Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3377/17 Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 34 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 23 жовтня 2017 року під головуванням судді Слюсарчук Н.Ф.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом. Просила стягнути з ТДВ "Страхова компанія "Кредо" на її користь страхове відшкодування в сумі 43 790,49 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 08.11.2016 року близько 18 год. 35 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz 412D», у м.Житомирі по вул. Барашівській 46, під час руху заднім ходом здійснив наїзд на належний їй на праві приватної власності автомобіль марки «AUDI Q5». В результаті ДТП автомобіль позивачки отримав механічні ушкодження. Постановою суду ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Відповідно до звіту №545 від 11.11.2016 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_1 в результаті його пошкодження складає 43790, 49 грн. Згідно зі страховим полісом, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована ТДВ "Страхова компанія "Кредо". Проте, страховою компанією їй відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки, на думку страховика, ДТП, що сталася 08.11.2016 року, не є страховим випадком. Таку відмову вважає неправомірною.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 23 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ТДВ "Страхова компанія "Кредо" на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування - 43 790, 49 грн., та судовий збір в сумі 640 грн. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» порушує питання про скасування зазначеного рішення суду та ухвалення нового - про залишення позовних вимог без задоволення. На думку апелянта,судом порушенні норми матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Апелянт вважає, що ДТП, яка сталася 08.11.2016 року, не є страховим випадком, оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_2 є такою, що не настала. Зокрема, обидва автомобілі (що є учасниками ДТП) належать позивачці та страхувальнику на праві спільної сумісної власності, а тому позивачка не є потерпілою (третьою особою). Відтак, обов'язок відповідача на здійснення регламентної виплати є таким, що не настав і відповідно до ст.22.1 Закону відшкодування за шкоду, заподіяну майну третьої особи, є неможливим. Крім того, матеріали справи не містять доказів документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, відсутні такі докази і у страхової компанії. А тому, стягуючи страхове відшкодування, суд повинен був зменшити його на суму податку на додану вартість (43790,49/1,2=36492,08 грн.). Проте, суд на це уваги не звернув, чим порушив вимоги ст.36.2. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2016 року близько 18 год.35 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz 412D» у м.Житомирі по вулиці Барашівській 46, під час руху заднім ходом здійснив наїзд на належний позивачу на праві приватної власності автомобіль марки «AUDI Q5» під її керуванням. В результаті ДТП автомобіль позивачки отримав механічні ушкодження.

Постановою Богунського районного суду м.Житомира №295/14306/16-п від 01.12.2016 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та на останнього накладено штраф у розмірі 340 грн. (а.с.7).

Відповідно до звіту №545 від 11.11.2016 року про оцінку автомобіля, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_1 в результаті його пошкодження у ДТП, складає 43790,49 грн. (а.с.14-18).

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність автомобіля «Mersedes-Benz 412D» на момент ДТП була застрахована ТДВ "Страхова компанія "Кредо" (а.с.11-12).

На виконання приписів закону 09.11.2016 року ОСОБА_4 звернувся до ТДВ "Страхова компанія "Кредо" із заявою про виплату страхового відшкодування на користь третьої особи (а.с.13).

Проте, ТДВ "Страхова компанія "Кредо" ОСОБА_3 відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки, як зазначив страховик, у даному випадку винна особа та потерпіла сторона в ДТП є однією і тією ж самою особою, що протирічить прийняттю позитивного рішення відповідно до ст.32.1. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.27).

Відповідно до ст.32.1. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності.

Вирішуючи спір,суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що така відмова суперечить вимогам закону та правильно вважав, що на страхову компанію слід покласти обов»язок виплатити страхове відшкодування позивачці.

При цьому судом враховано, що у ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV визначено поняття термінів, які вживаються у цьому законі.

Так, дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Особи, відповідальність яких застрахована,- страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Статтею 6 цього Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та/або майну потерпілого.

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону №1961-IV).

За положеннями Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

У п. 22.1. ст. 22 Закону, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З огляду на наведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Отже, підставою для здійснення страхової виплати є наявність договору обов'язкового страхування та настання страхового випадку.

Розмір витрат у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, визначений ст.29 Закону.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Діючим договором страхування не передбачено будь-яких обмежень у випадку належності забезпеченого транспортного засобу на праві спільної сумісної власності подружжя та щодо відповідальності страховика у випадку заподіяння шкоди такому транспортному засобу.

Тому суд обгрунтовано вважав, що відмова у виплаті відшкодування із посиланням на ст.32.1 Закону є неправомірною.

Разом з тим, стягуючи відшкодування у розмірі, визначеному суб»єктом оціночної діяльності, суд не звернув уваги на те, що розмір матеріального збитку визначений з урахуванням 20% ПДВ.

У такому випадку, відповідно до приписів ст.36.2 Закону потерпіла особа повинна була надати докази про підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У противному випадку розмір оціненої шкоди зменшується на суму податку на додану вартість.

Позивачкою не надано доказів про оплату проведеного ремонту.

За наведених обставин та відповідно до п.1ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнутого відшкодування на 20% - величину ПДВ.

Крім того, пропорційно до розміру задоволених вимог апеляційної скарги підлягають відшкодуванню за рахунок позивачки судові витрати відповідача.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» задоволити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 23 жовтня 2017 року змінити. Зменшити розмір стягнутого за цим рішенням страхового відшкодування з 43 790,49 грн. до 35032,39 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» 140,8 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 12.01.2018 року.