01.06.2018 Єдиний унікальний номер 205/4330/17
Провадження № 2/205/211/2018
1 червня 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ПАТ КБ «ПриватБанк» 11 липня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2017 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.
Згідно розпорядження керівника апарату Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 127 від 27 квітня 2018 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, відповідно до п.п. 2.3.17, 2.3.50 Положення про АСДС та рішення зборів суддів від 17 квітня 2018 року, яким вирішено передати нерозглянуті справи та матеріали, що перебувають у провадженні судді Нижнього А.В. для здійснення повторного автоматичного розподілу, було призначено повторний автоматичний розподіл цивільної справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ вказану цивільну справу передано до провадження судді Приходченко О.С. 2 травня 2018 року.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 травня 2018 року цивільна справа була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 червня 2018 року було вирішено питання про заочний розгляд справи.
Позивач у своєму позові посилався на те, що 25 червня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 16 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 19 червня 2017 року склав 55 310 гривень 61 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у сумі 55 310 гривень 61 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 12 455 гривень 51 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 7 074 гривень 81 коп., заборгованості за пенею у розмірі 32 670 гривень 26 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень, штрафу (процентна складова) у розмірі 2 610 гривень 03 коп., а також судовий збір у розмірі 1 600 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 про день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, але у визначений в ухвалі судді від 3 травня 2018 року строк відзив на позов суду не направив. Будь-які інші заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 25 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом отримання 25 червня 2011 року кредитного ліміту на картковий рахунок, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 10). Даний договір був укладений шляхом підписання анкети-заяви клієнта на оформлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок в національній валюті України та встановлено ліміт кредитування у розмірі 16 000 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідачем порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 19 червня 2017 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 55 310 гривень 61 коп. (а.с. 6-9).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
У зв'язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов'язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, то позов в цій частині ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.
Разом з цим, у справі, що розглядається, суд звертає увагу на те, що умови та правила надання банківських послуг, які позивач надає суду на обґрунтування своїх вимог, не містять підпису відповідача. У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме з даними умовами був ознайомлений відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що умови містили відповідальність при порушенні договірних зобов'язань, або в подальшому такі умови, зокрема щодо відповідальності за порушення зобов'язання, не змінювались. У заяві позичальника також відсутні дані про те, з якими саме умовами був ознайомлений такий учасник справи.
Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Виходячи з правового аналізу вказаних норм, умови та правила надання банківських послуг, неможна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву.
При цьому, відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відтак, суд вважає, що оскільки умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а в анкеті-заяві позичальника відсутня домовленість щодо сплати штрафів за невиконання договору, то вимоги банку в цій частині задоволенню не підлягають. Аналогічні за своїм змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року (справа № 578/132/16-ц, провадження № 61-3836св18).
Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, суд приходить до висновку, що заборгованість по тілу кредиту станом на 19 червня 2017 року становить 12 455 гривень 51 коп. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у справі № 6-1412цс16.
У зв'язку з викладеним та відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК відповідач зобов'язаний сплатити позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі, визначеному відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК, тобто на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором з 10 вересня 2013 року. Отже, розмір процентів за період з 10 вересня 2013 року по 19 червня 2017 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з суми поточної заборгованості у розмірі 12 455 гривень 51 коп., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період, становить 7 672 гривні 30 коп., що розраховується наступним чином:
з 10.09.2013 року по 14.04.2014 року (ставка НБУ 6,5 %, кількість днів 217) - 481,32 грн.;
з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року (ставка НБУ 9,5 %, кількість днів 93) - 301,49 грн.;
з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року (ставка НБУ 12,5 %, кількість днів 119) - 507,60 грн.;
з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року (ставка НБУ 14 %, кількість днів 85) - 406,08 грн.;
з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року (ставка НБУ 19,5 %, кількість днів 26) - 173,01 грн.;
з 04.03.2015 року по 27.08.2015 року (ставка НБУ 30 %, кількість днів 177) - 1 812,02 грн.;
з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року (ставка НБУ 27 %, кількість днів 28) - 257,98 грн.;
з 25.09.2016 року по 21.04.2016 року (ставка НБУ 22 %, кількість днів 210) -1 572,25 грн.;
з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року (ставка НБУ 19 %, кількість днів 35) - 226,30 грн.;
з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року (ставка НБУ 18 %, кількість днів 28) - 171,51 грн.;
з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року (ставка НБУ 16,5 %, кількість днів 35) - 196,53 грн.;
з 29.07.2016 року по 15.09.2019 року (ставка НБУ 15,5 %, кількість днів 49) - 258,46 грн.;
з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року (ставка НБУ 15 %, кількість днів 42) - 214,39 грн.;
з 28.10.2016 року по 13.04.2017 року (ставка НБУ 14 %, кількість днів 168) - 800,41 грн.;
з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року (ставка НБУ 13 %, кількість днів 42) - 186,32 грн.;
з 26.05.2017 року по 19.10.2017 року (ставка НБУ 12,5 %, кількість днів 25) - 106,63 грн.
Однак, відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, тому заборгованість по процентам за користування кредитом підлягає стягненню у межах заявлених позовних вимог у розмірі 7 074 гривень 81 коп.
Вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по пені - 32 670 гривень 26 коп., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2 610 гривень 03 коп. - штраф (процентна складова), відповідно, задоволенню не підлягають, оскільки сама анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалось вище, укладено не було.
Згідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню за договором № б/н від 25 червня 2011 року заборгованість за тілом кредиту 12 455 гривень 51 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом - 7 074 гривні 81 коп., а всього 19 530 гривень 32 коп.
Ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір.
На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 564 гривень 96 коп. (19 530 гривень 32 коп. х 1 600 гривень : 55 310 гривень 61 коп.)
Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», складає 20 095 гривень 28 коп. (19 530 гривень 32 коп. + 564 гривні 96 коп. = 20 095 гривень 28 коп.).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 268, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити частково.
В задоволені інших позовних вимог - відмовити.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Суддя: О.С. Приходченко