Справа № 473/3790/18
УХВАЛА

"24" жовтня 2018 р.Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

за участю: заінтересованої особи ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з скаргою на бездіяльність державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги заявник зазначав, що в Вознесенському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебувало на виконанні виконавче провадження про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В рамках даного виконавчого провадження постановою державного виконавця від 03.02.2016 року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2

В подальшому, в звязку з досягненням дитиною повноліття, державним виконавцем 29.03.2016 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідно до п.6 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, при закінченні виконавчого провадження державний виконавець не зняв арешт з майна боржника, чим порушив вимоги ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час закінчення виконавчого провадження») та права ОСОБА_2 В зв'язку з цим заявник просив визнати частково незаконною постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № АЕ-62 в частині не вирішення питання щодо зняття арешту, а також незаконною бездіяльність державного виконавця, зобов'язати останнього винести постанову про зняття арешту, накладеного на майно, що належить ОСОБА_2

Заявник у судове засідання не зявився. Його представник надав заяву про розгляд скарги за його відсутності. Скаргу на бездіяльність державного виконавця просив задовольнити.

Заінтересована особа головний державний виконавець Бутковський І.В. у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги. Вказувала на необхідність збереження арешту, накладеного на майно боржника, з метою перешкодити останньому здійснити дії по його відчуженню.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2007 року державним виконавцем відділу ДВС Вознесенського МРУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № АЕ-62/1999 від 16.07.1999 року, виданого Вознесенським міським судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В рамках даного виконавчого провадження постановою державного виконавця відділу ДВС Вознесенського МРУЮ від 03.02.2016 року накладено арешт та оголошено заборону на відчуження щодо всього майна, що належить боржнику ОСОБА_2

Вказана заборона зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 03.02.2016 року.

29.03.2016 року головним державним виконавцем Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час її винесення). Дану постанову сторони виконавчого провадження не оскаржували.

Накладений арешт державним виконавцем знято не було.

Так, примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на час закінчення виконавчого провадження) (далі Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника (п.5 ч.3 ст. 11 Закону).

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника накладається державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження або проведенням опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна (ч.2 ст. 57 Закону).

Знімається арешт, що був накладний державним виконавцем на майно боржника, зокрема, в разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій).

При цьому, в постанові про закінчення виконавчого провадження, якщо під час його провадження державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, зазначається про зняття арешту (ч.ч. 1,2 ст. 50 Закону).

Таким чином, наслідком закінчення виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст. 49 Закону є зняття арешту з майна, накладеного з метою забезпечення його виконання.

Згідно ч.2 ст. 451 ЦПК України в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

За встановлених обставин, скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню в частині визнання незаконною бездіяльності державного виконавця з приводу незняття арешту з майна, зобовязання останнього виконати вимоги закону щодо зняття арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження від 03.02.2016 року.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 447-451, ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 в частині незняття арешту з майна боржника ОСОБА_2, накладеного постановою від 03.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження.

Зобовязати головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції 03.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В.Лузан