г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/756/18
Номер провадження 2/213/671/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого - судді Соловйової Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Ємельянцевої Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС АВТО» про захист прав споживачів, визнання недійсним попереднього договору та стягнення коштів, сплачених за попереднім договором, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» (далі ТОВ «ВЕЛЕС АВТО» про визнання недійсним попереднього договору №0310/17 від 12 грудня 2017 року, укладеного між ним і відповідачем та стягнення з ТОВ «ВЕЛЕС АВТО» на користь позивача 25000 грн., сплачених в якості авансу за попереднім договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що через мережу інтернет він знайшов оголошення про продаж відповідачем автомобіля марки «Lada», модель «Vesta», за ціною 100 000 гривень, який зацікавив його. 12 грудня 2017 року він звернувся до представництва ТОВ «ВЕЛЕС АВТО» у м. Дніпропетровськ вул. Криворізька, 12, для придбання вказаного автомобіля. Там йому був запропонований вказаний вище автомобіль марки «Lada», модель «Vesta», 2014 року випуску за ціною 100 000,00 грн., який буде передано йому після підписання у нотаріуса договору купівлі - продажу, але йому було повідомлено, що автомобіль знаходиться в іншому місці, відповідачу потрібен був час для його перевезення і переоформлення, тому позивачу було запропоновано укласти попередній договір та внести на рахунок відповідача 25 000,00 грн. в якості авансу за автомобіль, а 19.12.2017 року прибути для укладання основного договору купівлі - продажу та сплати залишку коштів у розмірі 75 000,00 грн. Він погодився на такі умови, ознайомився з бланком попереднього договору в якому була зазначена інформація про вартість автомобіля 100 000,00 грн. Він підписав останню сторінку попереднього договору №0310/17. Однак, попередній договір йому не видали, сказали що отримає його після сплати 25000 грн. В цей день він сплатив авансовий внесок в розмірі 25 000,00 грн. Після сплати авансового внеску, він отримав попередній договір, в якому п.1.5 містив доповнення, яких не було при первинному ознайомленні та підписанні ним договору, а саме: передбачена можливість для відповідача не заключати з позивачем основний договір купівлі-продажу та не передавати автомобль до 31.12.2019 року. В п.1.6 договору ціна за автомобіль була зазначена не 100000 грн., а 250000 грн.. Представник відповідача пояснив, що це лише формальність та необхідна для внутрішньої звітності, а позивач отримує автомобіль за 100 000 грн. У визначену дату - 19.12.2017 року позивач прибув до представництва відповідача в м.Дніпропетровськ для укладення основного договору та отримання свого автомобілю, однак йому повідомили, що автомобіль ще не доставили та запропонували зателефонувати через декілька днів. Він телефонував декілька раз до відповідача, але йому пояснювали, що обраний ним транспортний засіб у них відсутній. Через деякий час представники відповідача перестав відповідати на його телефонні дзвінки. Він через мережу інтернет дізнався, що автомобіль «Lada», модель «Vesta», випускається з вересня 2015 року, а в п.1.2 укладеного ним договору предметом договору вказаний автомобіль цієї ж марки 2014 року випуску, що не є можливим. Він зрозумів, що його ошукали, умови договору були змінені відповідачем та відрізнялись від тих, на які він погоджувався. Вважає, що був введений представником відповідача в оману щодо характеру сплачених платежів, вищевказаний договір був укладений з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», містять несправедливі умови та ознаки нечесної підприємницької діяльності, що є підставами для визнання їх недійсними.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений своєчасно. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного рішення у справі не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно. Про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відомостей про неможливість з'явитися в судове засідання відповідач не суду не надав.

Судом ухвалено про заочний розгляд справи без участі представника відповідача відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України на підставі наявних доказів, а також за відсутності позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання

всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 03.05.2018 року відкрито провадження у справі. Справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.06.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановлено, що 12 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС АВТО» було укладено попередній договір № 0310/17 купівлі-продажу транспортного засобу марки «Lada», модель «Vesta», 2014 року випуску, чорного кольору, комплектація 1,6 МТ Luxe за ціною 250 000,00 грн. Договір підписаний позивачем та містить печатку відповідача. Сторони зобов»язались укласти основний договір 19.12.2017 року за умови повного виконання п.2.1 цього Попереднього договору. Разом з цим встановлено, що у вступній частині договору прізвище, ім»я та по батькові директора товариства не зазначено (а.с.11- 13). В рахунок виконання умов договору позивачем 12.12.2017 року сплачено платіж на рахунок №3160 ТОВ «ВЕЛЕС АВТО» у розмірі 25 000,00 грн., що підтверджується копією квитанції (а.с.14).

Із роздруківки з інтернет-сайту офіційного виробника «АВТОВАЗ», слідує, що з 25.09.2015 року заплановано серійне виробництво автомобіля Lada Vesta. З новин компанії від 25.09.2015 року вбачається, що ціни та комплектації автомобіля будуть оголошені перед початком продаж в листопаді 2015 року (а.с.16-18).

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобовязань за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами. Споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час. Продавець (виконавець) зобов'язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

За змістом ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів"встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману. Поняття "нечесна підприємницька практика" означає будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Відповідно до п. п. 1 та 3 ч. 2 ст. 19 Закону, якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Частиною 6 даної статті передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів"містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 цього Закону, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2 - 4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Перелік несправедливих умов у договорі зі споживачем не є вичерпним (частина четверта статті 18 цього Закону).

Згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані).

Відповідно до ч.2 ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Приписами ст.571 ЦК України передбачено, що якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Тобто у разі невиконання зобов'язання, за яким передавався аванс, він підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Відповідно до ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Матеріали справи свідчать про те, що укладання основного договору між сторонами з 19.12.2017 року і до даного часу не відбулося та в майбутньому неможливо, оскільки позивач втратив довіру до відповідача, наполягає на поверненні сплачених ним коштів. Крім того, автомобіля, який є предметом договору (марки «Lada», модель «Vesta», 2014 року випуску) не існує, оскільки такий автомобіль почав випускатися лише в 2015 році.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що укладений 12.12.2017 року попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу між ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕЛЕС АВТО» є недійсним у відповідності до вимог ст. 230 ЦК України.

На підставі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

За таких обставин користування відповідачем коштами, які сплатив позивач, як аванс, є безпідставними. Сплачені позивачем кошти в сумі 25000,00 грн. підлягають поверненню.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст. 216,230, 570,571, 627, 635, 638; ст.ст.17,18,19,22 Закону України «Про захист прав споживачів» та керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд

УХ В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС АВТО» про захист прав споживачів, визнання недійсним попереднього договору та стягнення коштів, сплачених за попереднім договором - задовольнити.

Визнати недійсним попередній договір №0310/17, укладений 12 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС АВТО».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС АВТО» (, юридична адреса: 61052, м.Харків, вул.Полтавський шлях, буд.56, офіс 512/1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2 авансовий внесок за попереднім договором №0310/17 від 12 грудня 2017 року в розмірі 25 000 (двадцять п»ять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС АВТО» (код ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Кампанели, 9.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС АВТО»,, юридична адреса: 61052, м.Харків, вул.Полтавський шлях, буд. 56, офіс 512/1.

Дата складення повного судового рішення 18.10.2018 року.

Суддя Л.Я.Соловйова