№ провадження 2/646/84/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.08.18 року м.Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова в складі:
головуючий суддя Єжов В.А.
при секретарі Костіні О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі місцевого суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради, про скасування запису в державному реєстрі, визнанні права власності,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати його право власності на земельну ділянку та скасувати запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне.
В жовтні 2016 року ОСОБА_1 стало відомо, що 01.07.2016 право власності на цю земельну ділянку відійшло до ОСОБА_2 Позивач пояснив, що ОСОБА_2, користуючись тим, що ОСОБА_1 не було здійснено державну реєстрацію права власності на вищезазначену земельну ділянку, повторно зареєструвала право власності на майно, яке вже не належало їй та яким вона не вправі розпоряджатися.
Відповідач заперечує проти позовних вимог з огляду на те, що вона є правомірним власником зазначеної земельної ділянки, адже її представник не мав повноважень укладати договір купівлі-продажу земельної ділянки, а також не було отримано згоди чоловіка, ОСОБА_5, на вчинення правочину.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявилась, про день, час, та місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи.
Суд, здійснивши повне, обєктивне та безпосереднє дослідження наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України) в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне.
Згідно зі ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого майнового права.
У відповідності до положень статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.
Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Пунктом 1.9 договору купівлі-продажу від 14.04.2011 встановлено, що згода на продаж земельної ділянки надана ОСОБА_5, чоловіком ОСОБА_2, та посвідчена в нотаріальному порядку приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 14.04.2011, за № 428.
Пунктом 3.1 договору передбачено, що цей договір про перехід права власності на земельну ділянку вважається укладеним з дня його нотаріального посвідчення та державної реєстрації правочину.
Відповідно до пункту 3.2. цього договору, право власності на земельну ділянку, що відчужується за цим договором, виникає у Покупця з моменту державної реєстрації цього права.
Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України в редакції Закону № 1066-VI від 05.03.2009, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Згідно ч.2 ст. 126 Земельного кодексу України, в редакції Закону № 1066-VI від 05.03.2009, чинної на час укладення договору купівлі продажу земельної ділянки, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою.
Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Положеннями п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України передбачено, що припинення права власності відбувається у разі відчуження власником свого майна.
З огляду на це, суд доводи позивача про те, що ОСОБА_2 здійснила державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку, не маючи на те необхідної правової підстави, вважає обґрунтованими.
Згідно положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
З огляду на вищезазначене, суд знаходить вимоги позивача про визнання його права власності та скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обґрунтованими.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15,16, 210, 316, 317, 319, 321, 328, 346, 386 ЦК України, ст. 126 Земельного кодексу України в редакції Закону № 1066-VI від 05.03.2009, Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014, ст. ст. 4, 10, 76, 81, 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 280 - 283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 580 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст. 284 ЦПК України.
Іншими учасниками процесу рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу, відповідно до вимог ст. 354 ЦПК України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.
Суддя: В.А. Єжов