Справа № 562/1752/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2018 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Солдатовій О.Д.

за участю: позивачів ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Півченська сільська рада Здолбунівського району Рівненської області, Здолбунівська районна державна адміністрація Рівненської області про тлумачення заповіту та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

В поданій до суду позовній заяві позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять суд ухвалити рішення, яким здійснити тлумачення волевиявлення заповідача ОСОБА_6, що при складанні заповіту 08 квітня 2008 року, посвідченого секретарем виконкому Півченської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за № 160 в частині заповідального права на земельну частку (пай) ОСОБА_1 воно було спрямовано на заповідання земельної ділянки, площею 1,55 га, яка розташована на території Півченської сільської ради, належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 215627, виданого 11.11.2009 року Здолбунівською районною державною адміністрацією.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що 08.04.2008 р. ОСОБА_6 складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Півченської сільської ради Здолбунівського району та зареєстрований в реєстрі за № 160.

З змісту вказаного заповіту вбачається, що все належне ОСОБА_6 майно, в тому числі і житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Шкільній,14 в с.Суйми, заповідане в рівних частках їм, а право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну ділянку (пай), серії РВ № 0173434, заповідане саме, ОСОБА_1

11.11.2009 року ОСОБА_6 було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 215627.

08 травня 2012 року ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилася спадщина.

Проте, оформити спадщину на земельну ділянку в нотаріальній конторі неможливо, оскільки спадкодавицею заповідалося право на земельну частку (пай), а не земельна ділянка на яку спадкодавцю було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що за своїм змістом розпорядження спадкодавця ОСОБА_8 було спрямовано на те, щоб заповісти земельні ділянки, на які у спадкодавця на момент складання заповіту було право, підтверджене сертифікатом.

Ухвалою Здолбунівського районного суду від 29.05.2017 р. було відкрито провадження у справі.

14 серпня 2017 року відповідачем ОСОБА_5 було предявлено зустрічний позов до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В зустрічному позові позивач просить суд визнати заповіт, вчинений 08.04.2008 р. на імя ОСОБА_6 та посвідчений 08.04.2008 р. секретарем виконавчого комітету Півченської сільської ради і зареєстрований в реєстрі за № 160 недійсним.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що спадкодавиця спірний заповіт не підписувала, підпис в заповіті вчинено іншою особою.

Крім того, відсутні дані про те, що заповіт був прочитаний заповідачем вголос і заповіт не відповідає вимогам законодавства щодо його оформлення.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17 серпня 2017 року було прийнято зустрічний позов ОСОБА_5 та обєднано в одне провадження з первісним позовом.

В судовому засіданні позивачі за первісним позовом та представник позивача позов підтримали повністю та просять задовільнити його. Зустрічний позов не визнали та пояснили суду, що спадкодавиця дійсно сама складала заповіт. Що стосується висновку експерта про те, що підпис в заповіті належить іншій особі, то вказали на те, що посвідчення надане для порівняння, яке було предметом дослідження експерта забирала в управлінні праці та соціального захисту населення позивачка ОСОБА_1 і ставила свій підпис.

Просять суд первісний позов задовільнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 ОСОБА_4 первісний позов не визнав з підстав наведених у зустрічному позові та просить відмовити в його задоволенні.

Зустрічний позов підтримав повністю та просить задовільнити його.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов слід задовільнити.

Судом встановлено, що 08 квітня 2008 року ОСОБА_6 було складено заповіт, яким вона заповідала належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані в с.Суйми і все майно, де б воно не було та в чому б воно не виражалося і що буде їй належати на день смерті заповідала в рівних долях ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а право на земельну частку (пай) ОСОБА_1

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

В силу ч.ч.2, 4 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

В той же час, за висновком Рівненського науково-дослідного експертно криміналістичного центру від 27.11.2017 року № 1.1-250/17 підпис від заповідача в особі ОСОБА_6 в заповіті від 08 квітня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі Півченської сільської ради за № 160 (примірник 1), від імені заповідача в особі ОСОБА_6 в заповіті від 08 квітня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі Півченської сільської ради за № 160 (примірник № 2) виконані не ОСОБА_6, а іншою особою.

Таким чином, висновком судової почеркознавчої експертизи встановлено, що оспорюваний заповіт підписаний не спадкодавцем , а відтак такий заповіт в силу ст.1233 та ст.1257 ЦК України є недійсним, а тому вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають задоволенню.

Що стосується клопотання позивача ОСОБА_1 про визнання висновку експерта Рівненського НДЕКЦ МВС України від 27.11.2017 р. № 1.1-250/17 неналежним доказом, так як підпис спадкодавця в посвідченні, виданому Здолбунівським управлінням праці та соціального захисту населення з яким порівнювалися підписи в обох примірниках оспорюваного заповіту не належить спадкодавцю, то таке клопотання не підлягає задоволенню. Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження вказаної обставини.

Покази свідка ОСОБА_7 про те, що заповіт складала ОСОБА_6 суперечать матеріалам справи, а тому не можуть прийматися судом до уваги.

Оскільки судом встановлено, що заповіт підписано не спадкодавицею, а іншою особою, то позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають.

Крім того, згідно з ч.2 ст.1248 ЦК України передбачено обов'язкове дотримання імперативних вимог при посвідченні заповіту. Так, записаний на прохання особи заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Однак такі вимоги закону додержані не були, що також тягне за собою визнання заповіту недійсним.

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Півченська сільська рада Здолбунівського району Рівненської області, Здолбунівська районна державна адміністрація Рівненської області про тлумачення заповіту відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним задовільнити. Визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 від 08 квітня 2008 року, який посвідчений 08 квітня 2008 року секретарем Півченської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області та зареєстрований в реєстрі за № 160.

Рішення може бути оскарженим в апеляційний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в апеляційний суд Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 23 жовтня 2018 року.

Суддя