Справа № 369/7576/17 Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/2773/18 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 43 14.08.2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року м. Київ

справа № 369/7576/17

провадження № 22-ц/780/2773/18

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В. (судді-доповідача), Сліпченка О.І., Гуля В.В.

при секретарі - Удовиченко В.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2018 року у складі судді Дубас Т.В., повний текст складений 16.04.2018 року,

встановила:

У липні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 мотивуючи тим, що вона через свого представника ОСОБА_6, як власник будинку АДРЕСА_1 та відповідач ОСОБА_5, як покупець уклали 04 листопада 2013 року попередній договір купівлі-продажу квартири будівельний номер НОМЕР_1 за вищевказаною адресою, яким погодили Істотні умови, зокрема щодо ціни квартири та порядок і спосіб оплати. Так, відповідно до умов даного договору Орієнтовна вартість квартири 629 463,24 грн. 24 коп., що на день укладання договору становило 76 763,81 доларів США, 81 цент (відповідно до комерційного курсу продажу долару США у ПАТ «ПРАЙМ-БАНК» на дату укладання договору), які Покупець сплачує Продавцю до укладення Договору, а саме, в строк не пізніше 04 листопада 2015 року.

Далі позивач зазначив, що відповідач порушив умови Попереднього договору та порядок здійснення оплати і до цього часу не сплатив обумовленої вартості квартири. Крім того, порушено вимогу не здійснювати будь-які будівельні роботи, перепланування, ремонт тощо, до укладання Основного договору, оскільки відповідач проживає в цій квартирі.

10 липня 2017 року відповідачу було направлено повідомлення про розірвання попереднього договору та звільнення приміщення квартири.

Позивач, посилаючись на те, що відповідач не набув права власності на спірну квартиру, всупереч вимог законодавства самоправно зайняв квартиру та почав використовувати її для власних потреб, тому просив усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_5 із спірної квартири, як такого, що безпідставно вселився та проживає на її жилій площі, без надання відповідачу іншого житлового приміщення.

У своїх відзивах на позовну заяву представник відповідача зазначив, що позов не підлягає до задоволення в повному обсязі у зв'язку із тим, що в даній справі під загрозою опинились права та інтереси дружини відповідача та його малолітніх дітей, які проживають у зазначеній квартирі та відповідно до Довідки від 07.01.2015 року мають статус переміщених з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, факт їх проживання у спірній квартирі підтверджується Довідкою виданою виконкомом Софіївсько-Борщагіської сільської ради та Актом депутата цієї ради Гах Р.В. від 26.07.2017 року. Вважає, що позивачем порушено вимоги щодо оформлення позовної заяви, оскільки не зазначено осіб чиї права та законні інтереси опинились під загрозою, та не залучено третіх осіб без самостійних вимог, а саме органи опіки та піклування та відділ ДМС України у Київській області. Крім того, листом від 31.10.2017 року позивач пропонує відповідачу укласти основний договір купівлі-продажу квартири та оформити право власності, що підтверджує що попередній договір не є розірваним.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Усунуто перешкоди в користуванні майном ОСОБА_4 - квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивачки судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу посилаючись на порушення при ухваленні рішення норм матеріального права, а саме на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення норм процесуального права, оскільки суд прийняв рішення про права, свободи та інтереси осіб, що не були залучені до участі у справі. Зазначив, що вселився до квартири на законних підставах, оскільки виконав у повному обсязі запропоновані Продавцем умови публічного договору оферти розміщенні на офіційному сайті в мережі Інтернет за web - адресою https://www.sofiya.ua/kvartiry-pod-kievom, у яких зазначено умови придбання товару за 100% розрахунком або у розстрочку - внесенням 65% вартості квартири, а також умови отримання ключів та вселення покупця до квартири, з яких: внесення 65% вартості квартири та укладення договору з ПП «Житлосервіс» для підключення води, газу та електрики є умовами для вселення.

Відповідач зазначив у скарзі, що судом не враховано те, що він вніс 85% від вартості квартири, що підтверджується матеріалами справи та уклав з ПП «Житлосервіс «Софіївка» договір № 28/НОМЕР_1 від 02.12.2013 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Також, вказав, що суд безпідставно відмовив у клопотанні про допит свідків, чим також порушив норми процесуального права, не намагаючись встановити усі обставини справи. Тому просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати повністю та прийняти нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача, адвокат ОСОБА_8 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду без змін, оскільки вважає рішення законним та винесеним із дотриманням норм процесуального та матеріального права. Мало місце порушення умов попереднього договору купівлі-продажу квартири в результаті чого основний договір так і не було укладено, а отже відповідач не набув права власності на спірну квартиру та не може нею користуватися в подальшому.

В суді апеляційної інстанції представник позивачки просив скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Відповідач ОСОБА_5, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду апеляційної скарги, надіслав до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд скарги у його відсутність, тому колегія суддів вирішила за можливе провести судове засідання у відсутність відповідача, згідно ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, обговоривши доводи скарги та обставини справи, Апеляційний суд Київської області, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вважає що апеляційна скарга підлягає до задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судова колегія вважає, що оскаржуване рішення вищезазначеним вимогам закону не відповідає.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 04 листопада 2013 року між ОСОБА_4 (від імені якої діяв ОСОБА_6) та ОСОБА_5 було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого продавець та покупець, за умови належного виконання покупцем зобов'язань, встановлених цим Договором, зобов'язуються у майбутньому та на визначених цим Договором умовах укласти і належним чином оформити в строк (термін) не пізніше 04 листопада 2015 року включно, й формі, яка встановлена чинним в Україні законодавством, договір купівлі-продажу квартири - основний договір. Предметом основного договору є продаж продавцем покупцю двокімнатної квартири, будівельний номер НОМЕР_1, що буде розташована на першому поверсі, в житловому 10-поверховому багатоквартирному будинку номер АДРЕСА_1 (а.с.5-11)

Згідно п. 2.1. попереднього договору визначено, що укладаючи цей Договір Сторони домовились, що Покупець в підтвердження власного наміру щодо укладання Основного договору, та з метою забезпечення зобов'язань, передбачених цим Договором, передав Продавцю авансовий платіж в розмірі 431 320 грн., що на день укладання договору становить 52 600 доларів США, (відповідно до комерційного курсу продажу доларів США у ПАТ «ПРАЙМ-БАНК» на дату укладання договору). Орієнтовна вартість квартири на день укладання цього Договору становить 629 463, 24 грн., 24 коп., що на день укладання договору становить 76 763, 81 долари США, 81 цент. Залишкову частину орієнтовної вартості квартири, яка складає 198 143, 24 грн.. що на день укладання договору становить 24 163, 81 долари США, Покупець зобов'язується сплатити Продавцю не пізніше 4 листопада 2015 року.

В подальшому 12 лютого 2014 року, 28 травня 2014 року, згідно актів приймання грошових коштів по передньому договору, відповідач передав позивачу кошти в сумі 27070,05 грн., що еквівалентно 3045 дол. США та 34500 грн., що еквівалентно 3000 дол. США (а.с.12,13).

Сертификатом за № 89 від 19 вересня 2013 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України засвідчила відповідність закінченого будівництвом багатоквартирного будинку номер АДРЕСА_1 та підтвердила готовність до експлуатації. Замовником об'єкта є позивачка ОСОБА_4 (а.с.14)

ТОВ «БК» Сімплекс-Сіті» на замовлення позивачки 09.08.2013 року виготовив технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.15-16).

Відповідно до умов публічного договору оферти розміщенному на офіційному сайті в мережі Інтернет за web - адресою https://www.sofiya.ua/kvartiry-pod-kievom, у якому зазначено умови придбання товару за 100% розрахунком або у розстрочку - внесенням 65% вартості квартири, а також умови отримання ключів та вселення покупця до квартири, з яких: внесення 65% вартості квартири та укладення договору з ПП «Житлосервіс» для підключення води, газу та електрики є умовами для вселення (а.с.135).

Згідно акту прийому-передачі приміщення, спірна квартира була передана відповідачу ОСОБА_5 позивачем (а.с.22).

02 грудня 2013 року відповідач ОСОБА_5 уклав з ПП «Житлосервіс «Софіївка» договір № 28/135 від 02.12.2013 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.19-21).

Згідно довідки Софіївсько- Борщагівської сільської ради № 5021 від 26.07.2017 року та акту депутата від 26.07.2017 року у спірній квартирі за адресою АДРЕСА_2 проживають: відповідач ОСОБА_5, дружина відповідача ОСОБА_9 та його діти ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.99, 100).

ОСОБА_9 та неповнолітні діти відповідача взяті на облік за зазначеною адресою місця проживання, як особи переміщені з тимчасово окупованої території України (а.с.98).

10 липня 2017 року представником позивача відповідачеві було надіслано повідомлення про розірвання попереднього договору у зв'язку з несплатою ним залишкової вартості квартири та звільнення приміщення квартири (а.с.24).

Відповідач 13 жовтня 2017 року звернувся до позивача з пропозицією щодо мирного врегулювання взаєморозрахунків та оформлення права власності на квартиру. Таке ж звернення було направлено відповідачем ще 07 жовтня 2015 року, але залишилось позивачем без уваги (а.с.73-76).

В подальшому представник позивача своїм листом від 31 жовтня 2017 року запропонував відповідачу терміново сплатити заборгованість, визначивши, що відповідачем за попереднім договором сплачено 492 890 грн., що еквівалентно 58645 дол. США, сума заборгованості складає 485929 грн., що еквівалентно 18118,16 дол.США (а.с.91).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що користування спірною квартирою з боку ОСОБА_5 згідно умов попереднього договору було правомірним до 04 листопада 2015 року включно, після якого у зв'язку із неукладенням основного договору правовідносини сторін припинилися і відповідно припинилися правові підстави користування квартирою з боку ОСОБА_5

З таким висновком судова колегія не погоджується з наступних підстав.

Так, згідно п.6.5 попереднього Договору, цей Договір вважається сторонами розірваним (припиненим) належним чином, а зобов'язання такими, що виконані повністю, з моменту виконання сторонами всіх грошових зобов'язань в тому числі зобов'язання Продавця щодо повернення Покупцю грошових коштів на умовах та в порядку відповідно розділу 5 Договору.

З матеріалів справи вбачається, що сплачені відповідачем за Договором грошові кошти останньому не повернуті.

Крім того, судом не враховано, що у спірній квартирі разом з відповідачем проживають інші члени його сім'ї: його дружина ОСОБА_9 та його діти ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що ЄСПЛ, розглядаючи справи вказує що втручання у право на повагу до житла має бути також «необхідним у демократичному суспільстві», тобто, воно має відповідати принципу пропорційності, яка у розумінні ЄСПЛ полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами сторін.

Пошук такого балансу передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла та до сімейного життя несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

За таких обставин, судова колегія оцінюючи чи існує нагальна необхідність для застосування такого заходу, як виселення відповідача із спірної квартири, враховує те, що позивачка є замовником об'єкта будівництва багатоквартирного будинку де знаходиться спірна квартира з метою їх продажу, тобто її право на житло не порушується, відповідач з метою отримання права власності на спірну квартиру вніс 85% від вартості квартири, при цьому відповідач з дозволу Продавця проживає в

спірній квартирі разом із сім'єю і двома неповнолітніми дітьми, які у разі його виселення залишатимуться проживати в спірній квартирі разом із дружиною відповідача, іншого місця проживання вони мають, взяті на облік за зазначеною адресою місця проживання, як особи переміщені з тимчасово окупованої території України.

Таким чином судова колегія вважає, що таке втручання у право особи на житло не буде пропорційним переслідуваній легітимній меті, оскільки існують менш обтяжливі для прав і свобод відповідача заходи, зокрема вирішення пропозиції відповідача про мирне врегулювання взаєморозрахунків між сторонами.

Крім того, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя тому заходи спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ від 9 жовтня 2007 року у справі «Станкова проти Словаччини» («Stankova v. Slovakia»), заява № 7205/02, § 60-63).

Відсутність обґрунтування у судовому рішенні фактичних підстав застосування приписів законодавства, навіть якщо формальні вимоги були дотримані, може серед інших чинників братися до уваги при вирішенні питання про те, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ у справі «Беєлер проти Італії» («Beyeler v Italy»), заява № 33202/96, § 110).

Неврахування національними судами принципу пропорційності у справах про виселення особи з житла є підставою для висновку про порушення відносно такої особи статті 8 Конвенції (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ у справах «Дакус проти України» («Dakus v. Ukraine») від 14 грудня 2017 року, заява № 19957/07; «Кривіцька та Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine») від 2 березня 2011 року, заява № 30856/03; «Садов'як проти України» («Sadovyak v. Ukraine») від 17 травня 2018 року, заява № 17365/14.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом», стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (див., mutatismutandis, рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» («Sokurenko andStrygun v. Ukraine») від 20 липня 2006 року, заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24).

Під час судового розгляду справи сторони звертали увагу суду на необхідність залучити до участі у справі інших осіб, які проживають у спірній квартирі, оскільки рішення може вплинути на їхні права та обов'язки, відповідач просив суд врахувати, що він сплатив 85% від вартості квартири, іншого житла сім'я не має та не має та фінансової можливості його придбати, оскільки сплачені позивачу кошти йому не повернуті.

Проте суд першої інстанції, вищевказані доводи відповідача, як і пропорційність виселення відповідача меті цього обмеження права на повагу до житла та до сімейного життя, не оцінював.

З огляду на висновки, яких дійшла судова колегія у цій постанові, апеляційна скарга є обґрунтованою, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові ОСОБА_4, відповідно до ст.376 ЦПК України.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, колегія судів, -

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 960 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: І.В.Іванова

Судді:

Сліпченко О.І.

Гуль В.В.