Справа № 211/5022/17
Провадження № 2/211/463/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 січня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,

представника позивача - ОСОБА_1, представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян, Служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та просила визнати ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, оскільки відповідач з дітьми не мешкає за вказаною адресою вже понад один рік, особистих речей в будинку не має, за комунальні послуги не сплачує.

Ухвалою суду від 21.12.2017 року до участі у справі була залучена в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову з підстав, що викладені в ньому. Наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи Виконкому Довгинцівської районної в місті ради в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений, надав відзив на позов, де зазначив про відсутність заперечень щодо позовних вимог позивача, при винесенні рішення поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради в інтересах малолітніх дітей заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано, що діти мають інше місце для проживання та те, що неможливо їх зняти з реєстрації в добровільному порядку у зв'язку із фактичним визнанням відповідачем позову.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарчими побудовами є власником домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 6,7-9- копії договору, витягів).

У вказаному будинку згідно довідки голови квартального (вуличного) комітету № 31 Довгинцівського району м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2017 р. зареєстрована відповідач ОСОБА_8 та її неповнолітні діти ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак з серпня 2017 року не проживає за даною адресою, (а.с. 13 - копія довідки, а.с. 14-15 - копія виписки з домової книги).

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Так, згідно письмових матеріалів справи та тексту позову, відповідачка є донькою позивача.

Згідно з пунктом 39 Постанови, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Аналогічне викладено в ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідно до якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Разом з тим, згідно ч. 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач разом з дітьми не проживає за адресою реєстрації менше року, як то передбачено ст.405 ЦК України (з серпня 2017 року), суд не вбачає законних підстав для задоволення позову позивача навіть при наявності факту визнання позову відповідачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 317,319,391,405 ЦК України, ст.ст. 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК ЦПК України,суд ,-

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Ніколенко