Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 738/2273/16-ц

провадження № 61-15961св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Березнянська селищна рада Менського району Чернігівської області,

третя особа - Менська районна спілка споживчих товариств,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2017 року у складі судді Слісар А. В. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Бобрової І. О., Висоцької Н. В., Мамонової О. Є.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області, третя особа - Менська районна спілка споживчих товариств, про визнання недійсним рішення селищної ради.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Березнянської селищної ради Менського району від 19 червня 2015 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки для надання в оренду» Менській районній спілці споживчих товариств надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки для розміщення та обслуговування ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,1020 га для надання в оренду земельної ділянки. Рішенням Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області від 22 квітня 2016 року «Про внесення змін до рішення Березнянської селищної ради Менського району «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки для надання в оренду» від 19 червня 2015 року змінено вираз «орієнтовною площею 0,1020 га» на «орієнтовною площею 0,21 га».

Позивач вважає, що рішенням Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області від 22 квітня 2016 року порушені його права, оскільки цим рішенням відповідач збільшив розмір земельної ділянки, і в це збільшення увійшла земельна ділянка, яку він неодноразово просив надати йому в оренду, однак відповідач відмовлявся надати дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки в оренду у зв'язку з тим, що зазначені земельні ділянки будуть продаватися на земельних торгах.

Враховуючи наведене, позивач просив визнати недійсним рішення Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області від 22 квітня 2016 року «Про внесення змін до рішення Березнянської селищної ради Менського району від 19 червня 2015 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки для надання в оренду».

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів порушення його прав щодо володіння, користування чи розпорядження належною йому земельною ділянкою, на якій розміщений його магазин, та будь-якою іншою належною йому земельною ділянкою. Крім того, доводи позивача про порушення його прав на земельну ділянку по АДРЕСА_3, на якій знаходиться будівля площею 24,7 кв. м, суд визнав необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів права власності на зазначену будівлю та доказів прав на земельну ділянку за вказаною адресою.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 25 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не доведено факту порушення його прав оскаржуваним рішенням селищної ради.

У травні 2017 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 квітня 2017 року, в якій просив скасувати зазначені судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, вказував на те, що судами внаслідок неправильного визначення спірних правовідносин безпідставно не застосовані норми матеріального права, на які він посилався на обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме статті 124, 134 Земельного кодексу України та стаття 59 Закону України «Про землеустрій», крім того, апеляційним судом неправильно застосований пункт «г» статті 152 ЗК України. Тобто оскаржуване рішення відповідача не відповідає нормам чинного законодавства України, що відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України, частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є підставою для визнання його недійсним у судовому порядку

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано справу та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

У липні 2017 року представники відповідача та третьої особи подали заперечення на касаційну скаргу, згідно з якими просили касаційну скаргу відхилити, оскаржувані рішення судів залишити без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 29 вересня 2004 року ОСОБА_3 придбав у Березнянського споживчого товариства приміщення магазину площею 149,6 кв. м по АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу.

25 червня 2007 року ОСОБА_3 звернувся до голови виконкому Березнянської селищної ради із заявою, в якій просив надати згоду на розробку проектної документації на земельну ділянку орієнтовною площею 0,1 га, що знаходиться по АДРЕСА_2, для передачі її в оренду із подальшим викупом.

Рішенням 9 сесії 5 скликання Березнянської селищної ради Менського району від 13 липня 2007 року ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації на земельну ділянку несільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 0,04 га, де розміщена нежитлова будівля, яка належить останньому на праві приватної власності, що знаходиться по АДРЕСА_2, щодо передачі в оренду з правом викупу.

Поряд із вказаною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться інша земельна ділянка, щодо якої 19 червня 2015 року на засіданні 31 сесії 6 скликання Березнянською селищною радою прийнято рішення «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки для надання в оренду» та надано дозвіл Менській районній спілці споживчих товариств на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки для розміщення та обслуговування ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1», орієнтовною площею 0,1020 га, для надання в оренду земельної ділянки.

Рішенням Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області від 22 квітня 2016 року «Про внесення змін до рішення Березнянської селищної ради Менського району «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки для надання в оренду» від 19 червня 2015 року змінено вираз «орієнтовною площею 0,1020 га» на «орієнтовною площею 0,21 га».

Позивач вважає, що останнім рішення порушені його права, оскільки він раніше претендував на частину зазначеної земельної ділянки.

На спірній земельній ділянці знаходяться (окрім ресторану) пожежний резервуар, каналізаційна яма та асфальтне покриття, які належать Менській районній спілці споживчих товариств.

Судом встановлено, що в межі земельної ділянки для розміщення та обслуговування ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1» не входить земельна ділянка, де розташовано магазин позивача площею 149,6 кв. м та земельна ділянка для обслуговування магазину за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки для надання в оренду, не є підставою для набуття особою, якій наданий такий дозвіл, права оренди, оскільки виникнення такого права, відповідно до частини першої статті 124 ЗК України потребує відповідного рішення компетентного органу про передачу в оренду та укладення відповідного договору, який підлягає державній реєстрації.

Відповідно до статті 57, частини першої статті 58 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивачем не надано доказів порушення оспорюваним рішенням Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області від 22 квітня 2016 року «Про внесення змін до рішення Березнянської селищної ради Менського району «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки для надання в оренду» від 19 червня 2015 року його прав як власника об'єкта нерухомості по АДРЕСА_2.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Тобто Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суди на підставі наданих сторонами доказів дійшли обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено порушення прав оскаржуваним рішенням селищної ради.

Доводи касаційної скарги про те, що судами не застосовані норми матеріального права, на які він посилався на обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме статті 124, 134 Земельного кодексу України та статті 59 Закону України «Про землеустрій», а апеляційним судом неправильно застосований пункт «г» статті 152 ЗК України, не заслуговують на увагу, оскільки для застосування зазначених правових норм необхідно встановлення порушення прав позивача на земельну ділянку, за захистом яких він звернувся до суду, однак суди таких порушень не встановили.

Наведені в касаційній скарзі інші доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик