Постанова

Іменем України

16 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 210/8370/13-ц

провадження № 61-31668св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В.В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2017 року у складі судді Барильської А. П.,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року, позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у розмірі 68 395,05 грн.

У жовтні 2016 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення місцевого суду за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року вказану заяву визнано неподаною та повернуто заявнику у зв'язку із невиконанням ним вимог ухвали про залишення заяви без руху.

Зазначена ухвала оскаржена позивачем в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4було залишено без руху із наданням строку для усунення її недоліків.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто відповідачу.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачем не було виконано вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху. Заява відповідача про звільнення його від сплати судового збору містила посилання на аналогічні обставини, на які посилався ОСОБА_4 у апеляційній скарзі. Наведене не дає підстав для висновку про усунення відповідачем недоліків апеляційної скарги, у зв'язку з чим її слід вважати неподаною та повернути.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2017 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали апеляційного суду, вказує на те, що поза увагою суду залишились додані ним до апеляційної скарги докази, що підтверджують його скрутне матеріальне становище. ОСОБА_4 зазначає, що повертаючи його апеляційну скаргу з підстав несплати ним судового збору, апеляційним судом було порушено його право на доступ до правосуддя, що передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позивач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно положень частини першої статті 4 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) закріплено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, дотримуючись при цьому, встановленого процесуальним законодавством порядку такого звернення.

Так, відповідно до положень частини другої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) встановлено, що невідповідність апеляційної скарги законодавчим вимогам щодо її форми та змісту, а також у разі несплати судового збору, така апеляційна скарга залишається без руху, про що судом постановляється відповідна ухвала. При цьому, невиконання вимог такої ухвали має наслідком визнання апеляційної скарги неподаною та повернення особі, яка її подала.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху із наданням строку для усунення її недоліку - сплати заявником судового збору в розмірі 320 грн. У задоволенні клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати.

03 березня 2017 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, ОСОБА_4 подав заяву про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись, при цьому, на обставини, за якими судом вже відмовлено у задоволенні аналогічної заяви ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року.

Зазначене не свідчить про виконання заявником вимог вказаної ухвали суду апеляційної інстанції. У зв'язку з чим, апеляційний суд, на підставі положень частини другої статті 297 та частини другої статті 121 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), дійшов обґрунтованого висновку про визнання неподаною апеляційної скарги ОСОБА_4 та її повернення, про що 07 березня 2017 року постановив відповідну ухвалу, яка відповідає вимогам закону.

Доводи касаційної скарги зводяться до посилань на помилковість наданої апеляційним судом оцінки обставинам, якими заявник обґрунтовував неможливість сплати ним судового збору.

Разом із тим, вказані обставини були предметом дослідження і перевірки апеляційним судом, який вважав їх недостатніми для звільнення від сплати судового збору, у зв'язку з чим відмовив позивачу у задоволенні відповідного клопотання та залишив подану ним апеляційну скаргу без руху для усунення недоліків. Неусунення заявником таких недоліків, відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), стало підставою для повернення апеляційної скарги.

Посилання у касаційній скарзі на норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не спростовують висновків апеляційного суду про наявність правових підстав, визначених процесуальним законом, для повернення поданої заявником апеляційної скарги у зв'язку з неусуненням вказаних судом недоліків.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська