АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 вересня 2018 року

м. Харків

Справа № 643/19944/15-ц (категорія: інші)

Провадження № 22-ц/790/3953/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого: - Кіся П.В.,

суддів: - Хорошевського О.М.,

- Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні вприміщенні суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2018 року (суддя - Харченко А.М.)

у цивільній справі (643/19944/15-ц) за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - Московський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»

про визнання угод купівлі-продажу квартири недійсними та скасування державної реєстрації права власності на квартиру, -

встановив:

17.12.2015 року ОСОБА_5, ОСОБА_4 звернулися до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - Московський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», в якому просили визнати недійсними договори купівлі-продажу квартири між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 13.05.2009 року (договір № 1836), між ОСОБА_6 - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від 24.02.2010 року (№ 555), скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1. Крім того, позивачі зверталися із заявою про забезпечення позову шляхом арешту квартири та заборони виселення і зняття з реєстраційного обліку.

Ухвалою суду від 12 січня 2016 року заяву позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково, а саме: заборонено відчуження, передачу в заставу квартири АДРЕСА_2. (т.1 а.с.27-28).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7, треті особи - Московський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання угод купівлі-продажу квартири недійсними та скасування державної реєстрації права власності на квартиру було залишено без розгляду.

16 квітня 2018 р. ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 січня 2016 р. у справі № 643/19944/15-ц (провадження № 2/643/1639/16) оскільки позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було залишено без розгляду. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала районного суду про залишення позовних вимог ОСОБА_4 без розгляду набрала законної сили 27 листопада 2017 року, однак судом не було вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2018 року заяву ОСОБА_7 - задоволено.

Суд вирішив скасувати заборону відчуження, передачу в заставу квартири АДРЕСА_2, вжиту ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 січня 2016 року у справі № 643/19944/15-ц, провадження № 2/643/1639/16, № 2/643/223/17.

ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив вказану ухвалу скасувати, вважаючи, що суд неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що посилання суду в мотивувальній частині цілком на всю статтю 158 ЦПК України (що є порушенням змісту п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України, в якій наведено, що ухвала, яка викладається окремим документом, складається, зокрема, крім вступної частини, ще й з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу), не є належним посиланням на певний закон, яким керувався суд.

Крім того, на думку ОСОБА_4, за змістом ч. 9 ст. 158 ЦПК України "У випадку залишення позову без розгляду, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову" йдеться саме про відповідну ухвалу від 20.11.2017 Московського районного суду м. Харкова, яким позов ОСОБА_4 залишено без розгляду. Оскаржена ухвала від 27.04.2018 року Московського районного суду м. Харкова не є тим "відповідним судовим рішенням" (у розумінні ч. 9 ст. 158 ЦПК).

В судовому засідання апеляційного суду представник позивачів адвокат ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи, повідомивши, що дійсно ні він, а ні позивачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не оскаржували в апеляційному порядку ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 20 листопада 2017 року про залишення їх позовної зави без розгляду, якою закінчився розгляд справи і з формальної точки зору передбачених законом підстав для скасування ухвали суду від 27.04.2018 року немає, однак суд не врахував ту обставину, що його довірителі є інвалідами 1 та 2 групи з вадами зору, не мають юридичної освіти.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого позивачем судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Частиною 1 статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціатив або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно змісту частин 9,10 статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що розгляд справи за позовом ОСОБА_5 і ОСОБА_4 закінчився у зв'язку постановленням судом 20.11.2017 року ухвали про залишення їх позову без розгляду і ця ухвала ними не оскаржена, набрала законної сили. Оскільки позов, для забезпечення якого було накладено заборону відчуження, було залишено без розгляду, ухвала суду, якою закінчився розгляд справи, набрала законної сили, а відтак і відпали обставини, які були підставою вжиття заходів забезпечення позову, потреба у них відпала.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч. 9, 10 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті. Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані як одночасно з ухваленням судового рішення про відмову у задоволенні позову, про закриття провадження та про залишення позовної заяви без розгляду, так і після набрання законної сили таких судових рішень, якими закінчися розгляд справи, шляхом постановлення відповідної ухвали.

Саме у такий спосіб за заявою ОСОБА_7 від 16.04.2018 року і було вирішено питання про скасування раніше вжитих заходів забезпечення позову.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали суду від 27.04.2018 року, оскільки зміст ухвали відповідає вимогам статті 260 ЦПК України.

Також апеляційний суд не може погодитися з викладеними в судовому засіданні доводами адвоката ОСОБА_9 про скасування ухвали суду від 27.04.2018 року з тих підстав, що судом не враховано вразливий соціальний стан позивачів, які є інвалідами, мають вади зору, не мають юридичної освіти, оскільки ці обставини, відповідно до змісту статей 149 та 158 ЦПК України, не передбачені у якості підстав для відмови у задоволенні заяви учаснику справи про скасування вжитих раніше заходів забезпечення позову у тому випадку, коли відсутнє рішення про задоволення позову, а позов залишено без розгляду.

Крім того, позивачі не були позбавлені правової допомоги, зважуючи на участь у справі адвоката ОСОБА_9 у якості їх представника, згідно укладеної ними угоди про надання адвокатських послуг.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни ухвали суду від 27 квітня 2018 року, яка постановлена у відповідності із законом.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина