Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря Бота О.І., Терпай С.В.,

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом, в якому просить, з усіма уточненнями, солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №0 від 15.05.2008 року у розмірі 103 778,12 дол.США (яка складається з: 73 776,92 дол.США заборгованість по основній сумі кредиту; 30 001,20 дол.США заборгованість за процентами) з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим на день ухвалення рішення. А також просить стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 3654,00 грн.

Вимоги мотивовані тим, що 15.05.2008 року між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено Кредитний договір №0 (далі Договір), відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у сумі 80 000,00 дол.США, а позичальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього графіком погашення кредиту. З метою забезпечення виконання зобовязання за Договором, 15.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено Договір поруки №0. Відтак, останній несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобовязання.

12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» відповідно до Договору факторингу №1 право вимоги за Кредитним договором №0 від 15.05.2008 року.

У звязку з порушенням відповідачами взятих на себе зобовязань, станом на 01.12.2013 року заборгованість за Договором становить 103 778,12 дол.США. На виконання умов Договору та вимог чинного законодавства для позасудового врегулювання відносин, які склалися у звязку з невиконанням зобовязань, відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, однак на дату подання позову до суду, така виконана не була.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити. Зокрема зазначив, що матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували факт переходу права вимоги за кредитним договором №0 від 15.05.2008 року до ТОВ «Кей-Колект». Відповідного повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні відповідачем не було отримано. Окрім того, оскільки кредит оформлено у іноземній валюті, у кредитора повинна бути генеральна ліцензія на право здійснювати валютні операції, якої у ТОВ «Кей-Колект» не має. У матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості по кредиту, за яким визначено заборгованість у розмірі 103 778,12 дол.США, що унеможливлює визначити початок виникнення заборгованості, перевірити правомірність нарахування такої заборгованості, зокрема за відсотками. Окрім того, в односторонньому порядку було збільшено відсоткову ставку за кредитом з 13% до 14,5%. Відтак, позивачем не доведено розміру заборгованості. Оскільки, відсоткову ставку було збільшено без згоди поручителя, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2015 року у справі №308/3494/15-ц таку припинено. З огляду на що, позовна вимога в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №0 від 15.05.2008 року задоволенню не підлягає. Відповідач також просив застосувати строки позовної давності, оскільки такі позивачем пропущені.

У судове зсідання відповідач ОСОБА_4 не зявилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Поважність причин неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 12.05.2008 року ОСОБА_6 звернулася у відділення №161 АКІБ «УкрСиббанк» з письмовою Заявкою-анкетою позичальника на отримання кредиту в розмірі 80 000,00 дол.США.

15.05.2008 року між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено Кредитний договір №0 (далі Договір).

Згідно з Меморіальним ордером № від 15.05.2008 року, ОСОБА_4 надано кредит у розмірі 80 000,00 дол.США (еквівалентно 404 000,00 грн.) згідно угоди 0 від 15.05.2008 року на поточний рахунок позичальника №8000 у АТ «УкрСиббанк» (код банку351005).

Відтак, вказаним спростовуються посилання відповідача щодо неотримання кредиту.

Згідно з п. 1.1 Договору, банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті долар США (USD) у розмірі 80 000,00 дол.США, що дорівнює еквіваленту 404 000,00 грн. за курсом НБУ на день укладання Договору, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. Сторони домовилися, що банк надає позичальнику кредит у вигляді одного траншу в розмірі суми кредиту, зазначеному в даному пункті Договору.

Згідно з п. 1.2.1 Договору, надання кредиту здійснюється у наступний термін: 15.05.2008 року.

Згідно з п. 1.2.2 Договору, позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах , що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 17 травня 2038 року.

Згідно з п. 1.3.1 Договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,00% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, встановлений цим Договором в попередньому місяці.

Згідно з п. 1.4 Договору, цільове призначення (мета) кредиту кредит надається позичальнику для його основних потреб, а саме на купівлю квартири.

