АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №760/172/17 № апеляційного провадження: 22-ц/796/4161/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Усатова І.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м.Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів. Зазначав, що він зі своєю родиною проживає у АДРЕСА_1, в якій також зареєстровані і відповідачі. Посилаючись на те, що з листопада 1992 року вони у квартирі не проживають, ніякого їх майна у квартирі немає, витрат на її утримання вони не несуть, просив визнати відповідачів такими, що втратили право на користування цією квартирою.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_5 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Вважає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що судом безпідставно не ураховано того, що вона не має іншого житла, не проживала у квартирі з поважних причин, оскільки проживання кількох сімей на одній квартирі викликає складнощі. Крім того у квартирі не проживають також і донька з онуком позивача понад 5 років, про що він не згадує. Метою подання цього позову, на її думку, є бажання позивача приватизувати квартиру, не враховуючи її інтересів.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених в ній, разом із цим підтвердила, що з 1992 року в квартирі не проживає, витрат на її утримання не несе, повторна реєстрація у спірній квартирі здійснена з метою постановки на квартирний облік для поліпшення житлових умов її сім'ї.

Позивач просив апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Відповідач ОСОБА_5 зазначив, що дійсно із своєю родиною отримав іншу квартиру і з цього часу понад 20 років проживає окремо, у спірну квартиру не вселявся, як і його донька, але з метою колись поліпшити житлові умови своєї родини, вони за згодою покійного батька зареєстрували місце проживання в ній.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідачі не проживають у спірній квартирі понад строк, встановлений законом без поважних причин, а відтак втратили право на користування нею.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, спірна квартира АДРЕСА_1 складається з трьох кімнат і була надана ОСОБА_6 на підставі ордеру на жиле приміщення № 42345, від 27.10.1961 року на сім'ю, що складалася з 5 чоловік: він, дружина та троє їх синів, на підставі рішення Ленінської районної Ради від 30.10.1961 року № 306/1.

Вказана квартира не приватизована.

Сторони пояснили, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7, перебуваючи на квартирному обліку із своїми родинами, отримали інше житло. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 померли. Відповідач ОСОБА_5, отримавши із своєю сім'єю інше житло - трикімнатну квартиру на Оболоні у м. Києві в 1984 році, за погодженням із своїм батьком, повторно зареєструвався у спірній квартирі разом зі своєю донькою ОСОБА_3 з метою у майбутньому отримати ще одну квартиру.

Згідно довідки форми №3 від 28.12.2016 року, виданої структурним підрозділом ЖЕД № 904 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» за № 7533 в спірній квартирі зареєстровані: сторони по справі, дружина позивача, його донька та онук.

Судом встановлено, що повторна реєстрація відповідачів у спірній квартирі відбулася 24.11.1992 року, однак у квартиру вони не вселялися, своїх речей не заносили, у ній не проживали, витрат на її утримання не несли, їх реєстрація здійснена з метою в подальшому стати на квартирний облік.

Зазначені обставини сторони визнали та підтвердили під час апеляційного розгляду справи і відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Крім того, факт не проживання відповідачів підтверджується долученими до матеріалів справи Актами про не проживання.

При цьому відповідачі не зазначають ніяких поважних причин щодо її не проживання у спірній квартирі та не доводили таких.

З огляду на таке, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави вважати причини не проживання відповідачів у спірній квартирі понад 25 років поважними відсутні й доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Усі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 268, 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений: 17 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: