Справа № 369/4183/13-ц
Провадження №6/369/186/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Ковриженко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області стягнуто з ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість.

26 вересня 2016 року між ПАТ «Альфа Банк» було укладено договір факторингу № 2016-3АБ/ДГ, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 490069452 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що відповідно до вимог ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає фактору своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією із підстав зміни кредитора у зобов»язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі витребування кредитора в зобов»язанні він замінюється правонаступником.

У своїй заяві заявник зазначив, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» має право вимоги за договором поруки, оскільки зміни в особі боржника не відбулося, обсяг його прав не збільшився і не зменшився, відповідно, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» має право вимоги до поручителя. Відступлення права вимоги за основним зобов»язанням, навіть без згоди поручителя, поручительства не припиняє.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Тобто з моменту отримання виконавчих листів позивач отримує статус стягувача.

Враховуючи викладене, заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просив замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

У судове засідання представник заявника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не зявився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд заяви у відсутності представника заявника.

У судове засідання представник заінтересованої особи ПАТ «Альфа Банк» не зявився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання заінтересовані особи ОСОБА_1, ОСОБА_2 не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 липня 2013 року по справі № 369/4183/13-ц задоволено позов ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 173 629 грн. 23 коп. суми заборгованості за Кредитним договором № 490069452 від 16 травня 2008 року, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441 грн..

26 вересня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 2016-3АБ/ДГ, відповідно до умов п. 2.1. якого за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до умов п. 2.2. Договору факторингу права вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно витягу з реєстру боржників (1-2) до договору факторингу № 2016-3 АБ/ДГ від 26 вересня 2016 року фактор ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийняв від клієнта ПАТ «Альфа Банк» право вимоги по кредитному договору № 490069452 від 16 травня 2008 року відносно боржника ОСОБА_2 на загальну суму заборгованості 2 156 781,37 грн..

Згідно вимог ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс13) зазначено, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобовязанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні заявник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зазначив, що Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено рішення по справі № 369/4183/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, на користь ПАТ «Альфа-Банк» 173 629 грн. 23 коп. суми заборгованості за Кредитним договором № 490069452 від 16 травня 2008 року, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441 грн..

У березні 2017 року заявник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звертався до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 369/4183/13-ц (провадження № 2/369/2205/13).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2017 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2017 року залишено без змін.

В ухвалі апеляційного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року встановлено, що на підтвердження свого твердження про набуття прав стягувача за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 липня 2013 року у даній справі, заявник надав до суду копію вищевказаного договору факторингу, акту приймання-передачі реєстру боржників від 26.09.2016 року, а також «витяг з реєстру боржників 1-2 від 26 вересня 2016 року». При цьому вказаний «витяг» містить підпис лише директора ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і є фактично «документом», який заявник видав сам собі, оскільки підпису іншої сторони договору факторингу такий витяг не має. За таких умов факт передачі клієнтом фактору права вимоги саме за спірним кредитним договором залишився недоведеним. На даний до суду «витяг з реєстру боржників» містить відомості про боржника ОСОБА_2, в той час як згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 липня 2013 року заборгованість на користь ПАТ «Альфа Банк» була стягнута із ОСОБА_1. При цьому доказів передачі новому кредитору права вимоги саме до ОСОБА_1 відповідно до положень 2.5 договору факторингу, до суду представлено не було, що й стало підставою для відмови судом першої інстанції у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Києво-Святошиснького районного суду Київської області від 05 травня 2018 року у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Разом з тим суд зазначає, що в обґрунтування заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надав до заяви: копію Договору факторингу № 2016-3АБ/ДГ від 26 вересня 2016 року, копію Акта приймання-передачі реєстру боржників від 26 вересня 2016 року до Договору факторингу № 2016-3АБ/ДГ від 26.09.2016 року; копію витягу реєстру боржників із зазначенням відомостей про боржника ОСОБА_2, копію заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 липня 2013 року; копію наказу з особового складу № 12/05-14 від 12 травня 2014 року; копію Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування поданої заяви заявником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не надано суду доказів на підтвердження того, що до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Договором поруки № 490069452-П.

Заявником не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження передачі новому кредитору права вимоги саме до ОСОБА_1, відповідно до положень 2.5 договору факторингу.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», у зв'язку із тим, що заявник не надав належних доказів в обґрунтування заяви і не довів, що до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 512 ЦК України, ст. ст.. 81, 442 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук