Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Чемезової Г.О.;

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_11.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Волновахи в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, зазначивши в обґрунтування своїх позовних вимог наступне.

25.03.2015 року він домився з ОСОБА_6 про ціну та всі ніші істотні умови договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки для їх обслуговування площею 0,1510 га. Він, позивач, в повному обсязі сплатив ОСОБА_6 вартість квартири та земельної ділянки. На підтвердження укладення угоди ОСОБА_6 видав йому розписку, у якій підтвердив отримання грошей та зобов'язався оформити договір купівлі- продажу будинку та земельної ділянки нотаріально після одужання. На той час останній мав перелам стегна та не міг вільно рухатись, тому угода одразу не була оформлена нотаріально. На підтвердження укладеної угоди в день написання розписки ОСОБА_6 передав йому документи на будинок, з того часу він, позивач, безперешкодно користується будинком та земельною ділянкою. 02.12.2015 року останній ОСОБА_6, тому вони не встигли оформити договір купівлі - продажу будинку та земельної ділянки в нотаріальному порядку. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 є його єдиний син ОСОБА_5, який нотаріально спадщину не оформив та свідоцтво про право власності не оформив та не бажає цього робити.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу є укладеним та відбулося повне його виконання, але нотаріальне посвідчення договору на теперішній час неможливе, на підставі ст. ст. 220, 334, 638 ЦК України просив визнати дійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки для їх обслуговування площею 0,1510 га.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник позивача адвокат ОСОБА_11 просив задовольнити позовні вимоги позивача з підстав, викладених у позовній заяві, при цьому також пояснив, що відповідач ОСОБА_5 на час смерті свого батька ОСОБА_6 проживав разом з останнім, доглядав за ним, коли той хворів, а тому є таким, що прийняв спадщину після спадкодавця. Проте оформлювати спадщину в нотаріальному порядку відповідач не бажає, оскільки не оспорює договору купівлі - продажу будинку та земельної ділянки, належних померлому батькові, укладеному між батьком та позивачем, про що, зокрема, свідчить факт визнання ним позову у повному обсязі. Враховуючи, що на теперішній час посвідчити укладену угоду в нотаріальному порядку не можливо, просив задовольнити позовні вимоги позивача.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засіданні не з'явився, до суду надав заяву в який просить справу розглянути без його участі в судовому засіданні, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.18).

Суд, вислухавши позивача та його представника, з'ясувавши міркування відповідача щодо заявлених позовних вимог, допитавши свідка та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6, що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).

З копії свідоцтв про право на спадщину за законом ОСОБА_6 успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1 та земельну ділянку для їх обслуговування площею 0,1510 га (а.с. 12-13).

Згідно копії свідоцтва про народження відповідача ОСОБА_5 батьками останнього є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 11).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що відповідач ОСОБА_5 є його зятем. В 2014 року, після того як в м. Донецьку почались бойові дії ОСОБА_6 разом з дружиною переїхав жити до батька в с. Хлібодарівка Волноваського району. Згодом дружина поїхала жити до міста Миколаїва, а ОСОБА_6 залишився проживати з хворим батьком ОСОБА_6, який потребував сторонньої допомоги. На час смерті батька в грудні 2915 року ОСОБА_5 проживав з ним. Від свого зятя ОСОБА_5 він, ОСОБА_8, чув, що ще за життя його батько ОСОБА_6 продав належну йому квартиру та земельну ділянку відповідачу ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні дав аналогічні показання в частині проживання відповідача ОСОБА_5 на день смерті його батька ОСОБА_6 разом з останнім в с.Хлібодарівка Волноваського району Донецької області.

На підставі зазначених доказів суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_5 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 проживав разом з останнім, отже є таким, що прийняв спадщину після спадкодавця і є належним відповідачем у справі.

Судом також встановлено, що 25.03.2015 року між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в простій письмовій формі було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 в будинку та земельної ділянку для його обслуговування (а.с. 15).

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 334 ЦК право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог позивача, оскільки, як було встановлено судом, між позивачем та померлим ОСОБА_6, спадкоємцем якого є відповідач ОСОБА_5, відбулося повне виконання умов договору купівлі - продажу зазначеного нерухомого майна, що підтверджено вищевказаними доказами та визнано сторонами. Також суд враховує, що на теперішній час посвідчити зазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не можливо внаслідок смерті ОСОБА_6, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220, 328, 334, 638 ЦК України, ст.ст. 10, 12,13, 76-81, 89, 169, 209, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш ИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі- продажу квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 77,00 кв.м, житловою площею 45, 3 кв.м та земельною ділянки, призначеної для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1510 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 25 березня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 77,00 кв.м, житловою площею 45, 3 кв.м та земельну ділянку, призначену для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1510 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану по АДРЕСА_1.

Повний текст рішення складений 18 вересня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: Т.В. Безрук