Головуючий суду 1 інстанції -Баронін Д.М. Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 428/7335/18
Провадження № 22ц/782/680/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.

за участю секретаря судового

засідання: Перишкіна Т.Г.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_3

заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 липня 2018 року (суддя Баронін Д.Б.) у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його роботи в період з 23.07.1993 року по 07.09.1994 року в Українсько - німецькому спільному підприємстві «WEBA». Заява мотивована тим, що Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області не визнає його права на зарахування цього періоду до трудового стажу, оскільки записи № 15-17 в його трудовій книжці мають виправлення. Посилаючись на те, що надати будь-які довідки, інформацію або завірити належним чином виправлення у трудовій книжці неможливо, оскільки підприємство знаходиться у місті Донецьку, населеному пункті, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження, заявник просив задовольнити його заяву, так як, встановлення факту роботи необхідно йому для призначення пенсії за віком.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.07.2018 року заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України, оскільки під час розгляду справи виявлений спір про право, з приводу наявності права на зарахування до трудового стажу заявника певного періоду роботи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неправомірно залишив заяву без розгляду, оскільки заявник просить встановити факт періоду роботи на підприємстві, а не зарахувати його до свого трудового стажу, а тому спір про право відсутній.

Заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області відзив на апеляційну скаргу не надала.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в судове засідання не з'явився, про час і місце повідомлений належним чином і в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи виявлений спір про право, оскільки Пенсійний фонд України в м. Сєвєродонецьку Луганської області не визнає права заявника на зарахування спірного періоду до трудового стажу.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні або неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрації застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У відповіді Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 30.05.2018 року № 267/111-4, наданої на звернення ОСОБА_3 від 16.05.2018 року, зазначено, що в трудовій книжці в записі № 15-17 про період роботи з 23.07.1993 року по 07.09.1994 року в Українсько - німецькому спільному підприємстві «WEBA» має місце виправлення в даті прийняття на роботу, запис є неточними та повинен бути підтверджений документально. (а.с.20).

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при вирішення питання про підвідомчість таких справ суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

За загальним правилом, передбаченим ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції та який виник у зв'язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Наведене узгоджується і з положеннями статей 4,5,19 КАС України, які визначають поняття публічно-правового спору, суб'єкта владних повноважень, закріплюють право на звернення до суду та межі юрисдикції адміністративних судів.

Так, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. (п. 2 ч. 1ст. 4 КАС України).

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про залишення заяви без розгляду, оскільки підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду, отримавши відмову органу, який призначає пенсії, в разі незгоди з його рішенням на підставі ст. 105 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та частини 2 ст. 124 Конституції України заявник має право звернутися за захистом свого права в суд, але не із заявою про встановлення факту роботи, а із позовною заявою до УПФУ про визнання дій неправомірними дій органу ПФУ, щодо відмови у зарахуванні періоду її роботи до стажу для обчислення пенсії, за правилами адміністративного судочинства.

Отже, ураховуючи принципи, функції Пенсійного фонду України та зміст положень вищезазначених норм права, колегія суддів вважає, що за предметним та суб'єктним складом цей спір має ознаки публічно - правових правовідносин, а отже підлягає розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст. 377, 383,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 липня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складений - 17 серпня 2018 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді: Ю.П. Лозко

М.В. Назарова