КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________
Справа №759/9130/16-ц
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/700/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2018 року (суддя Ул'яновська О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Житлово-експлуатаційна дільниця № 6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди у зв'язку із залиттям приміщення,

встановила:

у липні 2016р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вартості матеріального збитку в розмірі 33 960грн 88коп. та відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5 000грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що він є власником нежитлового приміщення № НОМЕР_4, яке знаходиться на цокольному поверсі житлового будинку АДРЕСА_1, а відповідач - власником нежитлового приміщення № НОМЕР_3 у цьому ж будинку, яке розташовано поверхом вище.

Позивач стверджував, що з вини відповідача з 3 травня 2016р. по 6 травня 2016р. відбувалося залиття приміщення № НОМЕР_4, що підтверджується актом ЖЕД-6 від 6 травня 2016р., яким причиною залиття визначено відсутність заглушки на трійнику каналізаційної труби в офісі № НОМЕР_3 та порушення правил користування сантехустаткуванням власником офісу № НОМЕР_3, у зв'язку із чим йому була завдана матеріальна шкода, яка згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості витрат на відновлення (ремонт) завданих збитків від 13 червня 2016р. складає 33 960грн 88коп.

Обґрунтовуючи завдану йому моральну шкоду, позивач зазначав, що внаслідок психічного впливу обставин, пов'язаних із залиттям приміщення, він втратив надію та спокій, не може здійснювати господарську діяльність та зазнає значних збитків, оскільки в приміщенні НОМЕР_4 знаходиться офіс його фірми.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та наданим доказам, зокрема, акту про залиття приміщення від 6 травня 2016 року,

- 2 -

яким визначено причину залиття приміщення та встановлено вину відповідача, відсутність якої ним доведено не було.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про необґрунтованість доводів позивача, встановлення судом всіх фактичних обставин та просить закрити апеляційне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України зазначена апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником нежилого приміщення № НОМЕР_4, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Краснова Миколи, 17 на підставі договору купівлі-продажу від 2 березня 2005р., а відповідач - власником нежилого приміщення № НОМЕР_3 на підставі свідоцтва Серія НОМЕР_5 від 3 червня 2004р.

Згідно актів, складених працівниками ЖЕД-6 та затверджених начальником ЖЕД- 6 ОСОБА_6, від 3 травня, 4 травня, 5 травня 2016 року, сталося залиття офісного приміщення № НОМЕР_4, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з офісу № НОМЕР_3, який розташований поверхом вище, у результаті якого в кімнаті бухгалтерії офісу № НОМЕР_4 на стелі жовті плями розміром 8 кв.м., потьоки води на стінах та протікання зі стелі, в туалетній кімнаті - жовті плями на стелі, капання води та потьоки по стінам, калюжа на підлозі, в коридорі - впали плити підвісної стелі, потьоки на стінах, капання води зі стелі, у сервісному центрі - мокра стеля та капання води.

При цьому у актах зазначається про неможливість встановлення причини залиття у зв'язку із ненаданням власником приміщення № НОМЕР_3 дозволу на розібрання гіпсокартоної стіни, за якою розміщена каналізаційна труба (с.с.8-10).

Згідно акту, складеного 6 травня 2016р. працівниками ЖЕД-6 та затвердженого начальником ЖЕД-6 ОСОБА_6, причиною залиття офісу № НОМЕР_4 стала відсутність заглушки на трійнику каналізаційної труби в офісі № НОМЕР_3 та порушення правил користування сантехустаткуванням власником офісу № НОМЕР_3.

Також у акті зазначено, що у результаті залиття пошкоджено в офісі № НОМЕР_4:

- у кімнаті бухгалтерії гіпсокартон на стелі S=10,48 кв.м. під натиском води прогнувся і впав на підлогу, шпалери на стінах h=2,95 намокли та відклеїлись, лінолеум на підлозі S=10,48 кв.м. намок, що призвело до його псування, двері розбухли від води та розслоїлись;

- у туалетній кімнаті прогнувся гіпсокартон, на стелі жовті плями S=2,47 кв.м., двері розбухли від води та розслоїлись;

- у коридорі намок лінолеум на підлозі S=17 кв.м., що призвело до його псування, підвісна стеля S=3 кв.м. - частина намокла та впала, частина з жовтими плямами;

- у сервісному центрі безпісчане покриття на стелі S=6 кв.м. намокло та впало, водоемульсійне фарбування стелі S=6 кв.м. (с.с.11).

Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості витрат на відновлення (ремонт) завданих збитків, складеного суб'єктами оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_8 13 червня 2016р., вартість ремонтно-відновлювальних робіт приміщення НОМЕР_4 по АДРЕСА_1 становить 33 960грн 88коп. (с.с.12-33).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих доказів не було встановлено причину залиття, а також внаслідок чиїх дій чи бездіяльності позивачу завдано шкоди.

Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом

- 3 -

відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Однак, рішення суду першої інстанції вказаним нормам не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, позивач зобов'язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини.

З наданих суду першої інстанції актів, складених працівниками ЖЕД-6, встановлено, що залиття офісного приміщення № НОМЕР_4 відбувалося з 3 по 6 травня 2016р. з вище розташованого приміщення № НОМЕР_3.

Також у акті від 6 травня 2016р. зазначена причина залиття - відсутність заглушки на трійнику каналізаційної труби в офісі № НОМЕР_3. Після усунення зазначеного у акті недоліку, залиття приміщення № НОМЕР_4 припинилося.

Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції та їм не була надана належна правова оцінка.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що відповідачем у підтвердження відсутності своєї вини у залитті приміщення № НОМЕР_4 не були надані жодні докази, не було заявлено клопотання про призначення відповідної судової експертизи для спростування причин залиття, зазначених у акті від 6 травня 2016 року.

Наданий відповідачем акт-наряд на виконання робіт від 19 серпня 2016р., складений ТОВ «Мега Спектр», згідно якого зафіксовано протікання з ревізійного вікна каналізаційної труби, діаметром 100, з причини засмічення стояка мешканцями жилого будинку у приміщенні № НОМЕР_3, не може бути належним доказом спростування причин залиття приміщення № НОМЕР_4, зазначених у акті від 6 травня 2016 року, оскільки даний акт було складено через 3 місяця після залиття і він не містить відомостей, які спростовують обставини, зазначені у акті від 6 травня 2016 року.

Посилаючись на письмові пояснення орендаря приміщення № НОМЕР_3 ОСОБА_5, суд не врахував, що вказана особа була притягнена до участі у справі у якості третьої особи, однак, у судові засідання жодного разу не з'явилася і обставини, викладені у поясненнях від її імені, наданих суду у копії відповідачем, не підтвердила.

Крім того, вказані пояснення не були адресовані суду.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

- 4 -

Отже, пояснення учасників справи, у тому числі і письмові, не є доказами, якщо вказані особи не були допитані судом як свідки.

За таких обставин, письмові пояснення ОСОБА_5, надані на ім'я відповідача, не є належними та допустимими доказами у підтвердження заперечень відповідача.

Доводи відповідача про те, що акти від 3 травня 2016р., 4 травня 2016р., 5 травня 2016р. та 6 травня 2016р. про залиття приміщення позивача не відповідають Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані акти складені комісією у складі працівників житлової організації будинку, де розміщенні приміщення належні позивачу та відповідачу, акти затверджені начальником житлової організації, в них описані пошкодження приміщення № НОМЕР_4, які сталися у результаті залиття, а в акті від 6 травня 2016р. зазначені причини залиття.

Відсутність в акті підписів позивача та відповідача про ознайомлення з актами, не є підставою для не прийняття вказаних актів у якості належних і допустимих доказів.

Крім того, викладені в актах обставини не були спростовані іншими документами або доказами, а описані в актах пошкодження приміщення № НОМЕР_4 підтверджені звітом про незалежну оцінку ринкової вартості витрат на відновлення (ремонт) вказаного приміщення від 13 червня 2016 року.

За таких обставин, суд першої інстанції не мав правових підстав для звільнення відповідача від відповідальності за залиття приміщення позивача та за завдані цим залиттям збитки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем суду були надані належні докази у підтвердження того, що залиття належного йому приміщення відбулося з приміщення, яке належить відповідачу, а останнім не було надано доказів, що вказане залиття сталося не з його вини, тому саме відповідач повинен відшкодувати завдану позивачу шкоду.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У підтвердження своїх позовних вимог позивач надав звіт суб'єктів оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 13 червня 2016р., який був виконаний спеціалістами, які мають кваліфікаційні свідоцтва оцінювачів, видані Фондом державного майна України, та зареєстровані в Державному реєстрі оцінювачів. При цьому, у звіті наявний опис виявлених у офісі позивача пошкоджень у результаті залиття у кожному приміщенні, наявний перелік робіт та їх вартість по усуненню зазначених пошкоджень. Також виявлені при огляді офісу позивача спеціалістами пошкодження зафіксовані на фотокартках (с.с.19(зворот) -21).

Заперечуючи проти розміру вартості відновлювального ремонту, який визначений оцінювачами, відповідач обмежився твердженням, що визначений розмір збитків є завищеним. При цьому відповідачем не наведено обґрунтування у чому полягає таке завищення. Також відповідач не надав докази, які б спростували зазначений висновок, у визначений законом спосіб не спростував докази, надані позивачем, та не заявляв клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту пошкоджених приміщень позивача.

Відповідачем не було враховано, що відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна

- 5 -

сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вказаний висновок спеціалістів є належним доказом у підтвердження розміру завданих позивачу матеріальних збитків.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу, колегія суддів враховує, вартість ремонтних робіт та матеріалів, зазначених у звіті, який складений оцінювачами, за виключенням ПДВ.

Статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Збитки у вигляді ПДВ виникають виключно при проведені ремонтних робіт платником зазначеного податку. При виконанні ремонтних робіт особою, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов'язаних із ремонтом, а відтак і до розміру матеріальної шкоди.

Позивачем не було надано документів, які б підтверджували сплату ним ПДВ при виконанні ремонтних робіт, або укладенні договору на виконання ремонтних робіт з особою, яка є платником ПДВ, тому підстав для стягнення з відповідача ПДВ у сумі 5 752грн. 92коп. на користь позивача колегія суддів не вбачає.

Таким чином, відповідач повинен відшкодувати позивачу завдану залиттям приміщення № НОМЕР_4 шкоду у розмірі 28 207грн 96коп.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Судом встановлено, що залиття приміщення позивача відбулося з вини відповідача, який недбало ставився до утримання майна, залиття тривало протягом чотирьох днів, так як відповідачем не надавався дозвіл на розібрання гіпсокартоної стінки, якою розташована каналізаційна труба, з якої відбувався витік води, протягом тривалого часу відповідач не відшкодував завдану позивачу шкоду, у зв'язку із чим останній був вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду, тому виходячи із вимог розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду у розмірі 2 000грн.

- 6 -

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог апеляційної скарги, позивач просить стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір у сумі 551грн 21коп., вказані вимоги не виходять за межі, визначені ч. 1 ст. 141 ЦПК України, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, який зареєстрований у АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, який проживає у АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2, у відшкодування матеріальної шкоди 28 207грн 96коп., у відшкодування моральної шкоди 2000грн, у відшкодування судових витрат 551грн 21коп., а всього 30 759грн 17коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк