Провадження №4с/200/96/18
УХВАЛА

Іменем УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді - Томаша В.І.

при секретарі - Лопати Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах ОСОБА_1, субєкти оскарження: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 «на незаконну бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на незаконні дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України», -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах ОСОБА_1, субєкти оскарження: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 «на незаконну бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на незаконні дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України», яку автоматизованою системою документообігу суду розподілено та передано у провадження судді Томаша В.І.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що повідомленням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 03.09.2018 р. № 57115753/1-20.1, стягувачу було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання за виконавчим листом, виданим Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18) про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь стягувача ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 384 грн. 55 коп. на підставі того, що виконавчий документ не підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби.

Заявник не погоджується з повідомленням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 03.09.2018 р. № 57115753/1-20.1 про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, вважає його незаконним та таким, що не ґрунтується на нормі закону. Крім того заявник посилається на бездіяльність відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині недотримання законодавчих строків, встановлених частиною 1 статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження», щодо направлення на адресу ОСОБА_1 повідомлення 03.09.2018 р. № 57115753/1-20.1.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд скаргу «на незаконну бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на незаконні дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України» задовольнити.

Субєкти оскарження: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилися, про час та місце розгляду скарги були сповіщені належним чином, заяв про відкладення розгляду скарги до суду не надходило.

Таким чином суд вважає за можливе відповідно до ст. 450 ч. 2 ЦПК України розглянути скаргу за відсутністю субєктів оскарження.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку про її задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст.ст.448, 449 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Так, судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 року по справі № 200/19499/17, провадження 2/200/1333/18 за позовом Громадської Організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди позовні вимоги задоволено частково.

22 серпня 2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист від 15 травня 2018 року по цивільній справі № 200/19499/17, провадження 2/200/1333/18 про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь стягувача ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 384 грн. 55 коп., який 23 серпня 2018 року було направлено із заявою про примусове виконання рішення суду до відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 23 серпня 2018 року. Виконавчий лист отримано відділом примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 27 серпня 2018 року, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні (а.с. 21).

03.09.2018 року повідомленням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 за № 57115753/1-20.1., ОСОБА_1 було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання за виконавчим листом, виданим Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18) про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь стягувача ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 384 грн. 55 коп..В обґрунтуванні повернення вищезазначеного виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 керувався п.9 ч.4 ЗУ «Про виконавче провадження» у відповідності до вимог статті 3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно якої виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого держаного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Таким чином, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції є єдиним державним органом уповноваженим відкривати виконавче провадження, і лише в рамках відкритого виконавчого провадження, відповідною постановою державного виконавця, доручити Державній казначейській службі України, виконати виконавчий документ шляхом списання коштів Державного бюджету на корись ОСОБА_1

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення.

Згідно ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як вбачається з матеріалів скарги, повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 03.09.2018 року за № 57115753/1-20.1., яке мало бути відправлено не пізніше 04 вересня 2018 року, було відправлено на адресу Громад ської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах ОСОБА_1 лише 13 вересня 2018 року (а.с. 15).

Таким чином з огляду на вищевикладене вбачається незаконна бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині недотримання законодавчих строків направлення повідомлення № 57115753/1-20.1. датованого «03.09.2018».

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У відповідності до ч.4 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким джерелом права є рішення ЄСПЛ по справі "ОСОБА_3 проти України" (Заява N 40450/04), висновки якого : п. 51. Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6 (995004), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін …. . Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (980075 ). П. 54. Суд також повторює, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції ( 995004 ).

Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (див. рішення у справі "Шмалько проти України" (980226) (N 60750/00, п. 44, від 20.07.2004р). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у спр. "Сокур проти України" (№29439/02, від 26.04.2005р), і у спр. "Крищук проти України" (N1811/06, від 19.02.2009року).

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст.452 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до частини 2 ст. 138 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.452 ЦПК України з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним судові витрати в розмірі 224 грн. 10 коп. (112,05 грн. за одну годину х 2), які документально підтверджені заявником відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 138 ЦПК України та за правилами згідно Постанови КМУ від 27.04.2006 р. №590, які повязані з явкою до суду двічі на судові засідання.

Окрім того заявник просить суд відповідно до ст. 262 ЦПК України постановити окрему ухвалу про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України. Суд вважає доводи заявника в цій частині такими, що не заслуговують судом уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 262 ЦПК України це право, а не обовязок суду постановити окрему ухвалу, яка виноситься в разі встановлення судом наявності ознак кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 449, 450, 451, 453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах ОСОБА_1, субєкти оскарження: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 «на незаконну бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на незаконні дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України» задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на виконання до якого надійшов виконавчий лист Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18) щодо порушення строків вчинення процесуальної дії, який встановлений частиною 4 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на виконання до якого надійшов виконавчий лист Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18) в частині недотримання законодавчих строків, встановлених частиною 1 статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження», щодо направлення на

адресу ОСОБА_1 повідомлення № 57115753/1-20.1 датованого 03.09.2018.

Визнати незаконним рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, на виконання до якого надійшов виконавчий лист Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18), щодо письмового повідомлення від 03.09.2018 № 57115753/1-20.1 ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та скасувати це повідомлення.

Зобовязати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 негайно виконати виконавчий лист Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 22 серпня 2018 року по цивільній справі №200/19499/17 (2/200/1333/18) та у пятиденний строк з моменту отримання даної ухвали направити стягнуті кошти у готівковій формі через відділення «Укрпошти» №82 за місцем проживання ОСОБА_1 (ІНН 8) 49028, вулиця Передова, будинок 617 в м. Дніпро.

Витрати по перерахуванню коштів на користь ОСОБА_1 у готівковій формі покласти на боржника Державну казначейську службу України.

Зобовязати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, упродовж пяти днів з дня отримання даної ухвали повідомити суд і повідомити ОСОБА_1 про виконання даної ухвали рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати повязані з явкою до суду у порядку ст. 138 ЦПК України, за правилами згідно Постанови КМУ від 27.04.2006 р. №590, як компенсацію за відрив від звичайних занять у звязку з явкою до суду в розмірі 224 грн. 10 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 15 днів з дня винесення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 24 жовтня 2018 року.

Суддя (підпис) В.І. Томаш

З оригіналом згідно:

Суддя

Бабушкінського районного суду ОСОБА_4

м.Дніпропетровська