Справа № 500/7125/18
Провадження № 6/500/280/18
УХВАЛА

23 жовтня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівнику боржника ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В:

17.10.2018 року старший державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника ОСОБА_1, посилаючись на те, що на виконанні Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження АСВП№57072416 від 23.08.2018 року з примусового виконання наказу по справі №916/4350/14, що виданий Господарським судом Одеської області 06.01.2015 року про стягнення з Фермерського господарства «Алір» на користь ТОВ «Спектор-Агро» боргу в розмірі 428833,25 грн.

Державним виконавцем 27.08.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено боржнику.

Боржник борг та суму виконавчого збору не сплатив.

Державним виконавцем перевірено майновий стан боржника шляхом направлення запитів до реєструючих органів з перевіркою майнового стану боржника за адресою: вул.Котовського,1, корп.А, с.Кирнички Ізмаїльського району Одеської області.

Згідно відповіді ВРЕВ ДАІ за боржником не зареєстровані транспортні засоби. Згідно відповіді ДПС України у боржника відкрито девять банківських рахунків. Державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника та виставлені вимоги. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржника у власності нерухомого майна немає. Відповідно до витягу з ЄДР юридична адреса боржника: вул.Котовського,1, корп.А, с.Кирнички Ізмаїльського району Одеської області, та керівником якого є ОСОБА_1 Виходом за вказаною адресою встановлено, що майно, належне боржнику відсутнє, про що складено акт.

З огляду на те, що боржник має заборгованість за виконавчими документами у розмірі 33555789 грн., які знаходяться на примусовому виконанні у Ізмаїльському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державний виконавець просить заборонити керівнику боржника ОСОБА_1 виїзд за кордон України до повного погашення боргового зобовязання та виконавчого збору.

В судовому засіданні державний виконавець підтримав подання та просив його задовольнити.

Вислухавши державного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п.4 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 року у редакції від 10.12.2015 року, п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, ст.441 ЦПК України.

Так, відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Стаття 441 ЦПК України передбачає, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року за №3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд може встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обовязково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобовязань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобовязань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Вивченням матеріалів справи, судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують одержання керівником боржника ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій містяться вимоги про добровільне виконання зобовязань, докази одержання нею усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, як це передбачено вимогами ч.5 ст.25, ч.1 ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження», а також докази того, що керівник боржника ухиляється від виконання зобовязань, відсутні.

Таким чином, державним виконавцем не було доведено, що керівнику боржника ФГ «Алір» відомо про його обовязок сплатити борг. Саме по собі посилання на заборгованість за виконуваним рішенням та відсутності відповідних доказів не свідчить про наявність у керівника боржника паспорту і реальної можливості для виїзду за кордон з цією метою.

Окрім того, державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Наявність інформації з ЄДР юридичних осіб щодо ФГ «Алір», інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.10.2018 року №139703161, відповіді № від 28.08.2018 року Державної фіскальної служби України та акту державного виконавця від 30.08.2018 року, в якому відсутній підпис керівника боржника, не можуть свідчити про те, що державним виконавцем виконано всі необхідні заходи для примусового виконання вимог, які прямо передбачені виконавчим документом та ЗУ Про виконавче провадження.

Крім того, у вказаному акті державним виконавцем зазначено, що за адресою: вул.Котовського,1, корп.А, с.Кирнички Ізмаїльського району Одеської області майно боржника, що підлягає опису і арешту для погашення боргу відсутнє. Підприємство ТОВ «Спектор-Агро» підприємницьку діяльність не веде, тоді як боржником за даним виконавчим провадженням є ФГ «Алір».

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження керівнику боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст.441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст.441 ЦПК України, ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 року у редакції від 10.12.2015 року, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівнику боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом пяти днів з дня її проголошення, особи, які не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_2