Дата документу 24.10.2018
Справа № 320/6874/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, 23 березня 2000року народження, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до закінчення сином навчання, але не більш ніж до 23-х років, зазначивши, що відповідач є батьком їхньої повнолітньої дитини, яка у теперішній час навчається на денній формі навчання і потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду.

У судове засідання позивач не з'явилася, але від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку.

Відповідач у судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі.

Третя особа у судове засідання не зявилася,надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову позивачем.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між сторонами 08.05.1998 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження./а.с.8/

10.11.2005 шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу./а.с.9/

Позивач ОСОБА_1 є матірю, а відповідач ОСОБА_2 є батьком - ОСОБА_3, 23 березня 2000року народження, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження /а.с.10/.

Відповідно до довідки Таврійського державного агротехнічного університету №59 від 14.08.2018, ОСОБА_3 зарахований до Таврійського державного агротехнічного університету студентом першого курсу (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю «Туризм». Форма навчання денна./а.с.12/

Згідно довідки КП «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області №563 від 14.08.2018, ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1./а.с.11/

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Лише та обставина, що на батьків покладено обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Суд вважає, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу суду надано не було, крім того позовні вимоги відповідач визнав у повному обсязі, тому він може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує на теперішній час навчання, і у зв'язку з цим її потребує.

На думку суду, розмір аліментів, заявлений позивачем, є необхідним та достатнім для забезпечення утримання повнолітнього сина до закінчення його навчання.

Згідно зі ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути 50 % судового збору, що становить 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, 23 березня 2000року народження, на час навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 21.08.2018 до закінчення сином навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23-х років.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 352 /триста пятдесяти двох/ гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, мешкає за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район,с. Костянтинівка, вулиця Фрунзе, 324.

Третя особа: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП: НОМЕР_2,який мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Суддя: Ю.В. Ковальова