Справа №489/5071/17 15.01.2018
Провадження №22-ц/784/86/18
Справа № 489/5071/17
Провадження № 22-ц/784/86/18 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1 Категорія 24 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Постанова

іменем України

15 січня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю:

- позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

- представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2017 року, ухвалене головуючим - суддею Рум'янцевою Н.О., вступна та резолютивна частини якого проголошено головуючим у цей же день об 11 год. 28 хв., в м. Миколаєві, в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації, про встановлення відсутності зобовязання сплати заборгованості за природний газ,

встановила:

25 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала наступним.

Актом звірки фактичних показників лічильника газу та суми заборгованості до ТОВ «Миколаївгаз збут» станом на 07 липня 2017 року встановлена переплата за природний газ в сумі 8 188 грн. 39 коп.

Водночас, листом Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації від 23 жовтня 2017 року її повідомлено, що з вересня 2017 року їй субсидію не призначено, оскільки згідно інформації ТОВ «Миколаївгаз збут» по особовому рахунку станом на 01 вересня 2017 року є заборгованості з оплати за природний газ в сумі 3 993 грн. 56 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, а також те, що заборгованість відсутня, позивач просила встановити відсутність зобовязання сплати заборгованості за природний газ перед ТОВ «Миколаївгаз збут» у розмірі 3 993 грн. 56 коп. на 01 вересня 2017 року.

В запереченнях на позов ТОВ «Миколаївгаз збут» посилалось на обрання позивачем неналежного способу захисту.

Третя особа - Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації просило розглядати справу без участі представника управління.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та позов задовольнити.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник відповідача посилався на необґрунтованість її доводів.

-2-

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що є неналежним такий спосіб захисту права позивача як встановлення відсутності будь-якого зобовязання та недоведеності позивачем наявності порушеного права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Пункт 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання передбачає обовязок споживача своєчасно вносити плату за надані послуги.

Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.11 та ч.2 ст.509 ЦК України зобовязання виникають, зокрема, з договорів та безпосередньо з актів цивільного законодавства. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є споживачем послуги з газопостачання, яку їй надавало ПАТ «Миколаївгаз» за адресою: с. Мешковка, вул.. Островського, будинок 38.

Згідно з актом звірки фактичних показників лічильника газу та суми заборгованості до ТОВ «Миколаївгаз збут» від 23 серпня 2017 року та витягу з особового рахунку ОСОБА_3 станом на 07 липня 2017 року сума переплати за показниками лічильника газу 21 585, 00 куб. м складає 8 188 грн. 39 коп. (а.с.7-8).

Листом ТОВ «Миколаївгаз збут» від 28 серпня 2017 року позивачу запропоновано підписати вищезазначений акт звірки та повідомлено загальну суму заборгованості станом на покази газового лічильника 21 585 куб. м. в сумі 3 583 грн. 84 коп., а саме: 8 188 грн. 39 коп. переплата перед ТОВ «Миколаївгаз збут», 11 772 грн. 23 коп. заборгованість перед ПАТ «Миколаївгаз» станом на 30 червня 2015 року (а.с.4). Листом ТОВ «Миколаївгаз збут» від 25 вересня 2017 року позивача повідомлено про необхідність укладення договору постачання природного газу та зазначено, що сума заборгованості станом на покази газового лічильника 2 1662, 86 куб. м. складає 3 986 грн. 90 коп., а саме: 7 785 грн. 31 коп. переплата перед ТОВ «Миколаївгаз збут» (яка виникла в звязку з отриманнями субсидії), 11 772 грн. 23 коп. заборгованість перед ПАТ «Миколаївгаз» станом на 30 червня 2015 року, які підсумовуються. Листом ТОВ «Миколаївгаз збут» від 31 жовтня 2017 року представника позивача повідомлено про наявність по особовому рахунку позивача заборгованості за спожитий природний газ 3 674 грн. 74 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилалась на відсутність заборгованості з оплати за природний газ перед відповідачем та позбавлення її права на отримання субсидії через його повідомлення про заборгованість Управлінню соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації. При цьому неправомірність визначення цієї заборгованості позивач не оспорювала та таких вимог не предявляла.

Колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

-3-

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Втім, такий спосіб захисту цивільного права, який обрала позивач - встановлення відсутності зобовязання сплати заборгованості за природний газ, не можна вважати належним способом захисту у розумінні ст.16 ЦК України, а тому висновок районного суду про недоведеність наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_3 є правильним. За такого, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вказаної вимоги.

Між тим, відмова у задоволенні вказаних вимог не позбавляє ОСОБА_3 права пред'явити до суду позов про захист права споживача у інший спосіб.

Дані у витягу з особового рахунку та акті звірки від 23 серпня 2017 року не може бути підставою для задоволення позову, оскільки не підтверджують оплату послуг з газопостачання позивачем у повному обсязі.

Крім того, не спростовують висновків місцевого суду і наданий суду апеляційної інстанції представником позивача лист ПАТ «Миколаївгаз» від 15 вересня 2017 року щодо необхідності сплати на особовий рахунок одержувача ПАТ «Миколаївгаз» заборгованості за спожитий природний газ станом на 01 липня 2015 року в сумі 11 772 грн. 23 коп., оскільки зі змісту цього ж листа слідує, що з питань звірки заборгованості за спожитий природний газ з 01 липня 2015 року споживачу необхідно звертатися до ТОВ «Миколаївгаз збут». Згідно договору доручення № 1/2015 06-11 від 03 серпня 2015 року та додаткової угоди № 1 від 04 серпня 2015 року ТОВ «Миколаївгаз збут» зобовязалось від імені та за рахунок ПАТ «Миколаївгаз» проводити діяльність щодо збору грошових коштів зі споживачів природного газу боржників, яким надавалось послуга з постачання природного газу по 30 червня 2015 року і заборгованість яких не погашена. Тому повідомлення ТОВ «Миколаївгаз збут» про наявність по особовому рахунку позивача заборгованості за спожитий природний газ відповідає матеріалам справи.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки воно ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_6

Повний текст виготовлено 16 січня 2018 року.