АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/6117/18

13 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді П'ятничук І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві про стягнення заборгованості за аліментами, -

в с т а н о в и в :

20 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві про стягнення заборгованості за аліментами, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за аліментами на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 69 053, 31 грн. за період з 10 липня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року, 3% річних у розмірі 8059, 00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 79055, 41 грн., що загалом складає 156 167, 72 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась донька ОСОБА_4. 15 грудня 1998 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач припинив в добровільному порядку надавати кошти на утримання дитини, тому в судовому порядку з ОСОБА_3 було стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 10 липня 1998 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач ухиляється від виконання обов'язків по сплаті аліментів, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за аліментами, яка станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 року становить 69 053 грн. 31 коп. Вказану заборгованість відповідач добровільно погашати не бажає, а тому вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві про стягнення заборгованості за аліментами.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 08 червня 2018 року позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року про відмову у задоволенні позову скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_3 на її користь заборгованості за аліментами на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 69 053, 31 грн., за період з 10 липня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року, 3% річних у розмірі 8 059, 00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 79 055, 41 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що нею було доведено суду факт існування заборгованості відповідача за аліментами у розмірі 69053, 31 грн. Вказує на те, що відповідач в своїх запереченнях ввів суд в оману та вказав неправдиві дані щодо сплати ним аліментів на її користь. Також зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував , що виконавча служба не може надати повну копію матеріалів виконавчого провадження, оскільки воно вже закінчене, а виконавчий лист повернуто стягувачу. Зазначає, що посилання суду на те, що жодних доказів про розмір заборгованості за аліментами, яка існує по даному виконавчому листу, виконавче провадження не містить, є нікчемними, оскільки в постановах, наданих виконавчою службою наявна вся необхідна інформація щодо розміру заборгованості.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_3 проти доводів скарги заперечував, посилаючись на їх безпідставність. Вважає, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року є обґрунтованим та законним. Зазначив, що при розгляді даної цивільної справи судом було детально, всебічно з'ясовані всі обставини по справі з дотриманнням норм як процесуального, так і матеріального права. Вказує, що в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 не навела і не надала суду доказів, які б підтвердили, що він мав заборгованість за аліментами. Зазначає, що він систематично сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, починаючи з 1998 року, що підтверджується відповідними квитанціями. Починаючи з 1998 року він жодного разу не отримував від державного виконавця розрахунків та висновків про існування у нього заборгованості за аліментами. Крім того, виконавче провадження за виконавчим листом 2-3474 від 20 липня 1998 року, виданим Ленінградським районним судом м. Києва про стягнення з нього аліментів було закрите державним виконавцем Козар О.П. Виконавче провадження №9745785 про стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 1998 року і до повноліття, постановою державного виконавця Ткачова А.В. від 21 грудня 2016 року було закінчено. Жодна із зазначених постанов про закриття виконавчого провадження не була оскаржена ОСОБА_2. Вважає, що апеляційна скарга є надуманою, оскільки не підтверджується належними доказами про несплату ним аліментів.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?ій;Голос України&quз ; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147 - VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_5 повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти доводів скарги та просили залишити її без задоволення.

Представник Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому законом попядку, надав до суду 12 липня 2018 року заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності представника третьої особи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що позивач і відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась донька ОСОБА_4.

Рішенням Ленінградського районного суду м.Києва від 20 липня 1998 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходу громадян, починаючи з 10 липня 1998 року і до її повноліття.

З наданих до суду Святошинським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві копії матеріалів виконавчого провадження АСВП № 9745785 відкритого на виконання виконавчого листа № 2-3473 від 20 липня 1998 року вбачається, що воно містить наступні документи: постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 січня 2001 року, постанов про арешт майна боржника від 13 грудня 2011 року, постанову про розшук майна боржника від 28 січня 2013 року, постанову від 27 травня 2013 року по доручення проведення виконавчих дій щодо опису майна, постанову про закінчення виконавчого провадження від 11 грудня 2014 року, постанову про скасування процесуального документу від 30 вересня 2015 року, постанову про примусовий привід боржника від 19 лютого 2016 року, постанову про доручення проведення виконавчих дій від 26 лютого 2016 року, постанову про закінчення виконавчого провадження від 21 грудня 2016 року. Вказані матеріали надані згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження.

З постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 січня 2001 року вбачається,що державним виконавцем Ткачовим А.В. вбачається, що державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3474, виданого 20 липня 1998 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 1998 року і до повноліття.

Постановою державного виконавця Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві Козар О.П. від 13 грудня 2011 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення 50 022,61 грн. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику. в межах суми боргу.

Постановою старшого державного виконавця органу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції Козар О.П. від 28 січня 2013 року оголошено розшук майна, що належить боржнику ОСОБА_3: транспортних засобів марки ВАЗ-211040, 2009 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1; ВАЗ-2109, 1988 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_2, DAEWOO NEXIA, 2001 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_3.

Відповідно до постанови від 27 травня 2013 року старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції КозарО.П. Відділу державної виконавчої служби Новодністровського міського управління юстиції доручено провести виконавчі дії щодо опису транспортного засобу- ВАЗ-2109, 1988 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_2.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції Козар О.П. від 11 грудня 2014 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3474, виданого 20 липня 1998 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 1998 року і до повноліття на підставі п.6 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України про виконавче провадження ( підстава закінчення строку, передбаченого законом, для відповідного виду стягнення).

Згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського управління юстиції Ткачова А.В. від 30 вересня 2015 року, державним виконавцем скасовано документ &q?я ; Постанова про закінчення виконавчого провадження ( п.6 ч.1 ст. 49 )&quза; від 11 грудня 2014 року, що видав державний виконавець Козар О.П. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3474, виданого 20 липня 1998 року (підстава стаття 83 Закону України &qu л; Про виконавче провадження&q?тя; - контроль за законністю виконавчого провадження).

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського управління юстиції Ткачова А.В. від 19 лютого 2016 року за заявою стягувача ОСОБА_2 від 25 січня 2016 року здійснено примусовий привід через органи внутрішніх справ ОСОБА_3 для письмового пояснення щодо невиконання рішення суду.

26 лютого 2016 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Святошинського управління юстиції Ткачовим А.В. винесено постанову про надання доручення ВДВС Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області провести виконавчі дії щодо опису транспортного засобу ВАЗ-2109, 1988 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_2.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського управління юстиції Ткачова А.В. від 21 грудня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3474, виданого 20 липня 1998 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 1998 року і до повноліття, закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст. 40, 63 Закону України &q?а ; Про виконавче провадження&qu40; ( в редакції станом на день винесення постанови ст. 39 Закону регулює порядок і строки зупинення виконавчого провадження. стаття 40 Закону- оголошення розшуку, ст. 63 Закону- звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку фізичної особи).

Крім того, позивачем до позовної заяви надано та судом досліджено копію дубліката виконавчого листа № 2-3474/98, виданого 21 січня 2016 року Святошинським районним судом м.Києва на підставі рішення Ленінградського районного суду м. Києва від 20 липня 1998 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до її повноліття.

З наданої позивачем та дослідженої в судовому засіданні довідки старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Козар О.П. від 13 червня 2014 року вбачається, що боржник за даним виконавчим провадженням ОСОБА_3 станом на червень 2014 року має заборгованість за аліментами за період з 01 вересня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року - 69 053 грн. 31 коп.

З досліджених доказів також вбачається, що за період з 2014-2016 років державний виконавець звертався до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа, поданням про примусове входження до помешкання боржника, поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, повідомленням про кримінальне правопорушення.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 посилався на те, що відповідач фактично не сплачує борг за аліментами, а тому його заборгованість в розмірі 69 053, 31 грн. за період з 10 липня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягає стягненню в судовому порядку.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що позовні вимоги є недоведеними, так як не підтверджені належними та допустимими доказами, суд фактично позбавлений можливості пересвідчитись в тому, що на час звернення позивача з позовом до суду у квітні 2017 року у відповідача існує заборгованість за аліментами саме у розмірі 69 053,31 грн..

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги його правильність не спростовують, з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до вимог ч.ч.3,4,8 ст.71 Закону України &qu>В; Про виконавче провадження&quст; (у редакції на час звернення до суду з даним позовом), визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на час виникнення заборгованості за аліментами) розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

У п. 9 цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

З дослідженої судом першої інстанції копії трудової книжки відповідача встановлено, що з 30 вересня 1999 року він офіційно не працює.

ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року та на утримання якої з відповідача були стягнуті аліменти, досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції Козар О.П. від 11 грудня 2014 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3474, виданого 20 липня 1998 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 1998 року і до повноліття на підставі п.6 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України про виконавче провадження ( підстава закінчення строку, передбаченого законом, для відповідного виду стягнення). У вказаній постанові відсутня інформація про наявність у боржника заборгованості за аліментами.

З наданої позивачем на підтвердження розміру заборгованості за аліментами та дослідженої в судовому засіданні довідки старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Козар О.П. від 13 червня 2014 року вбачається, що боржник за даним виконавчим провадженням ОСОБА_3 має заборгованість за аліментами за період з 01 вересня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року - 69 053 грн. 31 коп.

