Провадження № 6/761/391/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яриновській Я.В.

розглянувши подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречуха Олега Ярославовича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, -

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Гречух О.Я. (далі по тексту - державний виконавець) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з поданням, погодженим начальником ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Магдою С.Г. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист № 2-4784/11, виданий 05 жовтня 2012р. Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» суму збитків, заподіяних злочином в розмірі 6 962 208,0 грн. (а.с. 5-6).

Сторони в судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду подання, відповідно до ст. 441 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, право кожного громадянина вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно положень ч.2 та п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів подання, та підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 49930876 від 26 січня 2016р. (а.с.6), державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Гречухом О.Я. було відкрито виконавче провадження за виконавчим документом № 2-4784/11, виданим 05 жовтня 2012р. Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2, на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 6 962 208,0 грн.

В силу вимог п. 19) ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Однак, згідно «Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», Верховний Суд України, дійшов висновку, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Крім того, Верховний Суд України тут же зазначив, що саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, тощо.

Однак, державний виконавець не надав суду доказів, які б давали підстави вважати, що боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2 має намір ухилятись від виконання судового рішення, в тому числі і шляхом залишення території України. Крім цього, з матеріалів подання та наданих копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду накладено арешт на нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а тому суддя не вбачає підстав вважати, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов'язання за рішенням суду або рішення суду може бути невиконаним саме шляхом залишення території України боржником.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст.ст.18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», «Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», суд -

у х в а л и в :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречуха Олега Ярославовича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: