Справа № 373/1144/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Керекези Я.І.,

за участі секретаря судових засідань Ткалі І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №373/1144/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги та усунення від спадкування за законом,

представник позивача ОСОБА_5,

представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом і просить встановити факт її проживання із ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю без реєстрації шлюбу понад п'ять років ( із 1986 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3). Просить визнати за нею право на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги. Крім того, просить усунути від спадкування після померлого ОСОБА_7 його дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Посилається на те, що із 1986 року проживала разом із ОСОБА_7 однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, мали спільні права та обов'язки, піклувалися та дбали один про одного. Разом сплачували за комунальні послуги, ремонтували будинок, разом збудували сарай, купували побутову техніку, обробляли город, тримали домашніх тварин. В листопаді 2015 року ОСОБА_7 зламав ногу, перестав самостійно пересуватися, був лежачий, потребував стороннього догляду та допомоги. Вона піклувалася про нього, возила його на обстеження, купувала йому ліки. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. Спадкоємцями за законом першої черги є його дві доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вона, проживши разом із спадкодавцем без реєстрації шлюбу 30 років, є спадкоємцем за законом четвертої черги. Встановлення даного факту необхідне їй для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 Вважає, що має право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, поскільки протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала надавала допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу перебував у безпорадному стані. А оскільки доньки участі у житті батька не приймали, не надавали йому допомоги та не спілкувалися, просить усунути їх від спадкування за законом.

В судове засідання 10 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 не з'явилися. Позивач направила заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

В попередній судових засіданнях позивач та її представник позов підтримували, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_6 позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Відповідач пояснила, що її батько вів активний спосіб життя, був партійним, приймав участь у різних заходах. ОСОБА_2 була його сусідкою і допомагала йому по господарству, а він їй платив. Пенсія у батька була велика, близько 3600 гривень, жив він скромно, тому матеріальної допомоги не потребував. Проживають вони в с. Улянівка, Переяслав-Хмельницького району, приїздили приблизно один раз на тиждень. Привозили батьку продукти харчування, допомагала по городу, її чоловік із сином побудували сарай, вони купували цеглу, вікна, двері. При цьому позивачка інколи була присутня в цей час, а інколи її не було. Позивач інколи ночувала у батька, а коли він поламав ногу, дійсно допомагала його доглядати. По лікарям і за ортез ходила та домовлялася вона (відповідач). Організацією поховання батька займалися вони із сестрою, матеріальна допомога була і від міської ради, оскільки батько був ветераном війни.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. Підтвердила пояснення відповідача ОСОБА_3, при цьому зазначивши, що до батька приїздила рідше, ніж сестра, приблизно один раз в місяць. Також зазначила, що одяг ОСОБА_2 у будинку батька був, адже вона допомагала на городі, перевдягалася. Коли батько поламав ногу, допомагала доглядати його ОСОБА_2, ліки інколи купували її онука. Проживає вона (ОСОБА_4) в с. Велика Каратуль Переяслав-Хмельницького району.

Судом встановлено наступне.

Із копії лікарського свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 18 серпня 2016 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Із довідки Виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 1235 від 19 вересня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2, 1937 року народження, дійсно проживала без реєстрації по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Довідка видана на підставі акту депутата № 14 від 01.09.2016 (а.с.10).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 01 вересня 2016 року № 14, складеного депутатом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області ОСОБА_9, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована по АДРЕСА_2 з 1986 року і по даний час фактично проживала в будинку чоловіка ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 проживала без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 однією сім'єю, мали спільний побут, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки. Доньки ОСОБА_7 рідко відвідували батька. Всі комунальні платежі здійснювала ОСОБА_2 разом із ОСОБА_7 без допомоги дочок та інших осіб. Також зазначено, що факт спільного проживання можуть підтвердити свідки (а.с.11).

З копії паспорта позивача вбачається, що зареєстрована вона по АДРЕСА_2 (а.с. 7,8).

Із копії гарантійного талону від 30 червня 2008 року та копії бланку замовлення № 393 від 25 серпня 2013 року вбачається, що ОСОБА_7 замовлялися пластикові вікна на адресу: АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

На підтвердження здійснення оплати за житлово-комунальні послуги були надані копії квитанцій, платником у яких зазначений ОСОБА_7, зазначена адреса: АДРЕСА_1 (а.с.19-62).

Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45508722 від 21 жовтня 2016 року вбачається, що після смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, Переяслав-Хмельницькою міською державною нотаріальною конторою 21 жовтня 2016 року заведена спадкова справа № 215 (а.с.12).

Відповідно до довідки КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» від 05 травня 2017 року ОСОБА_7, 1925 року народження, перебував під наглядом травматолога з діагнозом: «Несправжній суглоб шийки правої стегнової кістки». В листопаді 2015 року отримав перелом правої стегнової кістки. В період лікування хворий лежачий, потребував стороннього догляду та постійної допомоги (а.с.15).

Управлінням соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області 13 липня 2016 року ОСОБА_7 було видано направлення № 68 для забезпечення ортезом для тазостегнового суглобу (а.с.18, 78).

Померлий ОСОБА_7 звертався до Міністерства здоров'я України із заявами про надання йому медичної допомоги в зв'язку із отриманням ним важкої травми (а.с.13,14).

Свідок ОСОБА_10 показала, що є сусідкою позивача, знає її з 2003 року. ОСОБА_2 проживала разом із дідом ОСОБА_7. Дочок бачила разів три. Вони по господарству нічого не робили. Онук привіз інвалідний візок. ОСОБА_7 по двору возила позивач.

Свідок ОСОБА_11 показала, що знає позивача із 1994 року. Вона перейшла жити до ОСОБА_7 у 2012 році. Все робила по господарству. Вони разом їздили на базар. Коли ОСОБА_7 впав, то доглядала його позивач та її онука. Вона вважала, що вони чоловік та дружина. Знала, що у спадкодавця є доньки. Один раз бачила ОСОБА_4 Неподалік у позивача знаходиться її будинок. Вона господарювала і в своєму домогосподарстві, і за місцем проживання ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_12 показала, що поскільки працює лікарем, то завжди надавала ОСОБА_7 медичну допомогу, про яку прохала позивач. В будинку в них завжди було охайно, їжа наготовлена. Коли ОСОБА_7 зламав ногу, біля нього була позивач. Свого будинку у ОСОБА_2 немає, там проживає її донька.

Свідок ОСОБА_13 показав, що вважав, що позивач проживала разом із ОСОБА_7 у його будинку близько 10 років. Він допомагав їм рубати дрова, копати. У ОСОБА_2 є і свій будинок.

Представником відповідача ОСОБА_6 були надані товарні чеки про придбання відповідачами необхідних для церемонії поховання речей на суму 1550 грн., на суму 1500 грн. та придбання гробниці на суму 850 грн. (а.с.79-80, 92).

Крім того, ним була надана копія договору-замовлення, який був укладений 19 серпня 2016 року між ФОП ОСОБА_14 та ОСОБА_3. Предметом укладення договору є організація та проведення поховання ОСОБА_7 (а.с.93).

Згідно довідки Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 5314/05 від 21 вересня 2017 року померлий ОСОБА_7 на день смерті отримував пенсію за віком в розмірі 3682 грн. 10 коп. (а.с.81).

Згідно довідки № 3599/02 від 30 червня 2017 року, поданої позивачем для відстрочення сплати судового збору, розмір пенсії позивача становить 1576 грн. 45 коп. (а.с.69).

Із довідки Філії КЗ КОР «КОЦЕМДМК «Переяслав-Хмельницька станція екстреної медичної допомоги» № 305 від 11 вересня 2017 року вбачається, що ОСОБА_7 звертався за допомогою 05 березня 2016 року о 09 год. 45 хв. Адреса виклику: АДРЕСА_3). ОСОБА_7 був встановлений діагноз: « Закритий перелом верхньої третини правої стегнової кістки. Забій поперекового відділу хребта». Хворий був доставлений до травматологічного відділення (а.с.84).

Відповідно до довідки КЗ «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» № 1123 27 червня 2016 року ОСОБА_7 був оглянутий травматологом вдома і йому був встановлений діагноз: «Хибний суглоб шийки правої стегнової кістки». 08 липня 2016 року дочці ОСОБА_3 була видана постанова ЛКК для отримання ортеза на суглоб батьку ОСОБА_7 (а.с.82).

Із довідки Переяслав-Хмельницької міжрайонної громадської організації «За здорову націю - духовно, душевно, фізично» вбачається, що до організації з проханням про допомогу хворому батьку ОСОБА_7 звернулися його доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 На їх звернення була надана допомога у вигляді інвалідного візка (а.с.83).

