Справа № 535/1224/17
Провадження № 2/535/26/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Загнійко А.В., при секретарі Момот Г.І., розглянувши у підготовчому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Котелевська державна нотаріальна контора,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 21.07.2017 року (а.с. 18), звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 4,51 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що після смерті чоловіка ОСОБА_3, вона є спадкоємцем за законом земельної ділянки площею 4,51 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку чоловік прийняв у спадщину після померлої 23.12.2002 року матері - ОСОБА_4, але за життя не оформив своїх спадкових прав. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивачка звернулася до приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5, який відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у звязку з тим, що не надано нотаріусу витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Позивачка вважає, що відсутність у державному кадастрі відомостей щодо належності на праві власності земельної ділянки спадкодавцю, позбавляє її права як спадкоємця за законом отримати у спадщину спадкове майно.

Учасники справи у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 42-45).

ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 подали до суду письмові заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 28, 36).

Відповідач Котелевська селищна рада Полтавської області 19.12.2017 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 130, ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 35).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Котелевська державна нотаріальна контора, 20.12.2017 року подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі її представника. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечень не надала (а.с. 37).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 23.12.2002 року померла ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1КЕ №232174, видане 23.12.2002 року Котелевською селищною радою Полтавської області (а.с. 11).

Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку площею 4,51 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IІІ-ПЛ №045298, виданого 15.11.2001 року Котелевською селищною радою Полтавської області, і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2591 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем за законом спадкового майна був ОСОБА_3, його родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серія I-ЯК №704592, виданим повторно 11.01.1967 року Першотравневою сільською радою Котелевського району Полтавської області (а.с. 12), а факт прийняття спадщини за законом підтверджується поданням заяви до Котелевської державної нотаріальної контори від 21.01.2005 року (а.с. 58), довідкою виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 20.09.2017 року №4749 (а.с. 75), та свідоцтвом про право на спадщину за законом на 1/5 частку житлового будинку від 23.02.2005 року (а.с. 72).

ОСОБА_3 помер 26.03.2015 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії ІКЕ №290530, видане 27.03.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку площею 4,51 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала матері спадкодавця - ОСОБА_4, яку він прийняв у спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 22.11.2016 року за №5748, ОСОБА_3, який помер 26.03.2015 року, був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому на час відкриття спадщини із спадкодавцем за вказаною адресою були зареєстровані: дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 74).

Позивачка не має можливості прийняти спадщину у вигляді спірного нерухомого майна, оскільки приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 4,51 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у звязку з тим, що не надано нотаріусу витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 13). Згідно з листом Відділу у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №749/109-17 від 31.10.2017 року, відділом проведено перевірку відомостей про земельну ділянку й встановлено, що до Національної кадастрової системи вищевказана земельна ділянка не занесена, та згідно діючого законодавства України відділ не має правових підстав для надання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 14, 15).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 від 19.12.2017 року за вих. №1102/01-16, за даними Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від імені ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, заповітів не виявлено. За даними Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), в проваджені приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 знаходиться спадкова справа №154/2016 на майно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 46-54).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Частиною 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів: - на право колективної власності на землю; - на право приватної власності на землю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N 2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки

Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст. 200, ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, ч.4 ст. 200, 206, ч.2 ст. 247, 264 ЦПК України, ст.ст. 328, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 22, 40, 81 Земельного кодексу України, ст.ст. 22, 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.1990 року, Законом України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про Державний земельний кадастр», постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею», постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою та мешканкою смт Котельва Полтавської області, вул. Калантаївська, 36, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 4,51 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області, й до дня смерті належала на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IІІ-ПЛ №045298, що виданий 15.11.2001 року Котелевською селищною радою Полтавської області, і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2591, і була успадкована ОСОБА_3, який помер 26.03.2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя