Справа № 130/424/18
УХВАЛА

24 жовтня 2018 року м.Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б., розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання дій такими, що порушують конституційні права, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2018 року до провадження Вінницького районного суду Вінницької області з Апеляційного суду Вінницької області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області про визнання дій такими, що порушують конституційні права. З суті позову позивача вбачається, що він просить суд визнати, що посадови особи держави - судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області порушують його прожитковий мінімум, позбавляють його права на звернення до суду і оскарження процесуальних дій суддів.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 23.03.2018 відкрито провадження по даній справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Вінницького районного суду від 24.04.2018 уточнено юридичну особу відповідача: замість Держава Україна в особі Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області вважати вірним Держава Україна в особі Державної казначейської служби України.

Також, у провадженні судді Саєнко О.Б. перебувала цивільна справа (128/1165/17) за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданою протиправними діями суддів Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області. Рішенням суду від 17.09.2018 у задоволені позову відмовлено.

В судовому засіданні по даній справі 10.10.2018 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій повідомив , що у звязку з ухваленим суддею Саєнко О.Б. рішення суду від 17.09.2018 про відмову у задоволені позову по цивільній справі (128/1165/17), він звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із повозом до Держави Україна про визнання грубої недбалості судді Саєнко О.Б. та факту залучення в якості відповідачів суддів Жмеринського міськрайонного суду ( або третіх осіб) без його згоди та при відсутності відповідної ухвали суду. Провадження по справі відкрито суддею Верніком В.М.

Також позивач ОСОБА_1 повідомив суд, що у разі не задоволення суддею Саєнко О.Б. його позову по даній справі він також звернеться до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із повозом до Держави України щодо протиправності дій судді Саєнко О.Б., в якому суддя Саєнко О.Б. та судді Жмеринського міськрайонного суду «будуть судитися між собою, а результат він скерує до Вищої ради правосуддя».

Вищевказані обставини в судовому засіданні 10.10.2018 року суддя Саєнко О.Б. розцінила як втручання у її діяльність судді щодо здійснення правосуддя по даній справі, у звязку з чим відповідно до положень, викладених в ст.ст. 48,56 Закону України « Про судоустрій та статус суддів», звернулась із відповідним повідомлення.

Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає за необхідне заявити самовідвід згідно п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, виходячи з такого.

Згідно положень, викладених в пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», вбачається , що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обовязків, визначених процесуальним законом.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини .

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі "П'єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Вказане випливає з принципу обєктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обовязків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що у звязку із зверненням до суду позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні 10.10.2018 із заявою вищевказаного змісту, ця обставина унеможливлює подальший розгляд даної справи суддею Саєнко О.Б. у якості головуючої.

Тому, з метою недопущення сумнівів в обєктивності майбутнього рішення у даній справі, де у стороннього спостерігача можуть виникнути такі сумніви, суддя Саєнко О.Б. задовольняє заяву про самовідвід.

За таких обставин суд вважає за необхідне передати матеріали справи до канцелярії Вінницького районного суду Вінницької області для визначення іншого судді, у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись п. 5 ч.1 ст. 36,40 ЦПК України, суддя-

УХВАЛИВ:

Заяву судді Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко Олени Борисівни про самовідвід задовольнити.

Відвести головуючого суддю Саєнко Олени Борисівни по цивільній справі №130/424/18 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання дій такими, що порушують конституційні права.

Цивільну справу № 130/424/18 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання дій такими, що порушують конституційні права - передати для визначення іншого судді Вінницького районного суду Вінницької області у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : О.Б. Саєнко