Згідно з п. 1.5 Договору, банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника №8000 у банку, код банку МФО 351005.

Згідно з п. 3.3 Договору, банк зобовязується належним чином виконувати свої зобовязання за цим Договором.

Згідно з п. 3.4 Договору, позичальник зобовязується використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, а також повернути суму кредиту, інші грошові платежі на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, а саме на рахунок №379 в АКІБ «УкрСиббанк», код банку (МФО) 351005.

Згідно з п. 6.1.2 Договору, сторони, керуючись чинним законодавством України, зокрема, статтями 525, 611 Цивільного кодексу України погодили, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п.1.2.2 Договору та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Згідно з п. 7.2 Договору, банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості позичальника відповідно до вимог законодавства України та умов Договору. У разі наявності спору між сторонами, в якості письмових доказів невиконання зобовязань позичальником, що мають пріоритетне значення, приймаються, виписки про стан рахунків, первинні документи (платіжні доручення позичальника), дані балансу, надані банком тощо, якщо позичальник не доведе недійсність наданих банком документів або не надасть інших доказів виконання своїх зобовязань за Договором.

Згідно з п. 7.6 Договору, позичальник, уклавши цей Договір, надає банку згоду/право передавати права та обовязки банку за цим Договором третій особі без отримання на це додаткової згоди позичальника.

Як випливає з Графіку погашення кредиту, який є Додатком до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 15 травня 2008 року, такий є невідємною його частиною та визначає розмір погашення позичальником заборгованості за кредитом. Графік розрахований на період 15.05.2008-17.05.2038 рр.

Судом також встановлено, що 15.05.2008 року між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 15 травня 2008 року, згідно з якою сторони погодили внести, зокрема, наступні зміни в Договір: додати до Договору Додаток №2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту»; додати до Договору Додаток №3 «Тарифи банку».

Як випливає з Додатку №2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», який також є невідємною частиною Договору, ним розраховано суму щомісячних платежів за розрахунковий період з травня 2008 по травень 2038 рр.

Як випливає з Додатку №3 «Тарифи банку», який також є невідємною частиною Договору, ним встановлюється розмір, порядок нарахування та сплати комісій за Договором.

Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобовязання за Договором, 15.05.2008 року Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено з ОСОБА_5, ОСОБА_7 окремі договори поруки №0.

Згідно з п. 1.3, п. 1.4 Договору поруки №0 від 15.05.2008 року, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за кредитним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Згідно з Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2015 року у справі №308/3494/15-ц за позовом ОСОБА_3 до АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, позов задоволено, визнано припиненою поруку за договором №0, укладеним 15.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, за яким поручитель зобовязався відповідати за виконання зобовязань ОСОБА_6 по кредитному договору №0, укладеному 15.05.2008 року. Рішення набрало законної сили 17.02.2016 року.

Судом також встановлено, що 12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 1, за яким відступлено права вимоги за зобовязаннями, які виникають з первинних договорів і договорів забезпечення, які були укладені між ПАТ УкрСиббанк» та боржниками і вказані у Додатку №1 до цього договору.

Заміна кредиторів у зобовязанні врегульована нормами ЦК України, і на час розгляду справи в суді, не було надано доказів того, що даний договір визнано недійсним, скасовано, тощо.

В той же час, у матеріалах справи зазначений Додаток № 1 відсутній, що в свою чергу, унеможливлює встановлення судом факту передачі ТОВ «Кей-Колект» права вимоги за кредитним договором №0, укладеним 15.05.2008 року між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

Згідно з п. 1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обовязку , боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обовязку перед ним.

За змістом наведених положень закону, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобовязання є належним.

Як встановлено судом, матеріали справи не містять відомостей про направлення на адресу ОСОБА_4 (ОСОБА_6 ) листа-повідомлення про укладення між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» договору факторингу від 12.12.2011 р., відповідно до якого банк відступив позивачеві право вимоги за кредитним договором №0 від 15.05.2008 року. Наявний у матеріалах справи список згрупованих рекомендованих листів з повідомленням про вручення поданих у відділення звязку Київ-150 не може вважатися належним доказом такого повідомлення, оскільки у ньому зазначено тільки прізвища, імена, по батькові, адресу, вагу, вартість поштового відправлення, однак не зазначено опису вкладення, що унеможливлює визначити, що саме надсилалося адресатам.

Згідно з Довідкою розрахунок заборгованості за кредитним договором №0 від 15.05.2008 року, сформованою ТОВ «Кей-Колект» 11.11.2013 року, станом на 12.12.2011 року загальна заборгованість ОСОБА_4 складала 84 425,91 дол.США, з яких: 73 776,92 дол.США заборгованість по основній сумі кредиту; 10 748,99 дол.США заборгованість по процентам; 0,00 грн. комісія. 12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк», згідно з умовами Договору факторингу №1 від 12.12.2011 р. відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права грошової вимоги за зобовязаннями по кредитному договору №0 від 15.05.2008 року. Таким чином, заборгованість ОСОБА_4 перед ТОВ «Кей-Колект» за кредитом №0 від 15.05.2008 року, станом на 01.12.2013 року складає 103 778,12 дол.США, з яких: 73 776,92 дол.США заборгованість по основній сумі кредиту; 30 001,20 дол.США заборгованість по процентам; 0,00 грн. комісія.

В той же час, позивачем не надано належного розрахунку заборгованості за кредитним договором, з якого вбачалося б, яким саме чином та за який період обчислені кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості станом на 01.12.2013 року, у тому числі з урахуванням валюти кредитного зобовязання та курсу цієї валюти до гривні, встановленого НБУ на відповідну дату. Передбачених п. 7.2. Договору письмових доказів невиконання зобовязань позичальником (виписки про стан рахунків, первинні документи (платіжні доручення позичальника), дані балансу) позивачем також не надано. Відтак, визначити період, з якого виникла заборгованість, перевірити правильність її нарахування, та її розрахунок є неможливим. Так само, як не можливо, визначити строк позовної давності.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», стаття 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47, 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

З Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, виданого 08.12.2011 року серія ФК №300, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» є фінансовою установою. Згідно з Додатком до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, ТОВ «Кей-Колект» має право здійснювати такий вид фінансових послуг без отримання ліцензій та/або дозволів, а саме факторинг.

Згідно з п. 3 Розділу І Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв'язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 09.08.2002 № 297 Правління Національного банку України 21.12.2017 № 137), небанківська фінансова установа, національний оператор поштового зв'язку надають фінансові послуги, передбачені статтею 4 Закону про фінпослуги, якщо вони є валютними операціями згідно з пунктом 2 статті 5 Декрету, після отримання генеральної ліцензії.

Згідно з листом Національного банку України за вих. №28-315/2581/9693 від 09.08.2013 «Про розгляд запиту», Національним банком України генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій станом на 02.08.2013 ТОВ «Кей-Колект» (код за ) не надавалась.

З матеріалів справи випливає, що з пропозиціями про погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 15.05.2008 року до відповідача звертались також ТОВ «Промоколект», ТОВ «Укрборг», які, як було вказано у пропозиціях, діяли від імені ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору про надання послуг, і які вказували різні суми боргу та пропонували кожен свої умови його погашення.

Згідно з листом Національного банку України за вих. №28-315/6558 від 14.02.2014 «Про розгляд запиту», Національним банком України генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій станом на 01.01.2014 ТОВ «Укрборг» (код за ) не надавалась.

Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 15.05.2008 року у іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд встановив, що позивачем не доведено факт переходу права вимоги за кредитним договором №0 від 15.05.2008 року, не доведено наявність заборгованості та можливість здійснювати валютні операції з іноземною валютою. А відтак, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог і приходить до висновку про відмову у їх задоволенні.

Оскільки, в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, то судові витрати, понесені позивачем не відшкодовуються.

На підставі та керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 89, 141, 264, 265, 273,352-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 17.10.2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8