Номер провадження: 22-ц/785/2413/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», ОСОБА_3, третьої особи АТ «СГ»Ю.БІ.АЙ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

22.12.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», ОСОБА_3, третьої особи АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 27.12.2012 року о 18 год. 40 хв. ОСОБА_3 керуючи тролейбусом б/н 2001, який належав комунальному підприємству «Одесміськелектротранс», в м. Одесі по вул. Розумовській, напроти будинку № 12/10, не витримав безпечний боковий інтервал та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Ніссан» держ. № НОМЕР_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини гр. ОСОБА_3, який порушив вимоги п.13.1 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 і скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 589477 від 27.12.2012 року.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2013 року відповідач ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні вказаного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП був найманим працівником КП «ОМЕТ» та керував тролейбусом, який належить КП «ОМЕТ».

Як вбачається зі наданих документів КП «ОМЕТ» уклало Договір про закупівлю послуг із страхування від 16.02.2012 року.

Оскільки він постійно користувався і на момент скоєння ДТП відповідачем ОСОБА_3, автомобіль НОМЕР_2 знаходився під його управлінням, а також будучи уповноваженим володільцем зазначеного транспортного засобу ОСОБА_4, на підставі відповідної довіреності, якою він уповноважувався правом користування, розпорядження цим автомобілем та відповідно правом представляти інтереси власника у всіх підприємствах, установах, організаціях щодо звернення та отримування грошових коштів у випадках спричинення автомобілю ушкодження, та саме він поніс усі матеріальні витрати, повязані з ремонтом пошкодженого автомобілю, відповідно до умов Договору про закупівлю послуг із страхування від 16.02.2012 року, він звернувся до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» про виплату страхового відшкодування, за наслідками настання події ДТП, яка мала місце 27.12.2012 року в м. Одесі за участю тролейбуса «ЗІУ» б/н 2001 під керуванням водія ОСОБА_3 та його автомобіля НОМЕР_3. До заяви ним, надані всі необхідні документи, а саме: направлення від КП «ОМЕТ» (зареєстроване); ксерокопії завірені підписом паспорту, ІПН, водійського посвідчення, технічного посвідчення на авто; довідка з ДАЇ про ДТП; ксерокопія страхового полісу ОСЦПВ на авто; незалежна експертиза(оригінал); постанова суду з мокрою печаткою; банківські реквізити карткового рахунку для виплати, за вхідним № 1257 від 07.08.2013 року.

Однак, 13.09.2013 року за вих. №499 від АТ «СГ» Ю.БІ.АЙ», на його адресу та на адресу відповідача КП «ОМЕТ» надійшла відповідь у якій зазначено, що КП «ОМЕТ» було порушено обовязок своєчасного внесення страхового платежу на розрахунковий рахунок страховика.

Враховуючи порушення страхувальником умов Договору страхування в частині, не повідомлення про випадок, не подання встановленого переліку документів, допущення грубої необережності та несплати чергового платежу, керуючись зазначеними нормами законодавства у сфері страхування, а також умовами Договору страхування, у АТ «СГ» Ю.БІ.АЙ» відсутні правові підстави для визначення заявленої події страховим випадком та відповідно виплати страхового відшкодування.

Тобто, йому було відмовлено у відшкодуванні завданої шкоди внаслідок ДТП з вини водія КП «ОМЕТ» ОСОБА_3, у звязку із порушенням останніми умов договору страхування (порушення обовязку своєчасного внесення страхового платежу на розрахунковий рахунок страховика).

Звернувшись до керівництва КП «ОМЕТ» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП з вини їх водія ОСОБА_3, він отримав відповідь, що всі транспортні засоби їх підприємства застраховані, а тому всі претензії щодо відшкодування необхідно спрямовувати до страхової компанії.

Відповідно до висновку №1824 експертного авто - товарознавчого дослідження з зазначенням вартості матеріального збитку від 18.07.2013 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_3, 2000 року випуску, пошкодженого в результаті ДТП, станом на 27.12.2012 року складає 4074,06 грн.

На день складання висновку авто - товарознавчого дослідження курс долара США складав 8 грн., а вартість запасних частин на автомобіль залежить від курсу долара, оскільки виготовляються вони за кордоном, а отже й продаються вони згідно курсу долара (4074,06/8 грн.=509 доларів США 25 центів).

Курс долару США на момент подачі позову складає 23,81 грн., то спричинений йому збиток внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія КП «ОМЕТ» ОСОБА_3 складає 12125,25 грн. (509,25 доларів США *23,81 грн.=12125,25 грн.)

Вартість відновлювального ремонту склала 380 грн. у відповідності з актом виконаних робіт, вартість матеріального збитку у відповідності із висновком №1824 експертного авто - товарознавчого дослідження складає на сьогоднішній день 12125,25 грн., витрати на експертні послуги склали 400 грн.

Сума загального відшкодування складає 12125,25 грн.+380 грн.+400 грн.=12905,25 грн.

Крім того, йому була заподіяна моральна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка виразилась в перенесеному стресі, що негативно вплинуло на стан його здоровя, самопочуття, що відповідно викликає занепокоєння його родини та близьких. Наслідки даної події призвели до проблематизації його життя, погіршили гармонійні адаптовані умови життєдіяльності. А також тривале й повне ігнорування правомірних вимог щодо відшкодування шкоди з боку відповідача, душевних стражданнях у звязку з необхідністю відновлення автомобіля, обовязок про утримання якого лежить на ньому.

На тривалий період часу суттєво змінився спосіб життя, зявилася необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов пересування та існування. У звязку з необхідними значними матеріальними витратами були порушені актуальні життєві плани, на тривалий період зникла можливість побудови та реалізації нових життєвих планів, нової продуктивної самореалізації.

Всі негативні наслідки дорожньо-транспортної пригоди призвели до неможливості повноцінної життєдіяльності, тобто завдали значних моральних страждань йому та його родині, призвели до втрати психологічної рівноваги, а також значних матеріальних витрат.

Моральну шкоду заподіяну йому та його родині внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він оцінює в 50000 грн.

Просить суд стягнути з комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на його користь суму матеріальної шкоди завданої ДТП у розмірі 12905,25 грн., стягнути з відповідача комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на його користь моральну шкоду заподіяну йому ДТП в сумі 30000 грн., стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду заподіяну йому ДТП в сумі 20000 грн., стягнути з комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на його користь судові витрати у розмірі 630 грн.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому позовні вимоги не визнала та надала суду письмові заперечення (а.с.37-40), де зазначила, що у позовних вимогах ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Представник третьої особи ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» в судове засідання не зявився, але надав суду письмові пояснення (вхід. 35924 від 18.08.2016 року) з проханням справу розглянути за відсутності представника та з урахуванням наданого письмового пояснення.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 23 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнено з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_2 суму матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 4454,06 грн. Стягнено з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Стягнено з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі по 445,40 грн. В іншій частині позову відмовлено.

На вказане рішення суду Комунальне підприємство «Одесміськелектранс» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з Комунального підприємства «Одесміськелектранс» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 грн, в інші частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Рішення оскаржується тільки в частині відшкодування моральної шкоди, а тому підлягає перегляду тільки в цій частині.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди правильно були встановлені наступні обставини.

27.12.2012 року о 18 год. 40 хв. ОСОБА_3 керуючи тролейбусом б/н 2001 в м. Одесі по вул. Разумовській, напроти будівлі №12/10, не витримав безпечний боковий інтервал та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем НОМЕР_4, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Працівники ДАІ у протоколі зазначили, що водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.13.1 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2013 року ОСОБА_3 було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.8)

Представником КП «ОМЕТ», визнано в судовому засіданні, що ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП був найманим працівником КП «ОМЕТ» та керував тролейбусом, який належить КП «ОМЕТ».

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована відповідно до ОСОБА_5 №АВ/6051691 (а.с.9)

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля НОМЕР_5 є ОСОБА_4 (а.с.12).

Позивач ОСОБА_2 на підставі довіреності від 19.01.2012 року, виданої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, був уповноважений ОСОБА_4 бути його повноправним та правомочним представником з питань розпорядження (продажу, міни, страхування, надання в оренду або у позичку, проходження техогляду, зняття з обліку в ДАІ) належним йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС 144967, виданого 10.07.2008 року РЕВ №12 при УДАІ ГУ МВС України в Одеській області, автомобілем марки «NISSAN MAXIMA», 2000 року випуску, який має номер шасі (кузова, рами) № JN1CCUA33U0072694 тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.20).

Як вбачається з висновку №1894 експертного, товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріальної шкоди, нанесеної власнику автомобіля «NISSAN MAXIMA» держ. номер НОМЕР_6, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 4074,06 грн.

16.02.2012 року між ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» та КП «Одесміськелектротранс» укладено договір про закупівлю послуг зі страхування №45.

20.08.2013 року позивач звернувся до ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» із заявою про виплату страхового відшкодування, за наслідками настання події ДТП, яка мала місце 27.12.2012 року в м. Одесі за участю тролейбуса «ЗІУ» б/н 2001 під керуванням водія ОСОБА_3, до заяви ним, надані всі необхідні документи, а саме: направлення від КП «ОМЕТ» (зареєстроване); ксерокопії завірені підписом паспорту, ІПН, водійського посвідчення, технічного посвідчення на авто; довідка з ДАЇ про ДТП; ксерокопія страхового полісу ОСЦПВ на авто; незалежна експертиза(оригінал); постанова суду з мокрою печаткою; банківські реквізити карткового рахунку для виплати, за вхідним № 1257 від 07.08.2013 року.

13.09.2013 року за вих. №499 від АТ «СГ» Ю.БІ.АЙ», на адресу позивача та на адресу відповідача КП «ОМЕТ» надало відповідь у якій зазначило, що враховуючи порушення Страхувальником та потерпілою особою умов Договору страхування в частині, несвоєчасного повідомлення про випадок (протягом два дня), не подання встановленого переліку документів у передбачені Договором Страхування строки, не внесення Страхувальником чергового платежу, у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» були відсутні правові підстави для визнання заявленої події страховим випадком та відповідно виплати страхового відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розглядаючи вимоги по відшкодуванню моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з принципу розумності і справедливості, врахував характер істотних вимушених змін у життєвих стосунках позивача, емоційні переживання позивача та дійшов висновку, що внаслідок дій відповідача, позивачу дійсно була завдана моральна шкода, оскільки були порушені його нормальні життєві стосунки, заподіяні психологічні страждання, повязані з вирішенням питання відшкодування завданої шкоди, що призвело до суттєвих змін у його життєдіяльності. Сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн дійсно відповідає обсягу моральних страждань позивача, а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про достатність відшкодування моральної шкоди саме в такому розмірі.

Згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України передбачає відшкодування шкоди юридичної або фізичної особи, завданої їх працівником під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_3 скоїв ДТП 10.01.2013 року працюючи водієм КП «ОМЕТ», тобто перебував у трудових відносинах з відповідачем КП «ОМЕТ», тому відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст.1172 ЦК України за шкоду завдану позивачу ОСОБА_2 під час виконання своїх трудових обов'язків, повинен нести його роботодавець КП «ОМЕТ».

Оскільки відповідальність за заподіяння моральної шкоди працівником під час виконання трудових обовязків несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково, шляхом стягнення з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_2 суми у розмірі 1000 грн.

Згідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що скаржник при подачі апеляційної скарги не надав до суду апеляційної інстанції достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх доводів апеляційної скарги щодо недоведеності позивачем факту зазнаного стресу та душевних страждань.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують зазначені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи щодо відшкодування моральної шкоди.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381 384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_9

Повне судове рішення складено 15.01.2018 року