У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2018 року

м. Київ

справа № 523/5552/16-ц

провадження № 61-114 ск 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

Ступак О.В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року у прийнятті зустрічного позову відмовлено.

11 грудня 2017 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року. У касаційній скарзі заявник просить скасувати зазначені судові рішення та постановити ухвалу щодо задоволення заяви про прийняття зустрічного позову.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційногооскарження є неправильнезастосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Разом із тим, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до касаційної скарги матеріалів слідує, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Відповідно до частини другої статті 123 ЦПК України 2004 року зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватись, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Як установили суди попередніх інстанцій на підставі всебічно досліджених матеріалів справи, первісний та зустрічний позови не виключають один одного, їх сумісний розгляд, з урахуванням проведеної за первісним позовом судової будівельно-технічної експертизи, призведе до затягування розгляду справи по суті, а тому їх сумісний розгляд не є доцільним.

Оскільки, відповідач не позбавлена права на звернення до суду з її вимогами в загальному порядку, її процесуальні права не порушені.

Отже, відмовляючи у прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з первісним, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із відсутності підстав, передбачених статтею 123 ЦПК України 2004 року.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, пунктом 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скаргиматеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик