Справа № 196/1263/18
№ провадження 2/196/486/2018
17 жовтня 2018 року смт.Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Гудим О.М.
за участю секретаря - Шевченко Т.І.
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно,
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що 29 січня 2016 року помер її батько ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії І-КИ №736563, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 01.03.2017 року), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №1314 та №1315 від 27.06.2018 року).
Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 є вона, як дочка померлого, та її рідні брати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 22 грудня 1975 року померла її мати ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть серії І-КИ №370725 від 23.12.1975 року).
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- земельна ділянка, площею 2,9787 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №170274 від 14 грудня 2005 року.
Для оформлення спадкових прав вона звернулася до Царичанської державної нотаріальної контори, проте 16.11.2016 року державним нотаріусом постановою було відмовлено.
Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 17.05.2018 року їй було надано додатковий строк терміном 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлого 29.01.2016 року ОСОБА_7

17 серпня 2018 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки є ще спадкоємець, який прийняв спадщину.

01.03.2017 року реєстратором Царичанського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було внесено зміни до актового запису цивільного стану №61 від 02.02.2016 року - в свідоцтві про смерть її батька - "Штефан Володимир Овксентійович" було змінено по батькові на "Оксентійович", видано нове свідоцтво про смерть ОСОБА_4 серії І-КИ №736563 від 01.03.2017 року. Таким чином було усунуто розбіжності в написанні по батькові померлого в свідоцтвах про народження дітей, в свідоцтві про одруження батьків.

04 жовтня 208 року Царичанською державною нотаріальною конторою зроблено редагування по батькові померлого ОСОБА_5 на ОСОБА_4 (спадкова справа №59812135, номер у нотаріуса 215/2016).

При цьому, виправлення проведені в свідоцтві про смерть спадкодавця призвели до виникнення розбіжностей в написанні по батькові померлого ОСОБА_5 в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА №170274 від 14.12.2005 року.

Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1233, 1268 ЦК України, прохає суд встановити факт належності ОСОБА_5 Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №170274 від 14.12.2005 року та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 в підготовче засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечуює проти задоволення позовних вимог.

Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку у підготовчому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.

29 січня 2016 року помер батько позивача ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії І-КИ №736563, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 01.03.2017 року), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №1314 та №1315 від 27.06.2018 року).

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 є позивач, відповідач та третя особа, як діти померлого. 22 грудня 1975 року померла мати сторін в справі ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть серії І-КИ №370725 від 23.12.1975 року).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входить:

- земельна ділянка, площею 2,9787 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №170274 від 14 грудня 2005 року (а.с.21).

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 17.05.2018 року позивачу було надано додатковий строк терміном 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлого 29.01.2016 року ОСОБА_7 (а.с.11-13).

17 серпня 2018 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки крмі позивача є ще спадкоємець, який прийняв спадщину.

01.03.2017 року реєстратором Царичанського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було внесено зміни до актового запису цивільного стану №61 від 02.02.2016 року - в свідоцтві про смерть батька позивача - "Штефан Володимир Овксентійович" було змінено по батькові на "Оксентійович", видано нове свідоцтво про смерть ОСОБА_4 серії І-КИ №736563 від 01.03.2017 року. Таким чином було усунуто розбіжності в написанні по батькові померлого в свідоцтвах про народження дітей, в свідоцтві про одруження батьків.

04 жовтня 208 року Царичанською державною нотаріальною конторою зроблено редагування по батькові померлого ОСОБА_5 на ОСОБА_4 (спадкова справа №59812135, номер у нотаріуса 215/2016).

При цьому, виправлення проведені в свідоцтві про смерть спадкодавця призвели до виникнення розбіжностей в написанні по батькові померлого ОСОБА_5 в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА №170274 від 14.12.2005 року.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ст.1261 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_8 Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1217, 1261 ЦК України, ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт належності Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №170274 виданий 14 грудня 2005 року на ім'я "Штефан Володимир Овксентійович" саме померлому 29 січня 2016 року ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку, площею 2,9787 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :03:005:0107, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 29 січня 2016 року, та якому вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №170274 від 14 грудня 2005 року.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча: О.М.ГУДИМ