Справа № 342/21/18
Провадження № 2-н/342/3/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Федів Л.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 10.01.2018 року звернувся до суду із заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення в його користь з юридичної особи ПАТ «Мостобуд» заборгованість нарахованих, але не виплачених сум заробітної плати за період з травня 2014 року по серпень 2017 року в сумі 51555,17 грн. та за період листопад 2017 року в розмірі 11783,11 грн; в загальному стягнути в його користь з ПАТ «Мостобуд» 63338,28 грн.

Дослідивши подану заяву про видачу судового наказу, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

В силу вимог п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 161 судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно з п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою.

За ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю три роки.

Заявник висуває одну з вимог про стягнення заборгованості за період з травня 2014 року по серпень 2017 року, тобто, на момент звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, пройшов строк з моменту виникнення права вимоги, який перевищує позовну давність.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу.

Згідно ч. 2 ст.166 Цивільного процесуального кодексу України, суд роз'яснює, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 161, 165, 166 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу відмовити.

Роз'яснити заявнику ОСОБА_1, що він не позбавлений права звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Федів Л.М.