Єдиний унікальний номер 243/4355/17 Номер провадження 22-ц/775/622/2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

суддів Кішкіної І.В. (доповідач), Папоян В.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 243/4355/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2018 року (суддя Мірошниченко Л.Є.),

в с т а н о в и в :

03 травня 2017 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 07 вересня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 67А/07-8, за яким банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 24910,89 доларів США з терміном повернення до 31 серпня 2013 року, за користування кредитними коштами встановлена плата 13% річних, для придбання автотранспортного засобу марки HYUNDAI TUCSON 2.0 5MT2 2007 р.в. 18 листопада 2008 року між сторонами була укладена додаткова угода б/н до кредитного договору №67А/07-8 від 07 вересня 2007 року, відповідно до якої за користування кредитними коштами встановлена плата 17,5 % річних. В забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов'язання у повному обсязі. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2011 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №67А/07-8 від 07 вересня 2007 року у розмірі 251627,76 грн, з яких 20066,40 доларів США - заборгованість за кредитом, 9233,66 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1800,73 доларів США - неустойка. На час звернення позивача до суду з позовом рішення суду залишається невиконаним. Станом на 31 березня 2017 року загальна сума заборгованості становить 1041495,01 грн. Просив суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 284128,15 грн., яка складається з процентів за користування кредитом в сумі 9889,22 доларів США (266772,17 грн.) та пені в сумі 17355,98 грн., та понесені судові витрати.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2018 року позов публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за процентами за користування кредитом за кредитним договором №67А/07-8 від 07 вересня 2007 року за період з 04 травня 2014 року по 31 березня 2017 року у розмірі 9539,87 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 31 березня 2017 року (26,976058 грн. за 1 долар США) становить 257348,09 грн.

Відмовлено публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський акціонерний банк» у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом станом на 31 березня 2017 року у розмірі 349,35 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 31 березня 2017 року (26,976058 грн. за 1 долар США) становить 9424,09 грн.; пені за період з 31 березня 2016 року по 31 березня 2017 року у сумі 17355,98 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору по 1930,01 грн. з кожного.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь держави на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору 401,90 грн.

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_3 та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення прийнято судом з порушенням норм матеріального і процесуального права, а саме суд не міг стягнути проценти за користування кредитом, так як це є похідна вимога і вона розраховується виходячи із суми основного зобов'язання, строк виконання якого 31 серпня 2013 року, враховуючи, що строк основного зобов'язання сплинув, відповідно сплинув і строк для пред'явлення вимог, що мають похідний характер і випливають з основного зобов'язання, отже суд при вирішенні спору мав застосувати позовну давність до спірних правовідносин.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм за № 806 від 02 серпня 2018 року.

Представник позивача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм за № 805 від 02 серпня 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені договором, підлягають стягненню до дати повернення позики, але в межах строку позовної давності, рішення суду про дострокове стягнення заборгованості з відповідачів набуло законної сили 26 вересня 2011 року, з даним позовом позивач звернувся до суду 03 травня 2017 року, тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом, нараховані в межах трирічної позовної давності до звернення банку в суд з даним позовом 03 травня 2017 року, тобто з 04 травня 2014 року, з урахуванням заявлених вимог на підставі розрахунку заборгованості станом на 31 березня 2017 року в сумі 9764,10 доларів США з відрахуванням сплачених за цей період 224,23 доларів США, тобто в сумі 9539,87 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 31 березня 2017 року (26,976058 грн. за 1 долар США) становить 257348,09 грн. 09 коп. Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування відповідачу ОСОБА_3, який постійно проживає у м. Миколаївка Донецької області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, пені на час проведення антитерористичної операції, починаючи з 14 квітня 2014 року, забороняється на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а тому вимоги про стягнення пені у сумі 17 355,98 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З вказаним висновком апеляційний суд не погоджується.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 07 вересня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 67А/07-8, згідно з яким банк надав відповідачеві кредит у розмірі 24910,89 доларів США в порядку і на умовах, визначених договором для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу, згідно якого позичальник набуває у власність транспортний засіб автомобіль марки HYUNDAI TUCSON 2.0 5MT2 2007 р.в., з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 31 серпня 2013 року, зі сплатою 13% річних та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно з графіком (а.с.4-6).

В забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору 07 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов'язання у повному обсязі (а.с.11).

18 листопада 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» і ОСОБА_3 укладена додаткова угода б/н до кредитного договору №67А/07-8 від 07 вересня 2007 року, відповідно до якої за користування кредитними коштами встановлена плата 17,5 % річних (а.с.10) та додатковий договір до договору поруки (а.с.12).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором №67А/07-8 від 07 вересня 2007 року у розмірі 251627,76 грн. З мотивувальної частини вказаного рішення вбачається, що заборгованість станом на 18 липня 2011 року складає: заборгованість за кредитом - 20066,40 доларів США, що за курсом НБУ становить 159999,44 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 9233,66 доларів США, що за курсом НБУ становить 73624,59 грн., неустойка - 1800,73 грн., всього 251627,76 грн. (а.с.15).

На час звернення позивача до суду з позовом рішення суду залишається невиконаним. Станом на 31 березня 2017 року загальна сума заборгованості становить 1041495,01 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором № 67А/07-8 від 07 вересня 2007 року станом на 31 березня 2017 року складає 284128,15 грн., з яких: проценти за користування кредитом - 9889,22 доларів США (266772,17 грн.), пеня - 17355,98 грн. (а.с.18-19).

З договору поруки від 07 вересня 2007 року, укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_4, вбачається, що згідно п. 4.1. договору порука припиняється: з припиненням зобов'язань за кредитним договором, якщо кредитодавець протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитиви договором не пред'явить вимоги до поручителя, в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (а.с.11).

Пунктом 7.3. кредитного договору № 67А/07-8 від 07 вересня 2007 року визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (а.с.4-6).

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений, або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до п. 2.7.1. кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором та/або умов договору поруки.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, здійснивши право на дострокове повернення кредиту та звернувшись з позовом до суду, за яким 14 вересня 2011 року було прийнято рішення (набуло законної сили 26 вересня 2011 року) про дострокове стягнення основного зобов'язання, кредитор, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України у шестимісячний строк, тобто у 2011-2012 році повинен був звернутися до суду та пред'явити свої вимоги до поручителя, що банком зроблено не було.

За таких обставин кредитором були пропущені строки пред'явлення вимог до поручителя, шестимісячний та річний строки, тому договір поруки є припиненим, а рішення суду в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_4 скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

У пункті 2.7.1. кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором та/або умов договору поруки.

Пунктом 2.7.2. кредитного договору зазначено, що виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником та/або поручителем протягом семи робочих днів з дати надсилання банком відповідної вимоги.

Пунктом 2.7.4. кредитного договору передбачено, що вимога вважається надісланою в день направлення на адресу позичальника, що зазначена в цьому договорі. Документом, що підтверджує відправлення банком листа про вимогу усунення порушення, виконання порушеного зобов'язання та про дострокове погашення кредиту є квитанція поштового відділення про відправлення відповідного рекомендованого листа позичальнику чи квитанція поштового відділення про неможливість вручити такий рекомендований лист позичальнику.

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом стягнення грошових коштів за кредитним договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв'язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. В разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора основне зобов'язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов'язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно із договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана під час виконання судового рішення про стягнення грошових коштів за договором вредиту.

Відповідно до вимог статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в закону чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначені вище висновки узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154 цс 18) При розгляді цієї справи Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення грошових коштів за кредитним договором заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Згідно із пунктом 4 частини першої ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції частково задовольнив позов через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, ураховуючи вимоги статті 4 Закону України «Про судовий збір», присуджує позивачеві на користь держави судовий збір в сумі 4261,92 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь держави судовий збір в сумі 4261 грн. 92 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді І.В. Кішкіна

В.В.Папоян

О.В.Халаджи

Повний текст постанови складено 13 серпня 2018 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна