Справа № 135/2003/16-ц
Провадження № 22-ц/772/1903/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Патраманський І. О.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 рокуСправа № 135/2003/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії:

головуючого: Оніщука В.В. (суддя-доповідач),

суддів: Медвецького С.К., Медяного В.М.,

з участю секретаря судового засідання Богацької О.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3

відповідач: Публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК»

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК» на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року, постановлену у складі судді Патраманського І.О. в приміщенні Ладижинського міського суду Вінницької області,

в с т а н о в и в :

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК» про розірвання кредитного договору та стягнення суми зобов'язання, припинення договорів поруки та іпотеки.

При розгляді справи в суді першої інстанції, представником позивача подано клопотання про призначення у справі комплексної судової економічно-бухгалтерської науково-правової експертизи.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року клопотання задоволено.

Призначено у справі комплексну судову економічно- бухгалтерську науково-правову експертизу кредитного договору № МL- В03/G001/2008 від 01.04.2008р., проведення якої доручено Незалежному інституту судових експертиз, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Маршала Тимошенка, 21, корпус 3, офіс 7.

На вирішення експертизи поставлено наступні питання:

1. Чи містять істотні порушення положення кредитного договору № МL- В03/G001/2008 від 01.04.2008 року, що порушують права та інтереси позичальника в контексті Конституції України, нормативно-правових актів України?

2. Чи містять порушення прав та інтересів позичальника у разі внесення змін до договору поруки та іпотеки без відома позичальника?

3. Чи відповідають положення кредитного договору № МL- В03/G001/2008 від 01.04.2008 року положенням Європейської конвенції з прав людини та сталій судовій практиці Європейського суду з прав людини?

4. Чи є законне застосування плаваючої відсоткової ставки БПЖ відповідно до положень чинних нормативно правових актів та положень Європейської конвенції з прав людини?

5. Визначити точну суму заборгованості по тілу кредиту та по обслуговуванню кредиту, відповідного до кредитного договору № МL- В03/G001/2008 від 01.04.2008 року?

6. Визначити суму відсотків по кредиту та обслуговуванню кредиту відповідно до кредитного договору № МL- В03/G001/2008 від 01.04.2008 року?

7. Визначити суму нарахованих штрафних санкцій (пені, штрафу) по кредиту та по обслуговуванню за кредитним договором № МL- В03/G001/2008 від 01.04.2008 року?

8. Чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором № МL- В03/G001/2008 від 01.04.2008 року вимогам Положення про кредитування ПАТ «ОТП Банк»?

9. Чи відповідає перелік документів, наданих ПАТ «ОТП Банк» ОСОБА_3, для отримання кредитних коштів за кредитною угодою, чинному Положенню про кредитування?

10. Чи підтверджується документально дотримання ПАТ «ОТП Банк» відповідних нормативів відрахувань до обов'язкового резерву?

11. Який розмір щомісячного ануїтентного платежу має бути за договором РМL- В03/G001/2008 від 23.04.2008 року про іпотечний кредит укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3?

12. Чи правильно розраховано щомісячний ануїтентний платіж у договорі № РМL- В03/G001/2008 від 23.04.2008 року про іпотечний кредит укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3

На час проведення судової експертизи провадження у справі зупинено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ПАТ «ОТП БАНК» подано апеляційну скаргу, мотивовану тим, що суд першої інстанції не надав сторонам строк для досягнення згоди щодо визначення експертної установи та призначив експертизу з питань, що не входять до предмету спору, чим допустив порушення норм процесуального права, а тому просив ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На апеляційну скаргу надано відзив представником позивача, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про призначення експертизи залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Позивач та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість ухвали суду.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з'ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з'ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N 53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», зокрема пункту 1.6.: Експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції

Частиною 3 статті 103 ЦПК України передбачено, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Як вбачається з матеріалів справи сторони не дійшли згоди щодо обрання експертної установи, однак в порушення вимог ч. 3 статті 103 ЦПК України суд першої інстанції не встановив сторонам строк для досягнення згоди з цього питання, та надав перевагу експертній установі запропонованій стороною яка заявила клопотання, що суперечить принципу змагальності сторін, визначеному ст. 12 ЦПК України.

Висновок експерта є одним із засобів доказування даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Призначення експертизи є способом забезпечення доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Поставивши на вирішення експертизи питання, які були зазначені в клопотанні представника позивача, суд першої інстанції не проаналізував їх та не перевірив чи всі вони стосуються предмету позову та обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, чи можливо буде на підставі отриманих на ці питання відповідей встановити наявність чи відсутність обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення. Судом не враховано, що у даній справі заявлено вимоги про розірвання договору та не ставиться питання про розмір заборгованості. Відповідні дані, які мають значення для проведення експертизи, в оскаржуваній ухвалі судом також не зазначено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 260 ЦПК України передбачено, що ухвала суду складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не містить мотивів із яких суд дійшов висновку про задоволення клопотання та призначення експертизи.

З урахуванням викладеного апеляційний суд прийшов до висновку, що оскаржувана ухвала про призначення експертизи, яка перешкоджає подальшому провадженню по справі, постановлена судом передчасно та без дотримання всіх вимог, передбачених ст.ст. 103-104 ЦПК України, а тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК» - задовольнити.

Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.М. Медяний

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Оніщук