Справа №:755/8866/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участю:

представника заявника - ОСОБА_1,

представник заінтересованої особи (стягувач) - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_4, на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедик Тетяни Володимирівни,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедик Тетяни Володимирівни, посилаючись на те, що постановою від 13.03.2018 року виконавець відновив виконавче провадження № 61107998 за виконавчим листом № 755/31881/14, виданим Дніпровським районним судом м. Києва 13.05.2016 року. Копію оскаржуваної постанови отримав 06.06.2018 року. Постанову вважає незаконною з наступних підстав. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.08.2015 року було вселено ОСОБА_4 з малолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_1. 02.03.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва видано два виконавчі листи. Постановами державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 17.05.2016 року відкрито виконавчі проваження № 51107998 та № 51108009, згідно яких стягувачами були неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_6, в інтересах яких діла ОСОБА_4 Згідно актів від 23.06.2016 року, складених виконавцем, було фактично та в повному обсязі виконано рішення суду, вселено ОСОБА_4 разом із дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_1. 23.06.2016 року виконавець виніс постанови про закінчення виконавчих проваджень № 51107998 та № 51108009. 06.02.2018 року ОСОБА_4 подала заяву про відновлення виконавчого провадження, де стягувачем вказала себе. 13.03.2018 року виконавець виніс постанову про відновлення виконавчого провадження № 51107998, де стягувачем є ОСОБА_6, в інтересах якої діє мати ОСОБА_4 Це свідчить про те, що виконавець ухвалив постанову без перевірки всіх матеріалів виконавчого провадження № 51107998. Крім того, в своїй заяві ОСОБА_4 вказала неправдиві відомості, які не були перевірені виконавцем. Так, заявник вказала, що він починаючи з 24.05.2016 року (до закінчення виконавчого провадження) почав чинити перешкоди у користуванні квартирою шляхом зміни замка у вхідних дверях. АДРЕСА_1, станом на 24.05.2016 року він перебував в районі проведення АТО, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. 23.06.2016 року ОСОБА_4 з дітьми була вселена до квартири, проте, в квартирі вони не проживали, так як вибули на інше постійне проживання в АДРЕСА_1. В оскаржуваній постанові зазначено, що підставою для відновлення провадження є те, що він чинить перешкоди подальшому проживанню стягувача у приміщення, в яке його вселено. АДРЕСА_1 це не відповідає дійсності. ОСОБА_4 подала заяву про відновлення провадження 06.01.2018 року, після того, як отримала ухвалу суду від 14.09.2017 року про відкриття провадження за його позовом до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_6, про визнання втратившими право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні представник заявника підтримав обставини викладені в скарзі, вимоги, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник стягувача із скаргою не погодився, вважав дії виконавця законними, в задоволенні скарги просив відмовити. Подав відзив на скаргу.

В судове засідання суб'єкт оскарження не з`явився, про день та час місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

Суд, вислухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 20.06.2018 року у справі відкрито провадження.

Ухвалою від 02.07.2018 року до участі у справі залучено стягувача - ОСОБА_4

23.07.2018 року надійшов відзив від ОСОБА_4.02.08.2018 року надійшла відповідь на відзив, 04.09.2018 року надійшли заперечення на відповідь.

25.09.2018 року на вимогу суду надійшла копія матеріалів виконавчого провадження № 51107998, з яких встановлено наступне.

В суді встановлено, що 13.05.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/31881/14-ц на вселення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до квартири АДРЕСА_1, на підставі якого 17.05.2016 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 51107998.

23.06.2016 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, з якого слідує, що виходом за адресою проведення виконавчих дій - АДРЕСА_1, встановлено, що рішення суду виконано фактично та в повному обсязі, про що складено відповідний акт від 23.06.2016 року.

10.01.2018 року представником ОСОБА_4 подано до Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві заяву про відновлення виконавчого провадження, в якій представник послався на те, що починаючи з 24.05.2016 року ОСОБА_3 почав чинити перешкоди у користуванні квартирою шляхом зміни замка у вхідній двері до квартири. 02.12.2017 року ОСОБА_4 звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення. На даний час, як зазначає сторона скаржника, ОСОБА_3 перешкоджає проживанню у квартирі, і на підставі ст.ст. 51, 79 Закону України «Про виконавче провадження» просив винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 51107998.

09.02.2018 року представником ОСОБА_4 подано заяву про долучення документів, серед яких копія листів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві про наявність цивільно-правових відносин, відсутність ознак кримінального правопорушення та порадою щодо звернення до виконавчої служби із заявою про відновлення виконавчого провадження.

13.03.2018 року головним державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кедик Т.В. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 51107998 на підставі ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження». Дана копія постанови отримана ОСОБА_3 06.06.2018 року.

30.08.2018 року представником ОСОБА_4 знову подана заява про відновлення виконавчого провадження, в якій було повідомлення про чинення перешкод у проживанні починаючи з 24.06.2016 року шляхом заміни замка на вхідних дверях, та винесення постанови про відновлення провадження на підставі ст. 67 Закон України «Про виконавче провадження».

05.09.2018 року виконавцем винесено вимогу Дніпровському районному суду м. Києва про надання виконавчого листа № 755/31881/14 від 13.05.2018 року про вселення ОСОБА_4 з малолітніми дітьми до квартири.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача.

У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача.

У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення.

У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

З постанови про відновлення виконавчого провадження Від 13.03.2018 року встановлено, що виконавець послався на статтю 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Перевіривши матеріали виконавчого провадження № 51107998, суд не знайшов підстав, відповідних документів для відновлення виконавчого провадження на підставі ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про невідповідність постанови про відновлення виконавчого провадження законодавству України.

Враховуючи викладені обставини, та норми законодавства, суд вважає, що постанова про відновлення виконавчого провадження від 13.03.2018 року є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_4, на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедик Тетяни Володимирівни - задовольнити.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедик Тетяни Володимирівни.

Скасувати Постанову головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедик Тетяни Володимирівни від 13 березня 2018 року, якою відновлено виконавче провадження № 51107998 за виконавчим листом № 755/31881/14-ц, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 13.05.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 24.10.2018 року.

Суддя: