РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Рибачик О.А.,

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1,

представника позивача-відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи Мазанович Н.П.,

відповідача-позивача ОСОБА_4,

представника відповідача-позивача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Відділ опіки та піклування Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, та залишення неповнолітніх дітей на вихованні із матір"ю, суд-

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору на стороні позивача Відділ опіки та піклування Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя.

21 липня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 14 вересня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Рівненського міського суду з заявою про уточнення позовних вимог, а фактично з заявою про збільшення позовних вимог і зміною предмета позову, про розірвання шлюбу, залишення на вихованні з нею неповнолітніх дітей та стягнення аліментів.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя не підтримали, звернулися до суду з заявою про залишення вище зазначених позовних вимог без розгляду. Позовні вимоги про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві позивача-відповідача ОСОБА_1

Просили суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання позивача ОСОБА_1 та стягувати з відповідача-позивача ОСОБА_4 на користь позивача-відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання вище зазначених неповнолітніх дітей у розмірі ? частки від всіх видів заробітку /доходу/ відповідача-позивача ОСОБА_4, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 просили суд відмовити.

В судовому засіданні відповідач-позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги відповідача-позивача підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві відповідача-позивача ОСОБА_4 Просили суд розірвати шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, зареєстрований 14.10.2000 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану м. Рівне, актовий запис № 1148, неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити на вихованні відповідача-позивача ОСОБА_4, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей по 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просили суд відмовити.

Представник третьої особи Мазанович Н.П. підтримала висновок Органу опіки та піклування від 07.04.2017 року про доцільність визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_10 з матір"ю ОСОБА_7 і пояснила суду, що за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 характеризуються негативно, ОСОБА_4 притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виховання дітей. ОСОБА_1 також неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Діти не знають з ким їм буде краще жити.

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 23 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено, шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено на вихованні з матір"ю ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей по 800 грн. на кожну дитину.

За заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення., ухвалою Рівненського міського суду від 16 січня 2017 року, заочне рішення від 23 листопада 2016 року було скасовано.

Ухвалою Рівненського міського суду від 18 липня 2017 року цивільні справи за вище зазначеними позовами сторін по справі об»єднані в одне провадження за номером 569/17390/16-ц.

Ухвалою Рівненського міського суду від 01 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя залишено без розгляду.

Суд, заслухавши позивача-відповідача ОСОБА_1, представника позивача-відповідача ОСОБА_2, відповідача-позивача ОСОБА_4, представника відповідача-позивача ОСОБА_5, представника третьої особи Мазанович Н.П., свідків, приходить до наступного:

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4/прізвище до одруження ОСОБА_4/ зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 14 жовтня 2000 року, актовий запис 1148.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, виданим 14 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне та малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7, виданим 26 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 виданим в червні 1997 року Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області, ОСОБА_1 зареєстрований 18.09.2012 року в АДРЕСА_1. Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 виданим 18 листопада 2000 року Корецьким РВ УМВС України в Рівненській області, ОСОБА_4 зареєстрована 18.09.2012 року в АДРЕСА_1. Як було встановлено в судовому засіданні за цією ж адресою разом з ними проживають двоє їхніх неповнолітніх дітей.

З досліджених в судовому засіданні характеристик, ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується негативно, схильна до вживання алкогольних напоїв та вчинення конфліктних ситуацій, притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, за неналежне виховання дітей. По місцю роботи характеризується позитивно. ОСОБА_1 по місцю проживання характеризується посередньо. З досліджених в судовому засіданні постанов Рівненського міського суду слідує, що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП, за насильство в сімї відносно дружини та сина. Вироком Рівненського міського суду від 18.12.2017 року ОСОБА_1 засуджено за спричинення умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України до 70 годин громадських робіт.

За висновком Органу опіки та піклування від 07.04.2017 року № 08-638, сторони по справі та їхні діти проживають разом, в будинку створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Мати ОСОБА_4 працює, по місцю роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Відповідно до характеристики дільничного офіцера поліції по місцю проживання характеризується негативно. При спілкуванні з сусідами та родичами встановлено, що вона схильна до вживання алкогольних напоїв та створення конфліктних ситуацій. Притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виховання дітей. Батько ОСОБА_1 працює, згідно характеристики ЖКП «Західне» по місцю проживання характеризується посередньо, згідно характеристики дільничного офіцера поліції по місцю проживання характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, схильний до зловживання алкогольними напоями, порушення громадського спокою та порядку, перебуває на обліку в поліції, як сімейний дебошир, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім*ї. Малолітній ОСОБА_9 проживає з батьком, матір*ю і старшим братом, вихованням та навчанням дитини займається матір. За результатами індивідуальної діагностики можна охарактеризувати, що у родині малолітнього ОСОБА_11 відносини хороші, для нього значими людьми є мама і тато, він не знає з ким йому краще, чи з мамою, чи з татом, батьки його не ображають, дають йому гроші на шкільні обіди. До школи йому все купує мама. Його старший брат ОСОБА_8 проживає з ними, не знає з ким з батьків залишатися після їх розлучення. ООП вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_9 з матір"ю ОСОБА_4

В судовому засіданні позивая-відповідач ОСОБА_1 пояснив суду, що він не хоче розлучатися з ОСОБА_4, бажає з нею примиритися.

ОСОБА_4 пояснила суду, що вона категорично наполягає на розірванні шлюбу з ОСОБА_1, ніякого примирення між ними не може бути.

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов"язки у шлюбі та сім"ї.

Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За вище викладених обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін по справі суперечить інтересам відповідача-позивача по справі ОСОБА_4, а тому шлюб між сторонами по справі слід розірвати.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 просить суд визначити місце проживання їхніх неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з ним, а відповідач-позивач ОСОБА_4 просить суд залишити їхніх неповнолітніх дітей на вихованні з нею.

Допитаний в судовому засіданні, як свідок, неповнолітній ОСОБА_8 показав суду, що відношення у нього з батьками нормальні, спілкується з батьками, з батьком мають місце і негативні відносини, з матір"ю не має негативних відносин, мати цікавиться навчанням, батько не завжди, розлучення покладає на розсуд батьків, батько вживає алкоголь кожен день. З матір»ю йому комфортніше і він хоче проживати з нею, в той-же час не показав, що він не хоче проживати з батьком.

Допитана, як свідок, ОСОБА_12 показала суду, що ОСОБА_4 діти не потрібні, вона покидає дітей на тиждень, які залишаються з її сином ОСОБА_1, настроює дітей проти її сина, агресивна, вживає алкоголь в присутності дітей, приходила в квартиру п*яна, дітей з нею залишати не можна. Діти заходять до неї кожен день і вона їх годує.

Ст. 51 Конституції України, гарантує кожному із подружжя рівні права і обов"язки у шлюбі та сім»ї. Схожа норма міститься також у частині шостій ст. 7 СК України, відповідно до якої рівень прав і обов*язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім"ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі не повинні братися до уваги. (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року».).

Відповідно до ч. 1 ст. 150, ч. 1 ст. 151, ч.ч. 1,2 ст. 157 СК України батьки зобов*язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім*ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченому частиною п*ятою ст. 157 СК України, і крім того той із батьків, хто проживає окремо від дитини, а сторони по справі і їхні неповнолітні діти проживають разом, не тільки має право, а і зобов'язаний брати участь у вихованні дитини і має право на особисте спілкування з нею, тобто чинним СК України не передбачено залишати неповнолітніх дітей на вихованні одного з батьків, батька чи матері.

Неповнолітньому ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 року виповнилося 17 років. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, а в даному випадку батьки проживають разом, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, тобто неповнолітній ОСОБА_8 міг би і сам визначити своє місце проживання у випадку проживання батьків окремо.

Малолітньому ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 року виповнилося 10 років. Відповідно до ч. 2 ст. 160, ч.ч. 1,2 ст. 161 СК України. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо до того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, що як було встановлено в судовому засіданні має місце в поведінці позивача-відповідача по справі ОСОБА_1, і крім того сторони по справі і їхні діти проживають в одній квартирі, а тому як слідує з вище викладеного, відсутні законні підстави для визначення місця проживання неповнолітніх дітей з позивачем-відповідачем ОСОБА_1 За вище викладених обставин суд також не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_9 з матір"ю ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Сторони по справі і їхні неповнолітні діти проживають разом в одній квартирі, і як було встановлено в судовому засіданні матеріально, в міру своїх матеріальних можливостей піклуються про своїх дітей, створили їм належні умови проживання, одягають, годують і дають їм кишенькові гроші, а тому позовні вимоги сторін по справі про стягнення аліментів до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з позивача-відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь відповідача-позивача ОСОБА_4 понесені нею судові витрати по справі, по сплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 88,1 41, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання та реєстрації: 33000, АДРЕСА_1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Відділ опіки та піклування Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна № 12а) до ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання та реєстрації : АДРЕСА_1) про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та залишенні неповнолітніх дітей на вихованні з матір»ю, задоволити частково.

Шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, зареєстрований 14 жовтня 2000 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану м Рівне, актовий запис № 1148, розірвати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення аліментів та залишення неповнолітніх дітей на її вихованні, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі, понесені ОСОБА_4, по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.