Справа № 428/7545/18
20 серпня 2018 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 (місце проживання: Україна, АДРЕСА_1) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (місце проживання: Україна, АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, посилаючись на наступне.
ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 70 від 27 січня 1999 року, свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2155 від 26 жовтня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенко О.М. В спірної квартирі зареєстрований син позивача, ОСОБА_2, який з 2014 року не проживає в спірній квартирі без поважних причин.
У зв'язку із викладеним позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позивач додатково пояснила, що відповідач не мешкає в її квартирі з 2014 року, на контакт з нею не виходив, номеру його телефону вона не знає, де він зараз живе вона не знає. Будь-якого конфлікту у неї з відповідачем не було, вона не чинила йому перешкод у поверненні до квартири.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що вона з 1997 року проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, тобто сторони по цій справі є її сусідами по під'їзду. Останній раз відповідача ОСОБА_2 вона бачила в 2014 році, хоча до цього вона бачила його в будинку регулярно. Де відповідач мешкає зараз їй невідомо, в квартирі позивача вона відповідача не бачила. Про будь-які конфлікти між сторонами цієї справи з приводу проживання у квартирі їй невідомо. Вона дійсно підписувала акт про не проживання відповідача у квартирі.
Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що вона з 1997 року проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, тобто сторони по цій справі є її сусідами по під'їзду. Останній раз відповідача ОСОБА_2 вона бачила в 2014 році. Де відповідач мешкає зараз їй невідомо. Про будь-які конфлікти між сторонами цієї справи з приводу проживання у квартирі їй невідомо. Вона дійсно підписувала акт про не проживання відповідача у квартирі.
Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представник, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В судовому засіданні було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 70 від 27 січня 1999 року, копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2155 від 26 жовтня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенко О.М., копією витягу про державну реєстрацію прав № 28314728 від 10 грудня 2010 року.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №130138148 від 09 липня 2018 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1.
Копією акту про встановлення факту проживання/не проживання № 840 від 21 червня 2018 року, виданим КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» підтверджується, що в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживає ОСОБА_1, окрім вказаної особи з 2014 року в квартирі ніхто не проживає.
Враховуючи вищевикладені письмові докази та показання свідків суд вважає доведеним той факт, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 2014 року без поважних причин, тобто більше одного року, у зв'язку із чим суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від № 65 21.06.2018 року про сплату судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2 місце проживання: Україна, АДРЕСА_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Д.Б. Баронін