03.08.2018 Єдиний унікальний номер 205/8019/17
Єдиний унікальний номер № 205/8019/17
Провадження № 2/205/792/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді - Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання - Сахончик Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

МТСБУ 01.12.2017 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15.02.2016 року о 18-20 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Деу Ланос», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння в м. Дніпро по вул. Набережна Заводська в районі е/о № 523 не обрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2110», н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Особою винною в скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є відповідач. На час ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 29.04.2016 року позивач здійснив регламенту виплату ОСОБА_2 в розмірі 26510,38 грн. Позивач після виплати потерпілому отримав право на відшкодування понесених витрат в порядку регресу.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 27086,18 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Представник позивача письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.02.2016 року о 18 год. 20 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Набережна Заводська в районі е/о № 523 в м. Дніпропетровську не обрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 (а.с. 12).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «НАСК «Оранта»» на підставі полісу № АЕ/6463610 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 10 оберт).

Автомобіль «Деу Ланос», д/н НОМЕР_1, на момент ДТП не застрахований, відсутній поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 11).

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень та накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік (а.с. 12).

30.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування (а.с. 14).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 27.03.2016 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного коефіцієнту зносу автомобілю НОМЕР_2, становить 26510,38 грн. (а.с. 17-25).

Згідно платіжного доручення від 22.04.2016 року за № 4113рв МТСБУ перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ АК «Укравтоекспертиза» 575,80 грн. для відшкодування послуг аварійного комісара (а.с. 28).

МТСБУ на підставі наказу № 3405 від 28.04.2016 року перерахувало ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 26510,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3405рв від 28.04.2016 року (а.с. 28).

09.03.2016 року МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку (а.с. 31).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За положеннями п. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як передбачено п. 38.2.1 ст. 38 цього Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону учасники бойових дій, постраждалі учасники ОСОБА_3 та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії УБД № 131772 від 21.07.2016 року (а.с. 38).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача збитків від дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу з підстав, заявлених у позові.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому сплачений позивачем судовий збір за рахунок відповідача не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15-16, 1191 ЦК України, ст. ст. 13, 29, 38, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 12-13, 82, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, 8) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 10 серпня 2018 року.

Суддя Н.В. Басова