Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 336/3339/18Головуючий у 1-й інстанції Дацюк О.І.
Пр. № 22-ц/778/3308/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Полякова О.З.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (стара назва ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК») на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2018 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.04.2017 року заборгованістьа станом на 22.05.2018 року у розмірі 17670,19 грн., від сплати якої на користь Банку у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір 1762,00 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2018 року (а.с. 59-62) вищезазначену позовну заяву Банку визнано неподаною та повернення позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (а.с. 64-77) просив ухвалу судді суду першої інстанції у цій справі скасувати та постановити нову ухвалу, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується (п. 8 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

В автоматизованому порядку у цій справі визначено колегію суддів апеляційного суду: головуючий суддя Гончар М.С., судді Кочеткова І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 80).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 27 серпня 2018 року (а.с. 81), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 83) в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України.

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідачем відзив на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі апеляційному суду наданий не був.

Однак, за змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута апеляційним судом протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

В автоматизованому порядку у цій справі 17.09.2018 року суддею Поляковим О.З. замінено суддю Кочеткову І.В. у зв'язку із тривалою відпусткою останньої (а.с.85-86).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву Банку у цій справі, керувався ст. 185 ЦПК України та виходив із наступного.

Банк, від імені та в інтересах якого діяла на підставі довіреності ОСОБА_4, направив поштою до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя позов до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 14.04.2017 року в сумі 17670,19 грн. та судовий збір.

Ухвалою суду від 04.07.2018 року позовну заяву залишено без руху у зв'язку з невідповідністю її вимогам ЦПК України, а також відсутністю документів, які підтверджують повноваження представника позивача на підписання та подання позовної заяви.

Зокрема, судом зазначено про необхідність позивачеві подати уточнену позовну заяву з урахуванням положень ЦПК України, в якій зазначити:

офіційну електронну адресу позивача;

докази, що підтверджують обставини, на які посилається позивач;

докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

надати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Також позивачеві необхідно було надати оригінал довіреності представника позивача, оригінали або нотаріально посвідчені копії Статуту (повний текст), свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, витягу з ЄДРПОУ, документів, що підтверджують призначення на посаду та повноваження в.о. голови правління.

Крім того у відповідності до положень ст. 177 ЦПК України суд звертав увагу, що усі вищевказані документи повинні бути надані у копіях також для відповідача.

Позивач направив до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви та уточнену позовну заяву, водночас недоліки, про які зазначав суд в ухвалі, в повній мірі не усунув.

Так, судом було вказано позивачеві на те, що у відповідності до положень ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Як вказував Європейський суд з прав людини у рішенні «Креуз проти Польщі» за заявою № 28249/95 від 19.06.2001 «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Отже ЦПК України містить безумовний обов'язок особи, яка підписала та подала від імені позивача - юридичної особи позовну заяву, надати оригінал довіреності.

Саме в такий спосіб держава забезпечує можливість належної перевірки повноважень особи, яка звернулась з позовом до суду.

Натомість до позовної заяви додано ксерокопію довіреності, яка не має нотаріальної форми, а також і не засвідчена печаткою підприємства.

Оскільки довіреність не посвідчувалась нотаріусом, яким при її посвідчені перевірялись би повноваження особи, яка її видає, тож відповідність довіреності вимогам чинного законодавства та наявність у представника права підписувати та подавати від імені ПАТ «КБ «ПриватБанк» позови має перевірятись судом.

Водночас, такої можливості суду надано не було, адже замість оригіналу довіреності, який мав надати представник позивача у відповідності до вимог ЦПК України до позовної заяви, суду надано лише ксерокопію такої довіреності, а також і не надає документів, які б підтверджували повноваження особи, яка видала таку довіреність на її видачу.

Фактично до позовної заяви позивачем додано копію титульного та другого аркушу статуту ПАТ «КБ «ПриватБанк», які не містять повноважень голови правління.

Інші документи, які додані до заяви про усунення недоліків являють собою окремі аркуші з невідомо якого документу, які не зазначені як витяг з якогось документу взагалі, тому і не можуть бути прийняті до уваги судом.

Суд ще раз звертає увагу на наступні положення чинного законодавства.

Відповідно до ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Вірність копій довіреностей та інших документів в Україні можуть засвідчуватись у відповідності до законів нотаріусами, до яких представник позивача очевидно не відноситься.

Ст. 246 ЦК України визначено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Таким чином, для перевірки повноважень представника юридичною особи представником мають бути надані суду оригінал довіреності, а також документи, які підтверджують, що орган або інша посадова особа, яка видала довіреність від імені юридичної особи уповноважена на це установчими документами.

Враховуючи вищевикладене, суд позбавлений можливості перевірити повноваження представника на підписання та подання позовних заяв.

Посилання представника позивача на право засвідчувати копії своєї ж довіреності не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

З цього приводу суд звертає увагу на наступне.

Доказами у відповідності до визначення, наведеного у ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ст. 95 ч. 1, 2, 5 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Отже довіреність, якою представник позивача уповноважується на підписання та подання позовної заяви від імені позивача, доказом у справі не являється, оскільки на її підставі суд не встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі твердження представника позивача на положеннях закону не ґрунтуються та випливають з невірного розуміння правової природи доказів у цивільному процесі та перекрученого тлумачення норм ЦПК України.

Як вже роз'яснювалось судом, представник позивача може надати до суду довіреність, яка уповноважує його представляти інтереси позивача по конкретній справі, а також може звернутись до суду для посвідчення копії довіреності, надавши її оригінал, для долучення посвідченої копії до матеріалів справи, після чого оригінал довіреності міг бути повернутий представникові.

Однак, представник позивача таким своїм правом не скористався.

Ст. 185 ЦПК України визначено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем в установлений судом строк недоліки не усунуті, документів, які б у порядку, передбаченому чинним законодавством підтверджували повноваження представника позивача на підписання та подання позовної заяви від імені ПАТ «КБ «ПриватБанк» не надано, у зв'язку з чим позовна заява підлягає поверненню.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Встановлено, що у червні 2018 року Банк звернувся до суду першої інстанції із вищезазначеним позовом (а.с. 2-4) до суду першої інстанції у цій справі.

Ухвалою судді суду першої інстанції від 04 липня 2018 року (а.с. 35-39) вищезазначена позовна заява Банку у цій справі була залишена без руху, позивачеві наданий строк 5 днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви.

Оскільки, позовна заява Банку, на думку судді суду першої інстанції, у цій справі була подана без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 ЦПК України.

При цьому, суд першої інстанції у своїй ухвалі зазначав, що з метою виправлення недоліків Банку у строк п'ять днів необхідно подати суду першої інстанції уточнену позовну заяву з урахуванням положень ЦПК України, в якій зазначити:

офіційну електронну адресу позивача;

докази, що підтверджують обставини, на які посилається позивач;

докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

надати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Також позивачеві необхідно було надати оригінал довіреності представника позивача, оригінали або нотаріально посвідчені копії Статуту (повний текст), свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, витягу з ЄДРПОУ, документів, що підтверджують призначення на посаду та повноваження в.о. голови правління.

Крім того у відповідності до положень ст. 177 ЦПК України суд звертав увагу, що усі вищевказані документи повинні бути надані у копіях також для відповідача.

Встановлено, що судом першої інстанції копія вищезазначеної ухвали від 04 липня 2018 року була надіслана Банку 05.07.2018 року (а.с. 40).

У встановлений судом першої інстанції строк, належні допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, Банком надано на адресу суду першої інстанції заяву у відповідь про залишення позовної заяви без руху та уточнену позовну заяву Банку із додатками (а.с. 41-58).

Встановлено, що Банком при подачі вищезазначеної уточненої позовної заяви у цій справі були додержанні вищезазначені вимоги ЦПК України, а саме: зазначено електронну адресу позивача (міститься на бланку), зазначено електронну адресу відповідача, надано пояснення щодо обставин, на які посилається позивач, зазначено про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою та зазначено про наявність у позивача оригіналів доказів, що додані до позовної заяви.

Також, в заяві Банку було значено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс. Вказано про неможливість надати оригінал довіреності разом із позовною заявою. Додано документи, які посвідчують призначення на посаду та повноваження в.о. голови правління.

Стосовно повноважень представника зазначено, що довіреністю від 31.08.2017 року № 8332-К-Н-О ОСОБА_4 уповноважується представляти інтереси Банку в органах державної влади, судах загальної юрисдикції. Для виконання наданих повноважень Представнику надається право від імені банку підписувати, подавати, пред'являти необхідні документи, посвідчувати копії документів виконувати інші необхідні дії, пов'язані з цією довіреністю. Довіреність видана на представництво своїх інтересів в суді будь-якої інстанції з наданням представнику всіх прав, які визначено законом за позивачем, а також право подавати від імені АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позовні та інші заяви. Додання до позову оригіналу довіреності неможливе, оскільки позивач на день має не одне призначене судове засідання в різних судах і до кожного з них не може бути наданий оригінал довіреності, який представник має в єдиному екземплярі. Додавши оригінал довіреності до позову представник позивача буде позбавлений можливості підтвердити свої повноваження при розгляді інших справ за його участю.

Ст. 58 ЦПК України надає право сторонам та іншим особам брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Процесуальний представник діє цивільному процесі від імені і в інтересах іншої особи в межах наданих нею повноважень. Повноваження представника юридичної особи підтверджуються її довіреністю, яка видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, прикладенням печатки юридичної особи.

При вищевикладених обставинах, встановлено, що Банк, як позивач, є юридичною особою.

За змістом ст. 62 ч. 3 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Відповідно до ст. 177 ч. 7 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

При цьому, ця стаття не містить вимоги надавати суду саме оригінал довіреності представника.

Таким чином, суд першої інстанції не міг в його вищезазначеній ухвалі про залишення без руху позову Банку у цій справі вимагати від Банку надати саме оригінал довіреності його представника до позовної заяви, а міг би вимагати надати лише копію довіреності представника Банку, засвідчену в порядку, встановленому чинним законодавством.

За змістом ст. 62 ч. 6 ЦПК України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідченні суддею, або копії з них, засвідчені у встановленому законом порядку, приєднуються до матеріалів справи, але не до позову.

Крім того, в силу вимог ст. 185 ч. 4 п. 1 ЦПК України заява повертається у випадку, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, … підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказане.

Звідси, якщо суд першої інстанції вважав, що вищезазначену позовну заяву у цій справі від імені Банку подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, … підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказане, він мав повернути останню Банку у цій справі на підставі ст. 185 ч. 4 п. 1 ЦПК України, а не залишати її без руху та не повертати останню з підстав неусунення Банком недоліків останньої.

Крім того, встановлено, що Банк зазначив у своєму вищезазначеному первісному позові у цій справі всі свої докази, що підтверджують обставини, на які посилається Банк, та докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою; зазначив щодо наявності у Банку або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, розрахунок заборгованості, копії яких додано до заяви, які Банк вважав обґрунтованими та достатніми.

Однак, суд першої інстанції фактично на стадії вирішення питання про відкриття провадження у цій справі вдався до оцінки цих доказів Банку, зазначивши в ухвалі про залишення позову Банку без руху про необхідність останньому зазначити інші обставини та доказі, ніж ті, що вже були зазначені в первісному позову Банку у цій справі, що можливо лише за результатами розгляду цієї справи судом першої інстанції по суті у нарадчій кімнаті відповідно до вимог ст. ст. 89, 244-245, 264, 265 ч. 4 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, вимоги судді суду першої інстанції до Банку, як позивача, в ухвалі від 04 липня 2018 року про залишення позову Банку без руху у цій справі (а.с. 35-39) були надуманими та безпідставними.

Але Банк все одно частково виконав ці вимоги суду першої інстанції у встановлений останнім строк у цій справі, належні допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, подавши вищезазначену уточнену позовну заяву із відповідними додатками до неї (а.с. 41-58).

На що суд першої інстанції також безпідставно не звернув належної уваги та повернув Банку його вищезазначену позовну заяву у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи Банку, як позивача та особи, яка подала апеляційну скаргу, ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання) до суду першої інстанції.

Також встановлено, що Банком при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн. (а.с. 72).

Однак, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 141, 367, 369, 371-372, 374, 379, 381-384, п. 8 Перехідних положень ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2018 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови у цій справі апеляційним судом складений 18.09.2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Поляков О.З.