11 січня 2018 року
Рівненський міський суд у складі :
головуючого судді Кучиної Н.Г.,
з участю секретаря судового засідання - Довбенко Г.В.
з участю представника позивача- Барілова Д.В.
представника військової частини НОМЕР_1 Ревка А.Ю.
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-
В судовому засіданні представник позивача та представник військової частини підтримали позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проте просив зменшення суми стягнення та не застосовувати кратність, призначену йому в порядку виконання постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 №880, так як не має можливості відшкодувати військовій частині існуючу заборгованість через скрутне матеріальне становище.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно ст.1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Міністерство оборони України відповідно до покладених на нього завдань звітує перед Кабінетом Міністрів України про використання виділених коштів, здійснює в установленому порядку у межах своїх повноважень функції з управління об"єктами державної власності, що належать до сфери управління Міністерства, здійснює управління військовим майном і майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, забезпечує в установленому порядку здійснення господарської діяльності, керує економічною і фінансовою роботою у Збройних Силах, виконує інші функції, пов`язані з реалізацією покладених на Міноборони України завдань.
Відповідно до Закону України "Про Збройні Сили України", організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, об`єднань, з"єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.
Військова частина НОМЕР_1 є органом військового управління в системі Збройних Сил України, має самостійний баланс та печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та є юридичною особою.
Командир військової частини НОМЕР_1 , являючись військовослужбовцем ЗС України, несе повну відповідальність за діяльність підпорядкованої військової частини НОМЕР_1 , за стан і ефективне використання закріпленого за нею державного майна, за витрачання грошових коштів, а також за вжиття вичерпних заходів з метою погашення дебіторської заборгованості перед військовою частиною НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2017 № 378 «Про призначення службового розслідування за фактом нестачі майна, виявленого в ході прийому-передачі майна зв`язку» у військовій частині НОМЕР_1 призначено службове розслідування за фактом нестачі військового майна закріпленого за сержантом ОСОБА_1 .
Відповідно до акту службового розслідування встановлено, що 01.08.2017 під час здачі посади сержантом ОСОБА_1 виявлено нестачу майна та експлуатаційної документації з комплектів радіостанцій Р-130М заводські номери № 076357, № 066868, № 772560, № 774140, № 781599, 018482 (6 комплектів), з комплекту радіостанції Р-161А2 заводський номер № 127608, автомобільного базового шасі ЗІЛ 131 № 729083, з комплекту радіостанції Р-161А2М уч. стац. заводський номер № НОМЕР_2 та з комплекту радіостанцій Р-125Б2 уч. стац. заводський номер № НОМЕР_3 (5 комплектів).
Також, згідно довідки-розрахунку суми завданих державі збитків внаслідок втрати військового майна номенклатури автомобільної служби від 08.08.2017, сума збитків з урахуванням кратності «3» визначеної Постановою КМ України від 02.11.1995 № 880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості» становить 878,40 грн., з них прямої дійсної шкоди 292,80 грн.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 4, 7 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", п.п. 13-15 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000 року № 1225, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України; військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо; особи винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.
Згідно з вимогам ст.ст. 11, 16, 58, 111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та п. 3.1.9. "Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України", затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року № 300, на кожного військовослужбовця покладені обов"язки щодо знання та утримання в готовності до застосування закріпленого озброєння, бойової та іншої техніки, збереження державного майна; командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, за забезпечення охорони державної таємниці, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психо¬логічний стан особового складу, за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; вживати заходів щодо забезпечення надійного збереження матеріальних засобів, слідкувати за справним станом обладнання постів, огороджень, технічних засобів охорони, зв`язку та сигналізації; організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі); здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням.
Відповідно до вимог ст.ст. 26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та п.п. 31, 32 "Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 року № 748, якими передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність; відповідальність за нестачу військового майна несуть матеріально відповідальні особи; рішення про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок нестачі військового майна, і про ступінь відповідальності винних осіб приймається на підставі матеріалів інвентаризації, під час проведення якої встановлено причини, розмір шкоди та винних осіб, або результатів розслідування.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов"язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов"язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України 23.06.1995 року № 243/95-ВР (далі - Положення).
У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов"язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна.
Пунктом 16 Положення передбачено, що розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України. Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.
Сума стягнень за втрачене майно може бути зменшена командиром (начальником) військової частини за письмовим дозволом вищого за підлеглістю командира (начальника), а у випадках, передбачених законодавством України, - судом, залежно від обставин, за яких заподіяно шкоду, ступеня вини та матеріального стану винної особи, за винятком випадків заподіяння шкоди злочинними діями, вчиненими в особистих корисливих цілях.
Європейський суд з прав людини у п.п.23 та 25 Рішення "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року вказав, що суди зобов"язані давати обґрунтування своїх рішень за аргументами, які сторона може представити в суд, та проаналізувати позов з точки зору цих аргументів.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2017 № 378 «Про призначення службового розслідування за фактом нестачі майна, виявленого в ході прийому-передачі майна зв`язку» у військовій частині НОМЕР_1 призначено службове розслідування за фактом нестачі військового майна закріпленого за сержантом ОСОБА_1 , яким відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності та визначено порядок дисциплінарної відповідальності, відповідає вимогам чинного законодавства. Командир військової частини НОМЕР_1 , як суб"єкт владних повноважень, вирішуючи вказане питання, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені законом, з дотриманням встановленої процедури, з урахуванням ступеню вини військовослужбовця і тієї конкретної обстановки, за якої шкоду було заподіяно.
При вирішенні спору, суд враховує ступінь вини та матеріальний стан відповідача, а також те, що відповідач приймав участь в ході розслідування.
Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задоволити частково.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Військова прокуратура Західного регіону України (, р/р 2783, Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172).

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП № НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Рівненського
міського суду Н.Г.Кучина