Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1473/18

17 вересня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря: Скоблей О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності від 25.11.1933року йому належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

У зазначеному житлі зареєстровані він, його син ОСОБА_4, невістка ОСОБА_5, внучка ОСОБА_6, внук ОСОБА_7, а також ОСОБА_3-ІНФОРМАЦІЯ_1..

Ще в 2007 році ОСОБА_3 виїхав на постійне місце проживання за межі України в Російську Федерацію, а через декілька років переїхав проживати в Республіку Італія, де проживає по даний час. З того часу на протязі 11 років вони будь яких стосунків не підтримують і в належному йому будинку відповідач не проживає. Більше того до його домоволодіння він не має ніякого відношення, оскільки будь-якої участі в будівництві домоволодіння не приймав і коштів не надавав.

Його реєстрація у вказаному домоволодінні порушує його права та законні інтереси як власника, оскільки він не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві та проситьвизнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 25.11.1933року ОСОБА_2 належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, про що свідчить реєстровий напис на технічному паспорті, який зареєстрований в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 6 за реєстровим номером 1301 від 23.04.1988року (а.с. 6-10).

Згідно будинкової книги в домоволодінні, що знаходиться в АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_3-ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 11-12).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 18.07.2018 р. відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, однак з 04.10.1983 року по даний час за вказаною адресою не проживав і не проживає. (а.с. 5).

Реєстрація відповідача у вказаному домоволодінні порушує права позивача та законні інтереси як власника, оскільки він не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном.

Вказані обставини також ствердили допитані в якості свідків в судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_8, показання яких логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника житла таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 не існує жодних домовленостей щодо збереження за ним права користування житлом у разі його відсутності за місцем реєстрації понад один рік у належному позивачці на праві приватної власності домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Реєстрація відповідача у належному позивачу на праві власності житловому будинку створює позивачу перешкоду у здійсненні ним права власності, в звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 319, 346, 391, ч.2 405 ЦК України, ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 11, 60, 74, 76, 79, 169, 197 ч. 2, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовільнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Міськевич О.Я.