Суд вірно послався в рішенні на те, що у вказаній копії довідки зазначено лише суму заборгованості за аліментами станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 року, розрахунку цієї заборгованості, зробленого державним виконавцем, суду не надано.

На підтвердження сплати аліментів на утримання доньки відповідачем надано суду копії квитанцій та чеків про перерахування аліментів на користь позивача, починаючи з 2005 року, а саме: 12.11.2012 року -416 грн., 07.12.2012 року - 416 грн., 20.04.2012 року -312 грн., 19.03.2012 року -312 грн., 07.05.2012 року -416 грн., 07.09.2012 року -312 грн., 26.10.2012 року -416 грн., 24.02.2012 року - 416 грн., 07.07.2012 року - 612 грн., 07.08.2012 року - 312 грн., 15.01.2013 року - 412 грн., 18.03.2013 року - 816 грн., 13.03.2015 року - 1018 грн., 11.02.2015 року - 1018 грн., 11.05.2015 року - 1018 грн., 10.04.2015 року - 1018 грн. 12.06.2015 року - 1018 грн., 18.08.2015 року - 2028 грн., 10.07.2015 року - 2028 грн., 18.12.2014 року-513 грн., 16.01.2015 року-513 грн.. 29.11.2014 року - 6118 грн.

З вказаних квитанцій вбачається, що вже після надання державним виконавцем довідки про наявність заборгованості за аліментами від 13 червня 2014 року, відповідачем здійснювались платежі на погашення заборгованості за аліментами - у листопаді 2014 року - 6118,00 грн., у грудні 2014 року - 513,00 грн., у березні 2015 року - 1018 грн., у лютому 2015 року - 1018 грн., у травні 2015 року - 1018 грн., у квітні 2015 року - 1018 грн. у червні 2015 року - 1018 грн., у серпні 2015 року - 2028 грн., у липні 2015 року - 2028 грн., у січні 2015 року-513 грн.

З наданих до суду Святошинським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві копії матеріалів виконавчого провадження АСВП № 9745785 відкритого на виконання виконавчого листа № 2-3473 від 20 липня 1998 року вбачається, що воно містить наступні документи: постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 січня 2001 року, постанов про арешт майна боржника від 13 грудня 2011 року, постанову про розшук майна боржника від 28 січня 2013 року, постанову від 27 травня 2013 року по доручення проведення виконавчих дій щодо опису майна, постанову про закінчення виконавчого провадження від 11 грудня 2014 року, постанову про скасування процесуального документу від 30 вересня 2015 року, постанову про примусовий привід боржника від 19 лютого 2016 року, постанову про доручення проведення виконавчих дій від 26 лютого 2016 року, постанову про закінчення виконавчого провадження від 21 грудня 2016 року. Вказані матеріали надані згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Відповідно до наданої до апеляційного суду та дослідженої в судовому в судовому засіданні відповіді Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 29 серпня 2018 року вбачається, що перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 9745785 по виконанню виконавчого листа № 2-3474, виданого 20 липня 1998 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 1998 року і до повноліття. У зв&q? ;язку із знищенням за закінченням строку зберігання завершеного виконавчого провадження № 9745785, надати будь-які документи, крім наявних в Автоматизованій системі виконавчого провадження не виявляться можливим. Документи, що підтверджують розмір заборгованості по сплаті аліментів, довідки або розрахунки а Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні.

Ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції позивачем не надано жодного розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за аліментами, зробленого державним виконавцем.

У відповідності до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності та з урахуванням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_2 про наявність у відповідача ОСОБА_3 станом на квітень 2017 року заборгованості за аліментами у розмірі 69 053,31 грн.

З урахуванням того, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за аліментами, відсутні також підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов&q?а ;язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції повно та об&q?ол;єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення з дотриманням норм процесуального права та вірним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що нею було доведено суду факт існування заборгованості відповідача за аліментами у розмірі 69053, 31 грн., колегія суддів відхиляє, так як належних та допустимих доказів на підтвердження такої заборгованості, як визначено ст. 195 СК України, ст. 71 Закону України &qu т; Про виконавче провадження&q?ен; позивачем суду не надано.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що відповідач в своїх запереченнях ввів суд в оману та вказав неправдиві дані щодо сплати ним аліментів на її користь, колегія суддів вважає безпідставними, так як відповідач на підтвердження сплати ним аліментів надав суду копії квитанцій та чеків, а позивач на їх спростування жодного доказу не надала.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що виконавча служба не може надати повну копію матеріалів виконавчого провадження, оскільки воно вже закінчене, а виконавчий лист повернуто стягувачу, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, так як з позовом до суду звернулась ОСОБА_2 і саме вона повинна надати суду докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2018 року.

Головуючий: Судді: