Справа № 442/4276/13-ц
Провадження № 4-с/442/52/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.,

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дрогобичі справу за скаргою ОСОБА_1, за участю заінтересованих осіб : Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області, головного державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства « ОСОБА_4 Аваль», ОСОБА_5 про визнання неправомірним рішення, зобовязання до вчинення дій, бездіяльності державного виконавця, визнання неправомірною та скасування постанови про опис майна боржника, зобовязання до вчинення дій,-

встановив :

01.08.2018 року заявник звернулася до суду із скаргою, в якій просила : визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо опису й арешту майна : ? частки квартири АДРЕСА_1 вчинені по виконавчому проваджені №43938037, визнавши таку постанову неправомірною та скасувати; визнати неправомірною бездіяльність Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту у Львівській області ОСОБА_2 по виконавчому провадженні №43938037 щодо невинесення постанови про зупинення виконавчого провадження №43938037 щодо виконання виконавчого листа №442/4276/13-ц, від 20.06.2014 року; визнати неправомірною бездіяльність Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3Є, зобовязати Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3Є, усунути порушення ( поновити порушене право заявника) шляхом винесення постанови про зупинення виконавчих дій по виконавчому провадженні №43938037 щодо виконання виконавчого листа №442/4276/13-ц, від 20.06.2014 року.

В обґрунтування заявленої скарги вказує, що 19.07.2018 року вона отримала поштою листа від 09.07.2018 року №В-3/09-137393837-1 та копію Постанови опису й арешту майна боржника від 09.07.2018 року по виконавчому провадженні №43938037. Вважає такі дії сторони державного виконавця незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки, 07.05.2018 року вона звернулася до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у межах вказаного виконавчого провадження та повідомила державного виконавця про розгляд даної справи в суді апеляційної інстанції. Рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист та відкрито дане виконавче провадження, було оскаржено нею до Апеляційного суду Львівської області, що підтверджується ухвалою про відкриття апеляційного провадження від 01.12.2014 року. Станом на сьогоднішній день апеляційне провадження триває, а на дане звернення вона не отримала жодної відповіді. Тому вважає, що державні виконавці вчиняють відповідні дії при наявності обовязкових підстав для їх зупинення.

Разом із скаргою заявником подано заява про розгляд справи без її участі та участі її представника, вимоги підтримують у повному обсязі.

Інші учасники розгляду не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали скарги, з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, що відноситься до судового контролю за виконання судових рішень, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Ні з Дрогобицького ВДВС ГТУЮ у Львівській області, ні з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції у України, не надано жодної інформації про виконавче провадження №43938037 із примусового виконання виконавчого листа №442/4276/13-ц, виданому 20.06.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, щоб дало можливістю суду встановити правомірність чи неправомірність дій (бездіяльності ) державного виконавця з підстав зазначених заявником.

Суд, скориставшись загальнодоступним пошуком в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, виявив, що виконавче провадження № 43938037, про яке вказано заявником, наявне за датою відкриття 11.07.2014 року, боржник - ОСОБА_1; стягував публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль»; стан такого виконавчого провадження вказаний як примусове виконання.

Також встановлено, що 10.05.2018 року заявницею було надіслано до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про зупинення виконавчого провадження № 43938037 у звязку з оскарженням рішення суду за яким видано виконавчий лист з приводу якого таке виконавче провадження здійснюється, що зокрема, підтверджується ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01.12.2014 року про відкриття виконавчого провадження на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.08.2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказану заяву Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України отримано 14.05.2018 року згідно пошуку поштових відправлень за №608.

До Дрогобицького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби, головним державним виконавцем якої було винесено оскаржувану постанову заява про зупинення виконавчого провадження не надсилалась. Доказів цього заявником не надано.

Поряд з цим, заявником оскаржується постанова опису й арешту майна боржника ОСОБА_1 від 09.07.2018 року, що винесена головним державним виконавцем Литвиненко Наталією Володимирівною, зокрема 1/4 частини квартири АДРЕСА_2, що належить їй на праві спільної часткової власності, як зазначено на виконання доручення №43938037-1 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відповідно до постанови про утворення виконавчої групи 02.04.2018 року №43938037, з виконання вищевказаного виконавчого листа.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на пятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна ( ст. 13 Закону України « Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 3ст. 18 цього Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Таким чином суд встановив, що державний виконавець, вживаючи дієвих заходів - арешт майна боржника, діяв з метою забезпечення реального виконання судового рішення та упередження дій боржника щодо уникнення звернення стягнення на належне їй майно.

Відповідно до ч.4 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Так, згідно з ст. 38 Закону України « Про виконавче провадження», на яку вказує заявник, виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з огляду на оцінені судом докази в їх сукупності в розрізі дотримання державним виконавцем законодавства України в частині винесення оскаржуваної постанови вбачається, що зазначені заявником підстави визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про опис та арешт майна боржника по суті є опосередкованими та такими, що не впливають на сутність правомірності проведення виконавчих дій по опису та арешту майна боржника, оскільки заявником також не доведено, що вона зверталась також до головного державного виконавця Литвиненко Н.В. з заявою про зупинення виконавчого провадження, а також враховуючи той, факт, що державний виконавець, в свою чергу, зобов'язаний вживати всіх заходів для виконання рішення суду, і такому не було відомо про оскарження рішення суду, а також про підстави для зупинення виконавчого провадження, тому вимоги скарги про скасування оскаржуваної постанови та дії повязані з її винесення не підлягають до задоволення.

Крім цього, суд дійшов до висновку про визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження від 07.05.2018 року, оскільки доказів щодо розгляду такої заяви суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення ( поновити порушено право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Поряд з цим, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження » суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою ДВС.

В звязку з викладеним, вимога заявника про зобов'язання державного виконавця зупинити виконавче провадження задоволенню не підлягає, оскільки це є виключно компетенцією державного виконавця,а що стосується визнання

Керуючись ст.ст. 260, 268, 447-451 ЦПК України, суд,-

постановив:

Скаргу задоволити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.05.2018 року про зупинення виконавчого провадження №43938037.

В інших вимогах скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хомик А.П.