОВ «Кредитно- інвестиційний центр».

У подальшому, на підставі рішення Правління Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та рішення від 13 червня 2016 року № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня по 22 червня 2016 року.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року № 1213 про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Ю.П.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01 вересня 2016 року № 1702 призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. з 05 вересня 2016 року.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01 червня 2016 року за № 42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними. Вказаним наказом встановлено нікчемність правочинів з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб.

За наслідками звернення позивача ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою, в якій просила включити її до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», вона отримала відповідь про те, що на підставі ст. ст. 215, 216 ЦК України та ст. 37, п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» переказ коштів (транзакція) здійснений ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на її рахунок є нікчемним, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2017 року Уповноважена особа Фонду не вважає достатньою правовою підставою для включення інформації про позивача до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Статтею 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів.

Акти, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність) можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Відповідно до п.1-2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст. 4 КАС України).

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI.

Відповідно до ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до вказаної норми ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є не органом державної влади, а установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку. Аналіз функцій Фонду, викладених у статтях 4, 26, 27, 37, 38 вказаного Закону, свідчить про те, що Фонд бере участь у правовідносинах у різних статусах: з одного боку він ухвалює обов'язкові для банків та інших осіб рішення, а з іншого - здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку, тобто представляє банк у приватноправових відносинах з третіми особами.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону, уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Частиною 2 статті 47 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.

Згідно із частинами 1, 2 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути більшою 200 000 гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом №4452-VI, для виконання Фондом відповідних зобов'язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб'єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків.

Таким чином, Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15, від 06 червня 2018 року у справі № 813/6392/15, від 13 червня 2018 року у справі № 820/12122/15 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням встановленого частиною першою статті 26 Закону № 4452-VI граничного розміру відшкодування за вкладами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду з позовом про захист свого права на включення її рахунку до переліку рахунків, за яким вона зможе отримати відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що даний спір є приватноправовим, тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, є необґрунтованими, оскільки звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач не ставила питання про стягнення на свою користь відповідних сум, а оспорювала виключно дії (бездіяльність) уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», як суб'єкта владних повноважень, які мають публічно-правовий характер та мають розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, обсяг та зміст конкретних обставин справи та їх нормативне регулювання дають підстави вважати, що не включення рахунку позивача до переліку рахунків, за яким він зможе отримати відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб спричиняють публічно-правовий спір, пов'язаний зі здійсненням владних управлінських функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана представником ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 7 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2018 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

ЧобітокА.О.