справа № 361/3869/17
провадження № 4-с/361/6/18
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретарів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 про визнання незаконними і скасування акта державного виконавця та постанови про накладення штрафу,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою, у якій просила визнати незаконними і скасувати: акт державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 від 20 червня 2017 року у виконавчому провадженні № 53766939 щодо примусового виконання виконавчого листа № 361/3427/15-ц, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 28 жовтня 2016 року, та постанову цього ж державного виконавця у тому ж виконавчому провадженні від 20 червня 2017 року про накладення на неї штрафу в розмірі 1700 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин, посилаючись на те, що твердження державного виконавця Ляшенка А.З. в акті про те, що вона перешкоджала виконанню рішення суду є безпідставними, оскільки будь-яких дій, які б свідчили про це, державним виконавцем в акті не зазначено; висновки державного виконавця у постанові про накладення штрафу про те, що вона не звільнила самовільно зайняту частину земель загального користування та не відновила межі земельної ділянки в смт Велика Димерка по вулиці Лесі Українки, чим у встановлений строк не виконала рішення суду без поважних причин, теж є необґрунтованими, тому штраф у розмірі 1700 грн. на неї державним виконавцем накладено незаконно, у звязку з чим вказані акт і постанова підлягають скасуванню.

Заявник ОСОБА_4 і її представник ОСОБА_6 у судовому засіданні скаргу підтримали, просили суд задовольнити вимоги скарги в повному обсязі, посилаючись на те, що резолютивна частина рішення суду від 08 грудня 2015 року є не зовсім чіткою та зрозумілою для виконання. На момент накладення штрафу державний виконавець сам не розумів, яким чином має бути виконане дане рішення суду, тому складені 20 червня 2017 року державним виконавцем Ляшенком А.З. акт і постанова про накладення штрафу є незаконними.

Державний виконавець Ляшенко А.З. у судовому засіданні скаргу не підтримав, проти задоволення вимог скарги заперечував, просив суд у задоволенні скарги відмовити повністю, посилаючись на необґрунтованість вимог скарги, вказуючи на те, що 20 червня 2017 року при повторному виїзді державного виконавця за місцем проведення виконавчих дій за адресою: Київська область, Броварський район, смт Велика Димерка, вулиця Лесі Українки, встановлено, що рішення суду боржником у визначений державним виконавцем строк не виконано, про що складено відповідний акт, тому до відповідальності за невиконання без поважних причин рішення суду, що зобовязує боржника вчинити певні дії, у виді штрафу в розмірі 1700 грн. ОСОБА_4 притягнуто обґрунтовано. Підстави для визнання незаконними і скасування оскаржуваних акта та постанови про накладення штрафу відсутні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року ухваленим у цивільній справі № 361/3427/15-ц, позов Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю ЗемЮрКонсалтинг, третя особа: ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні частиною земель загального користування та приведення її у попередній стан задоволено.

Цим рішенням суду заявника ОСОБА_4, зокрема, було зобовязано звільнити самовільно зайняту частину земель загального користування, відновити межі і стан земель загального користування по вулиці Лесі Українки в смт Велика Димерка Броварського району Київської області та проїзду до попереднього стану.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 лютого 2016 року зазначене рішення суду від 08 грудня 2015 року залишено без змін та воно набрало законної сили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 на вказані вище судові рішення відхилено, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 лютого 2016 року залишено без змін.

28 жовтня 2016 року на виконання зазначеного рішення суду від 08 грудня 2015 року Броварським міськрайонним суду Київської області стягувачу у цій справі Великодимерській селищній раді Броварського району Київської області (далі Великодимерська с/рада) видано виконавчі листи.

13 квітня 2017 року постановою державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі Відділ ДВС) ОСОБА_5 за заявою стягувача відкрито виконавче провадження № 53766939 з примусового виконання виконавчого листа № 361/3427/15-ц, виданого судом стягувачу 28 жовтня 2016 року, щодо зобовязання ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту частину земель загального користування, відновити межі і стан земель загального користування по вулиці Лесі Українки в смт Велика Димерка Броварського району Київської області та проїзду до попереднього стану, копію якої до відома і виконання було направлено сторонам виконавчого провадження.

Цією ж постановою державного виконавця боржнику ОСОБА_4 запропоновано виконати рішення суду самостійно протягом 10 днів.

25 квітня 2017 року державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_5 для проведення виконавчих дій здійснено виїзд за адресою: Київська область, Броварський район, смт Велика Димерка, вулиця Лесі Українки, та у присутності понятих і сторін виконавчого провадження складено два акти.

Із цих актів державного виконавця від 25 квітня 2017 року вбачається, що в ході проведення виконавчих дій за вказаною вище адресою ОСОБА_4 надано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 676853 від 04 грудня 2009 року, відповідно до якого земельна ділянка, щодо якої згідно із рішенням суду необхідно усунути перешкоди, перебуває у власності боржника, даний акт не скасований, тому виконання рішення суду є неможливим без проведення інвентаризації та скасування цього державного акта.

У травні 2017 року державний виконавець Відділу ДВС ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, у якій просив суд розяснити рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року, а саме: яку частину належної ОСОБА_4 земельної ділянки боржнику необхідно звільнити, надати розяснення щодо приведення земельної ділянки до попереднього стану та яким чином усунути перешкоди в користуванні частиною земель загального користування та привести її в попередній стан, оскільки відповідно до наданих боржником документів земельна ділянка перебуває у приватній власності ОСОБА_4, що ускладнює належне виконання рішення суду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року державному виконавцю Ляшенку А.З. у задоволенні цієї заяви відмовлено, оскільки рішення суду є чітким і зрозумілим та додаткових розяснень не потребує.

Дана ухвала суду державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_5 в апеляційному порядку не оскаржувалась.

20 червня 2017 року державним виконавцем Ляшенком А.З. при проведенні виконавчих дій з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа щодо зобовязання боржника вчинити певні дії складено акт, у якому зазначено, що ОСОБА_4 не надала можливості звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки загального користування, чим перешкоджає державному виконавцю виконувати рішення суду, згоди щодо проведення інвентаризації земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:048:0022 боржник не надає.

Також 20 червня 2017 року на підставі ст. ст. 63, 75 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем Ляшенком А.З. у виконавчому провадженні № 53766939 винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду на боржника ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 1700 грн., зобовязано останню виконати протягом 10 днів рішення суду та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

У даній постанові державного виконавця про накладення штрафу вказано, що виходом державного виконавця за адресою: Київська область, Броварський район, смт Велика Димерка, вулиця Лесі Українки, встановлено, що боржник у визначений строк рішення суду не виконала, самовільно зайняту частину земель загального користування ОСОБА_4 не звільнено, межі земель загального користування за зазначеною адресою не відновлено.

Копії акта і постанови державного виконавця від 20 червня 2017 року ОСОБА_4 одержала 23 червня 2017 року, що підтверджується підписами останньої на супровідних листах.

30 червня 2017 року боржник ОСОБА_4, не погоджуючись із вказаними актом і постановою про накладення штрафу, винесеними 20 червня 2017 року державним виконавцем Ляшенком А.З., звернулася до суду зі скаргою, у якій просила визнати незаконними і скасувати зазначені акт і постанову, посилаючись на їх безпідставність та незаконність.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України (у редакції, чинній на день подання скарги) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч. 2 ст. 384, ч. 1 ст. 385 ЦПК України (у редакції, чинній на день подання скарги) скаргу може бути подано до суду, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом положень ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 18 цього Закону виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

У ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За змістом ч. 6 ст. 26 вказаного вище Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

У ч. 1 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 75 цього ж Закону у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту норм ст. ст. 63, 75 Закону України Про виконавче провадження видно, що постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду, що зобовязує боржника вчинити певні дії, державний виконавець виносить лише у разі невиконання рішення суду боржником саме без поважних причин.

Невиконання рішення суду це бездіяльність, яка полягає у невчиненні боржником, передбачених законом і рішенням суду заходів, необхідних для його виконання, за умови, що боржник був зобовязаний та мав реальну можливість виконати рішення суду.

Виходячи з наведеного, при накладенні на боржника штрафу за невиконання рішення суду державний виконавець повинен зясувати питання чи мав боржник реальну можливість виконати рішення суду та чи не було у нього обєктивно поважних причин, які перешкоджали йому добровільно виконати рішення суду у визначений державним виконавцем строк.

Із листа Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 02 березня 2016 року за вих № 02-2-09/742 видно, що за зверненням голови Великодимерської с/ради Державною інспекцією у 2015 році було проведено перевірку законності дотримання вимог земельного законодавства при використанні ОСОБА_4 належної їй на праві власності земельної ділянки площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в смт Велика Димерка Броварського району Київської області по вулиці Лесі Українки. З виїздом на місце встановлено, що межі даної земельної ділянки винесені в натурі (на місцевості) згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку, факту самовільного зайняття ОСОБА_4 частини земель загального користування по вулиці Лесі Українки в смт Велика Димерка не встановлено. Проїзд, який проходить вздовж земельної ділянки ОСОБА_4 накладається на належну їй земельну ділянку, що підтверджується викопіюванням з Генерального плану смт Велика Димерка Броварського району Київської області, розробленого у 2014 році. Право власності ОСОБА_4 на дану земельну ділянку виникло ще до розробки та затвердження вказаного Генерального плану смт ОСОБА_8, при цьому інтереси ОСОБА_4 як власника зазначеної вище земельної ділянки не були враховані, оскільки при цьому площа належної їй земельної ділянки зменшується.

Судом встановлено, що виданий 04 грудня 2009 року ОСОБА_4 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 676853, який посвідчує право власності боржника на вказану земельну ділянку площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в смт Велика Димерка Броварського району Київської області по вулиці Лесі Українки, у визначених цим актом межах недійсним не визнаний.

Яким чином та у який спосіб боржник ОСОБА_4 повинна була виконати рішення суду та звільнити самовільно зайняту частину земель загального користування, відновити межі і стан земель загального користування по вулиці Лесі Українки в смт Велика Димерка Броварського району Київської області та проїзд до попереднього стану, державний виконавець Ляшенко А.З. у суді пояснити не зміг, хоча саме з цього приводу він звертався до суду у травні 2017 року із заявою про розяснення рішення суду від 08 грудня 2015 року щодо порядку його виконання у цій частині.

Про неможливість виконання боржником ОСОБА_4 рішення суду від 08 грудня 2015 року зазначено самим державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_5 у складеному ним акті від 25 квітня 2017 року, у якому останнім вказано про те, що виконання рішення суду є неможливим без проведення інвентаризації та скасування державного акта боржника.

Будь-яких доказів того, що державним виконавцем Ляшенком А.З. у період з 25 квітня по 20 червня 2017 року боржнику ОСОБА_4 давались вказівки чи розяснення щодо належного і конкретного способу виконання рішення суду, матеріали виконавчого провадження не містять.

Факт невиконання боржником ОСОБА_4 у визначений державним виконавцем строк рішення суду знайшов своє підтвердження в суді, однак це було обумовлено наведеними обставинами, які суд вважає поважними причинами фактичної неможливості самостійного виконання боржником ОСОБА_4 судового рішення зобовязального характеру.

Не надано державним виконавцем Ляшенком А.З. суду і доказів того, що боржник ОСОБА_4 умисно перешкоджала державному виконавцю у виконанні ним покладених на нього законом обовязків та рішення суду щодо відновлення меж і стану земель загального користування по вулиці Лесі Українки в смт Велика Димерка Броварського району Київської області та проїзду до попереднього стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_4 вимоги скарги підлягають задоволенню лише в частині визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу від 20 червня 2017 року в розмірі 1700 грн. за невиконання нею без поважних причин рішення суду, оскільки дана постанова державним виконавцем Ляшенком А.З. винесена без всебічного та повного зясування обставин справи, за відсутності реальної можливості виконання рішення суду боржником самостійно.

Заявлена ОСОБА_4 вимога скарги про визнання незаконним і скасування акта державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_5 від 20 червня 2017 року, яким зафіксовано обставини щодо невиконання рішення суду боржником, задоволенню не підлягає, оскільки згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, та складати за її результатами відповідні акти, у яких фіксуються результати проведеної перевірки.

Складання 20 червня 2017 року державним виконавцем Ляшенком А.З. оскаржуваного боржником акта прав і обовязків ОСОБА_4 не порушує, цей акт лише фіксує обставини встановлені під час проведення перевірки.

У ч. 2 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 259, 260, 263 265, 447 451 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову від 20 червня 2017 року про накладення на ОСОБА_4 штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. за невиконання нею рішення суду, винесену старшим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 у виконавчому провадженні № 53766939.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дутчак І. М.