Ухвала

Іменем України

12 січня 2018 року

м. Київ

справа № 448/321/17-ц

провадження № 61-366 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 09 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, який розірвано рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 25 травня 2015 року. Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року з відповідача ОСОБА_5 стягуються на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей у розмірі по 500 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 27 листопада 2014 року до повноліття дітей.

Зазначала, що відповідач умисно ухиляється від сплати аліментів, сплачує їх нерегулярно і не в повному обсязі, внаслідок чого заборгованість відповідача по аліментах становить 18 999 грн 99 коп. Отже, вважала, що з відповідача слід стягнути неустойку (пеню) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, починаючи з липня 2015 року по лютий 2017 року включно в сумі 5 800 грн.

Крім того, розмір аліментів, визначений рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року, на сьогоднішній день є недостатнім для матеріального утримання дітей, та зважаючи на те, що з вересня 2016 року у відповідача покращився матеріальний стан, оскільки останній набув у власність нерухоме майно - 1/2 частину нежитлового приміщення в АДРЕСА_1, позивач з урахуванням зазначеного вважала, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів.

Посилаючись на викладене, з урахуванням збільшених позовних вимог, ОСОБА_4 просила збільшити розмір аліментів, призначених рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року, та стягувати з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 1200 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з часу звернення до суду із даним позовом і до повноліття дітей. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь 5 800 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 09 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 5 800 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

20 грудня 2017 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 09 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2017 року.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів та скасувати ухвалу апеляційного суду, постановити нове рішення про задоволення її позову в частині збільшення розміру аліментів, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

У пункті 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України передбачено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до касаційної скарги матеріалів слідує, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 192 СК Українирозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 60 ЦПК України (у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) передбачалося, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 в частині збільшення розміру аліментів, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не довела наявності обставин для збільшення розміру аліментів у розумінні статті 192 СК України, після ухвалення рішення від 18 грудня 2014 року.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального і процесуального права є необґрунтованим та не впливають на результат розгляду справи, зводяться до переоцінки доказів та незгоди із висновками судів щодо їх оцінки.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм матеріального і процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 09 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик