Справа № 541/1329/18
Провадження №2/541/795/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 серпня 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Куцин В.М.,

за участю секретаря - Євдокимової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійснені права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: виконавчий комітет Миргородської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2018 ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суд із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійснені права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: виконавчий комітет Миргородської міської ради.

В якому просили усунути перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження належної їм на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_4, такою, що втратила право користування вказаним житлом.

Мотивуючи позовні вимоги, тим що в належній їм квартирі зареєстрована ОСОБА_4, яка з 2014 року за місцем реєстрації не проживає і не є її власником. Вона фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_6, куди вона переїхала після укладення шлюбу. Особистих речей чи іншого майна відповідача в їх квартирі немає.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, направили заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити (а.с. 34-36).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася. Відзиву на позовну заяву на адресу суду не подала. Направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с.32).

Представник третьої особи виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області Відділ реєстрації місця проживання громадян в судове засідання не з'явився, заяв та клопотань, пояснень до позовної заяви від нього на адресу суду не надходило.

Відповідно до ухвали судді від 13 липня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 18-19).

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, яке зареєстроване в Лубенському МБТІ (а.с.4).

З 10.01.1995 року у належній позивачам квартирі АДРЕСА_1, зареєстрована відповідач ОСОБА_4, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання № 02-08/2461 ( а.с.23).

З 2014 року відповідач за місцем реєстрації не проживає. Особистих речей чи іншого її майна в квартирі немає, що підтверджується актом голови будинкового комітету (а.с.5).

Беручи до уваги ту обставину, що відповідач за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 не проживає майже чотири роки, житлом не користується та відсутня в ньому без поважних причин понад один рік, оплату комунальних послуг не здійснює, особистого майна, речей та предметів вжитку в цьому помешканні не має, вона втратила своє право користування цим житлом на підставі ст. 405 ч. 3 ЦК України.

Разом з тим її реєстрація в належному позивачам житлі створює їм, як власникам майна, перешкоди у володінні і користуванні цим помешканням та його утриманні. З цих підстав ними несуться додаткові витрати по оплаті комунальних послуг по кількості зареєстрованих у квартирі осіб. В добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається.

Цим порушується право власності позивачів на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно до ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтями ст. ст. 319, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року також передбачено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК України, стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новими місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, наведена норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є правовою підставою для зняття особи (осіб) з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття особи (осіб) з реєстрації.

Статтею 55 Конституції України, яка є нормою прямої дії, гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Оскільки право позивачів на права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд порушено, то воно підлягає судовому захисту.

Позовні вимоги позивачів ґрунтуються на законі, не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення.

Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

При поданні позовної заяви позивачами сплачено судовий збір по 235 грн. кожним, на загальну суму в сумі 705 грн., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 1).

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 117 грн.50 коп. кожному.

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивачів в сумі 117 грн.50 коп. кожному.

Керуючись ст. 3, ст. 5, 10, 12, 13,81, 263, 264, 265, 268, 273, 352-354 ЦПК України, ст. 200, 206, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження належної ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_3 зареєстрованої за адресою АДРЕСА_7 на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 117 (сто сімнадцять) гривень 50 копійок кожному судових витрат.

Управлінню Державної казначейської служби України у Миргородському районі Полтавської області повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, сплачену суму судового збору в розмірі 117 (сто сімнадцять) гривень 50 по квитанції 0.0..1 від 20 червня 2018 року у ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунок 0012, отримувач платежу УДКС України у Миргородському районі Полтавської області, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, МФО 831019, ОКПО 37845125, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Управлінню Державної казначейської служби України у Миргородському районі Полтавської області повернути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, сплачену суму судового збору в розмірі 117 (сто сімнадцять) гривень 50 по квитанції 0.0..1 від 20 червня 2018 року у ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунок 0012, отримувач платежу УДКС України у Миргородському районі Полтавської області, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, МФО 831019, ОКПО 37845125, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Управлінню Державної казначейської служби України у Миргородському районі Полтавської області повернути ОСОБА_3 задовольнити, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_3, сплачену суму судового збору в розмірі 117 (сто сімнадцять) гривень 50 по квитанції 0.0..1 від 20 червня 2018 року у ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунок 0012, отримувач платежу УДКС України у Миргородському районі Полтавської області, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, МФО 831019, ОКПО 37845125, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складено 15 серпня 2018 року.

Суддя: В. М. Куцин