Справа №477/2045/17 13.09.2018
Провадження №22-ц/784/1468/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 вересня 2018 року м. Миколаїв

справа № 477/2045/17

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Лептуга С.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області, ухвалене 06 березня 2018 року під головуванням судді Семенової Л.М. у приміщенні цього суду, повний текст якого виготовлений у цей же день,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Вказував, що він є непрацездатним за віком, інвалідом 3 групи та отримує пенсію, яка є меншою за встановлений прожитковий мінімум для особи відповідного віку, що не дозволяє йому забезпечити найнеобхідніші потреби. Через похилий вік та стан здоров'я ніде не працює. Останнім часом житлові умови погіршилися, належний йому будинок потребує ремонту покрівлі, а кошти на це у нього відсутні. Також має захворювання тазобедренного суставу, на лікування якого необхідні значні матеріальні кошти.

Зазначав, що має двох синів ОСОБА_2, ОСОБА_3, які на теперішній час мають свої власні родини та отримують значні доходи, але незважаючи на це, знаючи про його проблеми, не надають йому матеріальну допомогу.

Посилаючись на викладене, а також на те що, він не має дружини, батьків та окрім пенсії інших джерел доходу, просив стягнути з відповідачів, на його користь аліменти на його утримання в розмірі по 1/5 частки з кожного, від усіх видів їх доходів щомісячно з моменту звернення до суду і до покращення його матеріального становища.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з відповідачів на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі по 1/5 частини усіх видів їх доходу з кожного, щомісяця, починаючи 17 жовтня 2017 року. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3на користь держави по 881грн.00 коп. судового збору з кожного.

В апеляційних скаргах відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просили рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову. Вказували, що їх батько не піклувався про їх здоров'я, фізичний та духовний розвиток, після розірвання шлюбу батьків у 1990 році з батьком не спілкувались та допомоги на їх утримання він не надавав, а стягнуті з них аліменти є значними для бюджету їх сімей, тому вони не мають можливості їх сплачувати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти викладених в апеляційних скаргах доводів відповідачів та просить в задоволенні цих скарг відмовити та залишити рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та представника відповідача - адвоката ОСОБА_4, переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційних скарг, судова колегія дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України (в редакції на час ухвалення оскаржуваного судового рішення).

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1, 1948 року народження не працює, є пенсіонером, перебуває на обліку в Інгульському об'єднаному Управлінні Пенсійного Фонду України м. Миколаєва Миколаївської області та отримує пенсію за вислугу років працівника плавскладу. Станом на січень 2017 року розмір пенсії складає 1363,05 грн., що підтверджується довідкою від 24.01.2017 року № 1245/02 (а.с. 10).

Як вбачається з довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААВ № 374838 від 12.12.2016 року позивач має загальне захворювання з ураженням опорно-рухомого апарату, на підставі чого йому встановлена безстроково ІІІ група інвалідності (а.с. 6)

За рекомендаціями МСЕК ОСОБА_1 потребує єндопротезування лівого тазостегнового суглобу (а.с. 7).

Оцінивши належним чином надані позивачем докази, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що ОСОБА_1 є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги.

Позивач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 60-61). Інших дітей, а також дружини та батьків не має.

Встановивши, що відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 матеріальну допомогу своєму батькові не надають та доказів наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 204 СК України, для їх звільнення від обов'язку утримувати свого батька ними не надано, суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача аліментів.

В своїх апеляційних скаргах відповідачі посилаються як на підставу звільнення від сплати аліментів на батька на те, що він не виконував стосовно них своїх батьківських обов'язків, не приймав участі в їх утриманні, вихованні, моральному та духовному розвитку, зловживав спиртними напоями.

Проте, вказані твердження не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні докази не підтвердження вищевказаних обставин.

Пояснення допитаної судом апеляційної інстанції за клопотанням відповідачів свідка ОСОБА_5 - матері відповідачів - не можна вважати достатніми доказами (ст. 80 ЦПК) ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов'язків. До того ж свідок не заперечувала, що до розірвання шлюбу позивач приймав участь в утриманні сім'ї, після розірвання шлюбу у 1990 році з вимогами про стягнення аліментів з ОСОБА_1 вона до суду зверталась.

Отже, підстав для звільнення відповідачів від обов'язку утримувати батька колегією суддів не встановлено.

Посилання в апеляційних скаргах на не доведення позивачем своїх витрат на лікування не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_1 вимог про стягнення додаткових витрат в порядку ст. 203 СК не було заявлено.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про необхідність врахування майнового та сімейного стану сторін заслуговують на увагу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі є працездатними особами.

ОСОБА_2 відомостей про працевлаштування та розмір доходів не надано. Зі свідоцтва про народження його дитини вбачається, що він має малолітнього сина ОСОБА_6, 2011 р.н. (а.с. 129).

ОСОБА_3 з 19.07.2018р. працює водієм у СВК «АФ «Миг-Сервіс-Агро» з посадовим окладом 3723грн., має неповнолітніх доньок ОСОБА_8, 2008 р.н., та ОСОБА_9, 2011р.н. (а.с. 104, 105, 107-110).

Згідно довідки Інгульського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України м. Миколаєва станом на січень 2017 року розмір пенсії позивача складає 1363,05 грн. (а.с. 10). Як пояснив позивач, з листопада 2017 року його пенсія збільшена до 1669грн.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01.01.2018р. - 1373грн., з 01.07.2018р. - 1435грн., з 01.12.2018р. - 1497грн.

Таким чином, дохід позивача перевищує встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Доводи апеляційних скарг про те, що позивач має ще одного сина від жінки, яка не є їх матір'ю, ніякими доказами не підтверджені, а тому не можуть бути враховані.

За таких обставин, при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не в повній мірі врахував матеріальний та сімейний стан сторін, а тому згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе змінити рішення суду, зменшивши розмір аліментів, що стягуються на утримання непрацездатного батька, з 1/5 частини усіх видів доходу кожного з відповідачів до 1/8 частини цих доходів з кожного.

Враховуючи викладене, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 березня 2018 року в частині розміру стягнення аліментів - змінити, зменшивши їх розмір з 1/5 частини усіх видів доходу кожного з відповідачів до 1/8 частини цих доходів з кожного.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

____________________________________________

Повний текст постанови складено 17 вересня 2018 року