Свідок ОСОБА_16 показала, що працює із 2005 року з ветеранами, тому гарно знала ОСОБА_7 Знала, що він проживає сам. Будинок, в якому проживав ОСОБА_7, був недоглянутий. Одного разу познайомилася з його донькою ОСОБА_3, яка потім часто їй говорила, що бажає більше спілкуватися з батьком. За візком для батька також зверталася донька ОСОБА_3. Донька казала, що батько з кимсь проживає, але коли приходила, то ніколи не бачила ту жінку. В будинку було не прибрано, жіночого одягу не було.

Свідок ОСОБА_17 показала, що проживає по сусідству із ОСОБА_7 з 1951 року. Знає його доньок. Позивач товаришувала із жінкою ОСОБА_7, продовжила ходити до нього після її смерті. Дід неодноразово розповідав, що їздив до доньок. Вони із сім'ями допомагали йому будувати сарай. Розповідав, що вони купували йому продукти харчування. Дід отримував пенсію 3600 грн. Також, ОСОБА_7 їй розповідав, що позивач допомагає йому, а він платить. Із доньок, в основному, їздила ОСОБА_3, а її син проживав певний період проживав у діда. У позивача є свій будинок, вона і там господарювала.

Свідок ОСОБА_18 показав, що знає ОСОБА_7 із 1996 року. Разом святкували і його дні народження, але не у ОСОБА_7 вдома, бо там було брудно і ОСОБА_7 не хотів святкувати вдома. Дід говорив, що йому допомагає ОСОБА_2. Із доньками він спілкувався, їздив до них, ніколи на них не жалівся. Коли впав, то казав, що приїздила Катя. Коли бував у ОСОБА_7 вдома, той завжди був сам.

Свідок ОСОБА_20 показав, що одружився у 1981 році на доньці ОСОБА_7 Все допомагав робити у його будинку: вікна, двері, будував сарай. Тесть ніколи не говорив, що позивач - це його жінка, а говорив, що помічниця. Вони купували йому продукти один або два рази в місяць, дзвонили два-три рази в тиждень. Коли він впав, то його дружина (ОСОБА_3.) замовляла коляску та ортез.

Свідок ОСОБА_21 показав, що є онуком ОСОБА_7 Жив у нього із 2001 року по 2006 рік. Потім їздив щотижня. Дід проживав один. Їжу готував і дід, і він. Не бачив, щоб дід платив позивачу за допомогу, але дід казав про це.

Оцінивши вищезазначені докази з приводу їх належності, допустимості та достовірності, суд дійшов висновку, що на підставі їх сукупності можливо беззаперечно встановити наступні обставини: ОСОБА_7 проживав по АДРЕСА_1, одружений не був; відповідачі є його доньками, періодично навідували його, привозили продукти харчування, допомагали по господарству, після отримання ним травми займалися питанням встановлення йому ортеза та пошуком візочка, організовували його поховання; восени 2015 року ОСОБА_7 отримав травму, внаслідок якої був лежачим до своєї смерті 17.08.2016; ОСОБА_2 допомагала ОСОБА_7 по господарству, інколи ночувала в нього, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, після отримання травми доглядала ОСОБА_7; розмір пенсії ОСОБА_7 значно перевищував розмір пенсії ОСОБА_2

При цьому, твердження позивача про те, що з ОСОБА_7 вони спільно проводили ремонт у будинку, купували будівельні матеріали, побудували сарай, спільно купували побутову техніку, обробляли город, тримали домашніх тварин не підтверджені жодними належними, допустимими та достовірними доказами, а тому судом до уваги не приймаються.

Подана копія гарантійного талону та копія заказу на встановлення металопластикових вікон не можуть бути взяті до уваги, як докази проведення ремонту спільними зусиллями позивача та ОСОБА_7, поскільки дані документи видані на ім'я останнього та іншими доказами не підтверджено. За цих же підстав судом не береться до уваги як доказ спільного проживання позивача і ОСОБА_7 квитанції на сплату комунальних послуг, оскільки вони здійсненні від імені останнього.

Показання свідка ОСОБА_12 суд не вважає такими, що суперечать поясненням відповідачів, показанням свідків ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_22, ОСОБА_20 чи ОСОБА_21, чи іншим матеріалам справи, оскільки обставина догляду позивачем за ОСОБА_7 в період його хвороби ніким не оспорюється.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13 показали суду, що вважали, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 проживали разом. При цьому спільне проживання окреслюють різними періодами (з 2003 року, з 2012 року, близько 10 років). Такі різнобіжності в сукупності і взаємозв»язку з показаннями інших свідків та письмовими матеріалами справи не дають можливість беззаперечно стверджувати про доведеність факту їхнього спільного проживання з 1986 року по день смерті ОСОБА_7

При цьому довідка виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради № 1235 від 19.09.2016, в якій зазначено про спільне проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_7, також не може вважатися беззаперечним доказом спільного проживання в період з 1986 року по день смерті останнього, оскільки не містить в собі зазначення про будь-який період та видана на підставі Акту обстеження житлово-побутових умов, який складений депутатом на підставі показань свідків, в тому числі і свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються положеннями глави шостої розділу IV ЦПК України, книги шостої ЦК України, глав 1-3, 8 СК України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування.

Відповідно до положень п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК, сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім'ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім»ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із чч.1, 2 ст.21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 цього кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В постанові Верховного Суду від 20.02.2018 в справі № 129/2115/15-ц зазначено, що судом не враховано, що для встановлення факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Вказані обставини судом не встановлено, а покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту.

За таких обставин, з врахуванням позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку. що належних, допустимих та достовірних доказів, які б в своїй сукупності були достатніми для встановлення факту спільного проживання позивача ОСОБА_2 з померлим ОСОБА_7 однією сім»єю з 1986 року по день смерті останнього суду не надано, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню в зв»язку з недоведеністю.

Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги, слід зазначити наступне.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Таким чином, ставити питання щодо зміни черговості спадкування має право спадкоємець наступних черг.

Разом з тим, як вбачається вище, суд прийшов до висновку, що позовна вимога позивача про встановлення факту проживання з ОСОБА_7 однією сім»єю, встановлення якого визнавало б позивача спадкоємцем ОСОБА_7 четвертої черги, задоволенню не підлягає в зв»язку з недоведеністю. Таким чином, не підтвердження факту того, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_7 за законом на думку суду є підставою для відмови у задоволенні даної позовної вимоги.

Крім того, підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність сукупності вище перелічених юридичних фактів.

Зокрема, позивачем не надано належних доказів на підтвердження тих обставин, що вона матеріально забезпечувала ОСОБА_7, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво перебував у безпорадному стані. Дана обставина спростовується довідками, наявними в матеріалах справи, відповідно до яких дохід спадкодавця становив 3682 грн. 10 коп., що значно перевищує дохід позивача (1576 грн. 45 коп.).

Доводи позивача про те, що лише вона тривалий час опікувалася та надавала допомогу ОСОБА_7, здійснила його поховання, а його доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 участі у догляді та похованні батька не брали, спростовуються дослідженими письмовими доказами.

Щодо позовної вимоги про усунення відповідачів від права на спадкування, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які б в своїй сукупності були достатніми для встановлення факту ухилення відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від надання допомоги батьку ОСОБА_7, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Натомість судом встановлено з показань свідків та письмових доказів, які суд визнав належними, допустимими та достовірними, що ОСОБА_7 внаслідок перелому стегна перебував у лежачому стані, його дочки (відповідачі) як до цього, так і після періодично навідували його, привозили продукти харчування, допомагали по господарству, після отримання ним травми займалися питанням встановлення йому ортеза та пошуком візочка.

Тому підстав вважати, що відповідачі ухилялися від надання допомоги батьку, немає, тому підстав задовольнити дану вимогу також не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.ст.1258, 1259, 1261, 1264, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст. ст.10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 211, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги та усунення від спадкування за законом - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави недоплачену суму судового збору в розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень 00 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованої по АДРЕСА_2 Київської області;

відповідач - ОСОБА_3, паспорт НОМЕР_3, виданий 28.02.1998 Переяслав-Хмельницьким МРВ ГУ МВС України в Київській області, проживаюча по АДРЕСА_4;

відповідач - ОСОБА_4, проживаюча по АДРЕСА_5

Складення рішення в повному обсязі вчинено 19 жовтня 2018 року.

Суддя Я. І. Керекеза